Справа № 815/5810/15
Суддя: Стефанов С. О.
Дата ухвалення: 2015-11-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/5810/15
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2015 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Стефанова С.О.,

за участю секретаря судового засідання Гунько О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом приватного підприємства «Бессарабія-В» до Арцизької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС в Одеській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 10.09.2015 року № ,-

В С Т А Н О В И В:

Приватне підприємство «Бессарабія-В» (надалі по тексту - позивач або ПП «Бессарабія-В») звернулося до суду з позовом до Арцизької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС в Одеській області (надалі по тексту - відповідач або Арцизька ОДПІ ГУ ДФС в Одеській області), в якому просило визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 10.09.2015 року № .

Позивач позовні вимоги, в цілому, обґрунтовує тим, що на підставі акту перевірки від 26.08.2015 року № 75/22-35434347 «Про результати документальної позапланової виїзної перевірки правомірності нарахування ПП «Бессарабія-В» від'ємного значення різниці між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового з податку на додану вартість за червень 2015 року» відповідачем було прийнято податкове повідомлення - рішення від 10.09.2015 року № , яким позивачу зменшено розмір від'ємного значення суми податку на додану вартість у розмірі 960000,00 грн.

Позивач вважає, що оскаржуване податкове повідомлення - рішення підлягає скасуванню, як таке, що не відповідає чинному законодавству, оскільки прийнято на підставі хибних висновків, до яких прийшов відповідач в ході проведення перевірки, у зв'язку з відсутністю порушень, що стали підставою для прийняття вказаного податкового повідомлення-рішення.

Представник позивача у судовому засіданні підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити, посилаючись на обставини викладені в позові.

Представник відповідача відносно задоволення позовних вимог у судовому засіданні заперечував у повному обсязі, в задоволенні позову просив відмовити, посилаючись на обставини, викладені в письмових запереченнях, зокрема, зазначивши, що в ході перевірки з боку позивача були встановлені порушення, які знайшли відображення в акті перевірки, що підтверджується фактичними обставинами, а тому оскаржуване рішення є законним.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення осіб, які брали участь у розгляді справи, а також дослідивши обставини, якими обґрунтовувалися позовні вимоги та заперечення, перевіривши їх доказами, суд виходив з наступних підстав та мотивів.

Відповідно до п. 75.1 ст. 75 Податкового кодексу України органи державної податкової служби мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Згідно з п.п. 75.1.2 п. 75.1 ст. 75 Податкового кодексу України, документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов'язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби, а також отриманих в установленому законодавством порядку органом державної податкової служби документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Щодо податку на додану вартість дії державної податкової служби спрямовані на запобігання необґрунтованому заниженню сум податкових зобов'язань з цього податку, безпідставному одержанню сум бюджетного відшкодування з ПДВ, тобто прийняття передбачених законом заходів до суб'єктів господарювання, які намагаються штучно створювати у податковому обліку з податку на додану вартість від'ємні різниці між податковими зобов'язаннями та податковим кредитом з метою безпідставного одержання коштів з державного бюджету або створювати таки умови для вигодонабувача, виконуючи посередницьку функцію між ним та вигодоформуючим суб'єктом.

Судом встановлено, що в період з 12.08.2015 року по 18.08.2015 року, службовими особами відповідача на підставі п.п. 78.1.8 п. 78.1 ст. 78 Податкового кодексу України від 02.10.2010 року № 2755-УІ, проведено документальну позапланову виїзну перевірку правомірності нарахування від'ємного значення різниці між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового кредиту з податку на додану вартість, відображеного у податковій декларації з ПДВ, поданій за відповідний звітний, (податковий) період червень 2013 року (вх. № від 20.07.2015 року) згідно із затвердженим планом перевірки.

За результатами проведеної перевірки відповідачем був складений акт від 26.08.2015 року № 75/22-35434347 «Про результати документальної позапланової виїзної перевірки правомірності нарахування ПП «Бессарабія-В» від'ємного значення різниці між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового з податку на додану вартість за червень 2015 року», відповідно до висновку якого встановлено, що в порушення п.п. 14.1.181 п. 14.1 ст. 14, п. 44.1 ст. 44, п. 198.1, п. 198.2, п. 198.3, п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України ПП «Бессарабія-В» у декларації за червень 2015 року завищено від'ємне значення різниці між сумою податкового зобов'язання і сумою податкового кредиту на 960000,00 грн. (а.с. 13-35 том 1).

На підставі зазначеного акту перевірки відповідачем було прийнято податкове повідомлення - рішення від 10.09.2015 року № , яким позивачу зменшено розмір від'ємного значення суми податку на додану вартість у розмірі 960000,00 грн. (а.с. 37 том 1).

Не погодившись з прийнятим податковим повідомленням-рішенням, ПП «Бессарабія-В» оскаржило його в судовому порядку, вимагаючи визнання протиправним та скасування.

Оцінивши належність, допустимість, достовірність наданих сторонами доказів, а також достатність та взаємний зв'язок у їх сукупності, суд вважає зазначене податкове повідомлення-рішення обґрунтованим, а позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню у зв'язку з наступним.

Як вбачається з акту перевірки, підставою для зменшення позивачу розміру від'ємного значення суми податку на додану вартість у розмірі 960 000,00 грн. стали висновки відповідача про завищення позивачем податкового кредиту з податку на додану вартість за червень 2015 року на суму 960 000,00 грн. по господарських операціях з ТОВ «Чарівна лоза» (код за ), оскільки в ході проведення аналізу наявної в органі ДФС інформації, аналізом діяльності ТОВ «Чарівна лоза» встановлено наявність ризиків щодо формування податкового зобов'язання без відповідного придбання продукції та здійснення імпортних операцій, відсутності основних фондів, трудових ресурсів та достатньої кількості землі для ведення господарської діяльності та декларування обсягів реалізації зазначених у деклараціях з ПДВ; не встановлено факту передачі товарів (послуг) від ТОВ «Чарівна лоза» до підприємств-покупців, у зв'язку з відсутністю (не наданням до перевірки) актів приймання-передачі товару, довіреностей, документів, що засвідчують транспортування, зберігання товарів, а також інших первинних документів.

Як зазначено у акті, перевіркою встановлено, що згідно купівлі-продажу № 03/06/03 від 03.06.2015 року ТОВ «Чарівна лоза» відвантажило ПП «Бессарабія-В» соняшник згідно видаткової накладної № РН-0000004 від 04.06.2015 року на загальну суму 5 760 000,00 грн., у тому числі 960 000,00 грн.

ПП «Бессарабія-В» включило до податкового кредиту у червні 2015 року до додатку 5 до Декларації з ПДВ податкову накладну, отриману від ТОВ «Чарівна лоза» за поставлений товар № 4/2 від 04.06.2015 року на загальну суму 5 760 000,00 грн., у тому числі ПДВ у сумі 960000,00 грн.

Розрахунки за поставлений товар здійснювались шляхом оплати на рахунок ТОВ «Чарівна лоза» згідно наступних платіжних доручень № 2549 від 04.06.2015 року, №2561 від 08.06.2015 року, № 2592 від 10.06.2015 року на загальну суму 5 760 000,00 грн.

Разом з тим в листі - податковій інформації від 10.07.2015 року № 19/15-05-22-01-18 ТОВ «Чарівна лоза» (код за ) за червень 2015 року (а.с. 175-181 том 1), надісланої Білгород-Дністровською ОДПІ ГУ ДФС в Одеській області зазначено, що в зв'язку з тим, що відсутні відомості щодо наявності у TOB «Чарівна лоза» власних або орендованих основних фондів, земель водного фонду, складських приміщень, виробничих потужностей для переробки зібраної (вирощеної) сільськогосподарської продукції, що реалізовано продавцем TOB «Чарівна лоза» на адресу покупців згідно реєстру податкових накладних, відсутні трудові ресурси, виявлено ризики, що можуть свідчити про ухилення від оподаткування, встановлено факти не перерахування до Казначейства України сум ПДВ, задекларованих в податковій звітності, для подальшого перерахування на спеціальні рахунки підприємства у порядку електронного адміністрування ПДВ, що свідчить про нецільове використання ПДВ, та відповідно того, що підприємством не надано документального підтвердження щодо здійснення господарської діяльності в сфері сільського господарства - неможливо встановити реальність здійснення господарської діяльності по вирощуванню сільськогосподарської продукції у межах, задекларованих обсягів реалізації та неможливо підтвердити правомірність застосування пільгового спецрежиму з обкладання податком на додану вартість.

З огляду на предмет спору дослідженню підлягає реальність господарських операцій, здійснюваних між ПП Бессарбія-В» та ТОВ «Чарівна лоза», що є підставою для формування витрат, виникнення права на податковий кредит, визначення податкових зобов'язань та одержання сум бюджетного відшкодування з ПДВ.

Порядок формування податкового кредиту визначено Податковим кодексом України від 02.12.2010 року № 2755-VI (надалі по тексту - ПК України).

Так п. 198.3. ст. 198 ПК України визначено, що податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з:

придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку;

придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Датою виникнення права платника податку на податковий кредит відповідно до п. 198.2 ст. 198 ПК України вважається дата здійснення першої з подій:

дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг;

дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Підпунктом 198.6 п. 198 ст. 198 ПК України встановлено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними або оформлені з порушенням вимог чи не підтверджені митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу).У разі якщо на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, які попередньо віднесені до податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до закону.

Відповідно до п. 201.1 ст.201 ПК України платник податку зобов'язаний надати покупцю (отримувачу) на його вимогу підписану уповноваженою платником особою та скріплену печаткою податкову накладну.

Згідно з п.201.10 ст.201 ПК України податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту. Однак в даному конкретному випадку, з урахуванням доводів представника відповідача, предметом доказування у справі, у тому числі, є реальність правочину за укладеними угодами.

Відповідно до п.п. 201.6 та 201.8 ст. 201 ПК України податкова накладна є податковим документом і одночасно відображається у податкових зобов'язаннях і реєстрі виданих податкових накладних продавця та реєстрі отриманих податкових накладних покупця. Право на нарахування податку та складання податкових накладних надається виключно особам, зареєстрованим як платники податку в порядку, передбаченому статтею 183 цього Кодексу.

Проте податкова накладна не є документом, на підставі якого можливо дійти висновку про використання придбаних товарів (послуг) у межах господарської діяльності платника податку та отримання доходу в грошовій, матеріальній або нематеріальній формах.

Судом встановлено, що між ПП «Бессарабія-В» (Покупець) та ТОВ «Чарівна лоза» (Постачальник) було укладено договір купівлі-продажу № 03/06/3 від 03.06.2015 року, згідно предмету якого, Постачальник зобов'язується надати у власність Покупця, а Покупець зобов'язується прийняти та оплатити сільськогосподарську продукцію - насіння соняшника, на умовах, передбачених цим Договором (а.с. 39-42 том 1).

В підтвердження реальності здійснюваних господарських операцій між ПП «Бессарабія-В» та ТОВ «Чарівна лоза» позивачем було надано до перевірки та до суду вищезазначений договір, Специфікацію № 1 до вказаного договору, видаткову накладу, податкову накладну, рахунок-фактуру, картку рахунку 631 за червень 2015 року, платіжні доручення, товарно-транспортні накладні від 04.06.2015 року (а.с. 39-50, 88-120 том 1).

Сума податку на додану вартість у розмірі 960000,00 грн. за вищезазначеною податковою накладною включено позивачем до податкового кредиту червня 2015 року, відображено у реєстрі виданих та отриманих податкових накладних, які відповідають даним додатку 5 до податкової декларації з податку на додану вартість та даним декларації з ПДВ за червень 2015 року.

Відповідно до ст.3 Господарського кодексу України господарська діяльність - це діяльність суб'єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність. Господарська діяльність, що здійснюється для досягнення економічних і соціальних результаті та з метою одержання прибутку, є підприємництвом, а суб'єкти підприємництва - підприємцями.

Згідно Національного класифікатора України, затвердженого наказом Держспоживстандарту України від 26.12.2005р. №375 (з наступними змінами і доповненнями), економічна діяльність - це процес виробництва продукції (товарів, послуг), який здійснюється з використанням певних ресурсів: сировини, матеріалів, устаткування, робочої сили, технологічних процесів тощо. Економічна діяльність характеризується витратами на виробництва, процесом виробництва та випуску продукції.

Відповідно до ч.1 та ч.5 ст.203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Згідно з ч.2 ст.215 ЦК України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Відповідно до статті 228 ЦК України правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним. Правочин, який порушує публічний порядок, є нікчемним.

Згідно з ч.1 ст.216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. Отже в результаті виконання сторонами нікчемної угоди не можуть виникати право на податковий кредит.

У відповідності до п.1.4 ст.1 Закону України «Про податок на додану вартість» поставка товарів - це будь-які операції, що здійснюються згідно з договорами купівлі-продажу, міни, поставки та іншими цивільно-правовими договорами, які передбачають передачу прав власності на такі товари за компенсацію незалежно від строків її надання. Не належать до поставки операції передачі товарів в межах цивільно-правових договорів, які не передбачають передачу права власності (користування або розпорядження) на такі товари іншій особі.

Відповідно до п.п. 14.1.191 ст. 14 ПК України, постачання товарів - будь-яка передача права на розпорядження товарами як власник, у тому числі продаж, обмін чи дарування такого товару, а також постачання товарів за рішенням суду.

Дії з перерахування постачальнику коштів за товар без фактичного отримання останнього та переходу права власності на нього не підпадають під поняття «продаж товарів».

Постановою Верховного суду України від 21.10.2008 року у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Євротрейд» до ДПІ в Амур-Нижньодніпровському районі м. Дніпропетровська про визнання недійсним податкового повідомлення-рішення визначено, що дії з перерахування постачальнику коштів за товар без фактичного отримання останнього та переходу права власності на нього не підпадають під поняття «продаж товарів», яке визначено п.1.31 ст.1 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств».

При цьому, відповідно до п.2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 року № 88, первинні документи - це письмові свідоцтва, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення. Господарські операції - це факти підприємницької та іншої діяльності, що впливають на стан майна, капіталу, зобов'язань і фінансових результатів.

Водночас статтею 1 Закону України від 16.07.1999р. № 996-XIV «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» визначено, що первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Отже, будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції.

Якщо ж фактичного здійснення господарської операції не було, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені чинним законодавством.

З урахуванням викладеного для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції, а також враховуватись повнота складання всіх підтверджуючих господарські операції документів.

Як встановлено судом, порушення, що викладені в акті перевірки, були встановлені, окрім іншого, також на підставі листа - податкової інформації від 10.07.2015 року № 19/15-05-22-01-18 ТОВ «Чарівна лоза» (код за ) за червень 2015 року (а.с. 175-181 том 1), надісланою Білгород-Дністровською ОДПІ ГУ ДФС в Одеській області.

Так у вищезазначеному листі, окрім викладеного вище, зазначено, що платник ТОВ «Чарівна лоза» в 2014-2015 роках оподатковується на загальній системі оподаткування, та з 16.09.2014 року перебуває на спеціальному режимі оподаткування по ПДВ ( п.209.1, 209.6 ст.209 Податкового кодексу України).

Відповідно до поданої звітної податкової декларації з плати за землю (земельний податок з юридичних осіб) в звітний податковий період 2014 pоку, у платника на початок 2014 року знаходиться в користуванні 105,45 га ріллі (Староцаричанська сільська рада Білгород - Дністровського району) згідно укладених договорів з райдержадміністрацією.

30 вересня 2014 року платником було подано уточнюючу податкову декларацію з плати за землю (земельний податок з юридичних осіб). Відповідно до означеної уточнюючої податкової декларації, у платника, з липня місяця 2014 року знаходиться в користуванні 1070,0 га ріллі (Староцаричанська сільська рада Білгород-Дністровського району).

Згідно листа Білгород-Дністровської райдержадміністрації №01-19/2313 від 05.05.2015 року повідомлено, що спеціалістами управління агропромислового розвитку райдержадміністрації разом із спеціалістом з земельних питань Староцаричанської сільської ради було здійснено виїзд на місцевість, в результаті чого було встановлено, що земельні ділянки не обробляються.

Згідно наданого ТОВ «Чарівна лоза» листа № 26/11 від 26.11.2014 року, для ведення господарської діяльності ТОВ «Чарівна лоза» використовує власні основні засоби, балансова вартість яких складає 1122,9 тис. грн. та на початку 2014 року укладено угоди про оренду земельних ділянок площею - 38568 га на території Херсонської області, в листопаді 2014 - зареєстровано 35 осіб працюючих, але не надано підтверджуючі документи щодо здійснення господарської діяльності.

На вимогу суду представник позивача також не змогла надати такі документи.

При цьому на запит суду, від Білгород-Дністровської районної державної адміністрації надійшов лист від 09.11.2015 року № 715, в якому зазначено, що 17.04.2015 року спеціалістами управління агропромислового розвитку Білгород-Дністровської РДА дійсно був проведений виїзд для огляду на вищезазначені земельні ділянки, які перебувають в користуванні ТОВ «Чарівна лоза» на підставі договорів оренди земельних ділянок сільськогосподарського призначення від 01.08.2011 року та зареєстрованих 15.07.2014 року (а.с. 105 том 5).

До вказаного листа Білгород-Дністровською РДА було додано акт огляду земельних ділянок ТОВ «Чарівна лоза», в якому зазначено, що земельні ділянки не використовуються за цільовим призначенням, так як на земельній ділянці площею 71,5483 га багаторічні насадження (сади) знаходяться у занедбаному стані. Не проводились роботи по догляду за садом (обрізання дерев, агрохімічних заходів по захисту рослин від шкідників та хвороб). В міжряддях ростуть однорічні та багаторічні бур'яни. Дерева утворили підщепну поросль, знаходяться в пригніченому стані. На земельній ділянці 33,8961 га (рілля) зовсім не проводились весняно-польові роботи. Земельна ділянка зайнята бур'янами (а.с. 106 том 5).

Також на запит суду, від Староцаричаської сільської ради надійшов лист № 835/02-18 від 11.11.2015 року, згідно якого Староцаричанська сільська рада надає інформацію про те, що ТОВ «Чарівна лоза» за минулий період земельні ділянки площею 33,0 га ріллі та 71,0 га саду не використовувались (а.с. 107 том 5).

Крім того, як встановлено у акті, ТОВ «Чарівна лоза» згідно реєстраційних даних проводить підприємницьку діяльність у сфері сільського господарства відповідно до п.209.6 ст.209 Податкового кодексу України та є суб'єктом спеціального режиму оподаткування з податку на додану вартість.

Згідно із спеціальним режимом оподаткування сума ПДВ, нарахована сільськогосподарським підприємством на вартість поставлених ним сільськогосподарських товарів /послуг, не підлягає сплаті до бюджету та повністю залишається у розпорядженні такого підприємства для відшкодування суми податку, сплаченої (нарахованої) постачальнику на вартість виробничих факторів, за рахунок яких сформовано податковий кредит (п.209.2 ст.209 Податкового кодексу України).

Як зазначено у акті, згідно даних податкових декларацій з ПДВ (скороченій) TOB «Чарівна лоза» податковий кредит по вищевказаним контрагентам, які здійснювали послуги з вирощування сільгосппродукції - не формувало, як наслідок не має підстав для відшкодування суми податку, сплаченої (нарахованої) постачальнику на вартість виробничих факторів, за рахунок яких сформовано податковий кредит.

При проведенні аналізу наявної в органі ДФС інформації, аналізом діяльності ТОВ «Чарівна лоза» встановлено, що підприємство податковий кредит за червень 2015 року не декларувало.

Вищезазначені обставини підтверджуються витребуваною судом податковою звітністю ТОВ «Чарівна лоза» за період з 01.01.2013 року по червень 2015 року (а.с. 84-234 том 3, 1-109 том 4).

В листі - податковій інформації від 16.07.2015 року № 19/15-05-22-01-18 зазначено, що при проведенні аналізу наявної в органі ДФС інформації, аналізом діяльності TOB «Чарівна лоза» встановлено, що у підприємства наявні розбіжності щодо податкового зобов'язання за червень 2015 року в сумі - 18 514 747,76 грн. у тому числі, по контрагенту ПП «Бессарабія-В» на суму 960000,00 грн.

Таким чином, за результатами камерального аналізу встановлено наявність ризиків щодо формування податкового зобов'язання без відповідного придбання продукції та здійснення імпортних операцій, відсутності основних фондів, трудових ресурсів та достатньої кількості землі для ведення господарської діяльності та декларування обсягів реалізації зазначених у деклараціях з ПДВ.

Також в ході проведення аналізу даних не встановлено факту передачі товарів (послуг) від ТОВ «Чарівна лоза» до підприємств-покупців, у зв'язку з відсутністю (не наданням до перевірки) актів приймання-передачі товару, довіреностей, документів, що засвідчують транспортування, зберігання товарів, а також інших первинних документів.

Згідно зі статтею 1 Закону України від 16.07.1999р. № 996-XIV «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» господарською операцією є дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства.

Таким чином, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Під час проведення перевірки та розгляду справи в суді представником позивача не надано доказів руху активів у процесі здійснення вищезазначених господарських операцій.

На спростування тверджень відповідача щодо відсутності можливостей у ТОВ «Чарівна лоза» для вчинення вищезазначених господарських операцій, за якими виписана податкова накладна представник позивача не змогла надати жодного доказу.

Також, на пропозицію суду, представник позивача не зміг зазначити конкретне місце отримання товару від ТОВ «Чарівна лоза» у м. Білгород-Дністровському або пункт навантаження, яке це зазначено у товарно-транспортних накладних.

Також представником позивача не було надано жодних доказів, які б свідчили про те, що саме вищезазначений контрагент постачав товар згідно умов вищезазначеного договору, котрий був покупцем використаний в діяльності, що приносить дохід, що є необхідною ознакою витрат та належною підставою для віднесення сум податку, сплаченого у ціні придбаних послуг, до складу податкового кредиту підприємства.

Суд відхиляє доводи позивача щодо того, що надані позивачем договір, податкові та видаткові накладні є безперечними доказами обґрунтованого віднесення позивачем до складу податкового кредиту сум ПДВ сплачених у ціні отриманих товарів. Так, як вказані документи, за відсутності інших доказів, які б підтверджували фактичне постачання товару вищезазначеним контрагентом, на підставі яких сформований податковий кредит, за умови недодержання встановленої чинним, на момент виникнення спірних правовідносин, законодавством форми для обліку, самі по собі не можуть беззаперечно підтверджувати право платника на його формування, та не можуть бути взяті судом до уваги, оскільки б це призвело до формального вирішення справи.

Крім того судом не приймаються до уваги доводи представника позивача відносно неналежного повідомлення ТОВ «Чарівна лоза» органами ДФС про проведення перевірок цього підприємства шляхом направлення повідомлень на невірну адресу вказаного підприємства, оскільки згідно Спеціальних витягів з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, здійснених судом станом на 01.07.2015 року та станом на 05.10.2015 року (а.с. 78-83 том 3), встановлено, що адреси на які направлялись повідомлення відповідають місцезнаходженням вказаної юридичної особи, зазначених в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців. При цьому, із зазначених витягів вбачається, що ТОВ «Чарівна лоза» неодноразово здійснювало зміну свого місцезнаходження.

Допитана в якості свідка ОСОБА_1, яка з її слів, обіймає посаду завідуючої складом ПП «Бессарабія-В» та безпосередньо приймала товар, отриманий від ТОВ «Чарівна лоза» згідно видаткової накладної № РН-0000004 від 04.06.2015 року, за запитання суду пояснила, що як товарно-транспортні накладні, так і картки аналізу зерна вона особисто не заповнювала, а вказані документи заповнювались на ваговій, яка знаходиться у м. Ізмаїлі, що сприймається судом критично.

Суд також зазначає, що надані представником позивача докази на підтвердження фактів реалізації позивачем сільськогосподарської продукції; сівби та збирання врожаю сільськогосподарських культур, проведення інших польових робіт; щодо підсумків збору врожаю сільськогосподарських культур; наявності у позивача земель та розподілу їх за власниками земель, землекористувачами, угіддями, а також наявності у позивача виробничих потужностей для зберігання та переробки сировини, в тому числі насіння соняшника (а.с. 123-152, 189-257 том 1, 1-259 том 2, 1-52 том 3, 128-199 том 4), які були досліджені судом не спростовують фактичних обставин встановлених при розгляді даної справи та не підтверджують факт отримання товару, який в подальшому використовувався позивачем у його господарській діяльності саме від контрагента позивача - ТОВ «Чарівна лоза», а лише підтверджують факти наявності у позивача вищезазначених можливостей та потужностей, які не ставляться судом під сумнів.

На підставі вищевикладеного, керуючись внутрішнім переконанням, суд дійшов висновку, що позивачем, враховуючи наявні первинні документи, не доведений факт отримання товару саме від TOB «Чарівна лоза».

Суд вважає необхідним зазначити, що податковий кредит для цілей визначення об'єкта оподаткування ПДВ має бути підтверджений належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, що стала підставою для формування податкового обліку платника податку.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» нікчемний правочин є недійсним через невідповідність його вимогам закону та не потребує визнання його таким судом.

Суд погоджується з висновками за актом перевірки та доходить аналогічного висновку, що дії позивача призвели до втрат дохідної частини Державного бюджету України. Очевидним також вбачається факт, що ПП «Бессарабія-В» укладено угоду з контрагентам, яка не була спрямована на реальне настання правових наслідків. В судовому засіданні представником позивача на пропозицію суду не наданого жодного переконливого доказу, який би спростував такий висновок.

Згідно з ч. 4 ст. 70 КАС України обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами.

Відповідно до ст.86 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

З огляду на викладене, суд вважає, що позивачем не надано вичерпних, оформлених належним чином згідно з вимогами діючого законодавства документів, на підставі яких можливо достовірно визначити, що постачання товару, за вищеописаним договором здійснювались саме контрагентом TOB «Чарівна лоза». При цьому в ході перевірки встановлена відсутність фактичного підтвердження взаємовідносин ПП «Бессарабія-В» з вищевказаним підприємством, як при укладенні самого договору так і при здійсненні безпосередньо господарських операцій за ним.

Вирішуючи спір, суд також зважає, що в силу вимог ч.2 ст.49 КАС України особи, які беруть участь у справі, зобов'язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов'язки, що з огляду на запроваджений ст.8 Конституції України принцип верховенства права та в кореспонденції з приписами ч.1 ст.71 КАС України означає абсолютний і безумовний обов'язок кожної особи, яка бере участь в адміністративній справі довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Оцінка поданих особами, які беруть участь в адміністративній справі та самостійно зібраних судом в порядку ст.11 КАС України доказів в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, здійснюється судом за правилами ч.2 ст.71 КАС України в порядку, що встановлений ст.86 цього кодексу.

Дослідивши зібрані по справі докази в їх сукупності за правилами ст.86 КАС України, суд приходить до висновку про відсутність будь-яких фактичних даних, які б спростували висновки за актом перевірки про наявність ознак того, що операції за вищезазначеними угодами здійснювались з метою надання податкової вигоди.

Договірні відносини позивача з контрагентом не містять у своїй суті розумних економічних або інших причин (ділової мети) систематичного (протягом місяця) придбання послуг. Такі причини можуть бути наявними лише за умови, що платник податку має намір одержати економічний ефект від результатів підприємницької або іншої економічної діяльності. Наслідком діяльності вказаного підприємства є виключно чи переважно формування податкових зобов'язань та податкового кредиту на адресу контрагентів.

Несплата ПП «Бессарабія-В» податків у встановленому законодавством України порядку руйнує систему оподаткування, що створена в інтересах держави та формування дохідної частини Державного бюджету України, що суперечить моральним засадам суспільства. Наявним вбачається намір позивача одержати економічний ефект за рахунок формування податкового кредиту за угодою, яка не була спрямована на реальне настання правових наслідків, з ціллю заниження об'єкту оподаткування, несплати податків. Такі дії підприємства призводять до втрат дохідної частини Державного бюджету України, оскільки не сплачені підприємством ПДВ внаслідок порушення встановленого порядку формування податкового кредиту з ПДВ є дохідною частиною бюджету та власністю держави.

Провадження ПП «Бессарабія-В» своєї діяльності призвело до штучного завищення податкового кредиту.

На підставі встановлених фактів та досліджених доказів, керуючись нормами діючого законодавства та внутрішнім переконанням, суд дійшов висновку, що ТОВ «Чарівна лоза» не мало реальної можливості здійснювати господарські операції щодо постачання товару за вищезазначеним договором, тобто не здійснювало господарську діяльність, а штучно формувало податкову вигоду позивачу.

При відсутності реального здійснення господарських операцій зазначений контрагент видав податкову накладну позивачу в порушення вимог ПК України, який надає право видавати такі накладні лише при здійсненні господарської операції.

Таким чином, на підставі встановлених в судовому засіданні фактів, суд дійшов висновку про те, що спірне податкове повідомлення-рішення винесено податковою інспекцією в межах компетенції та у спосіб, що передбачений законодавством, що регулює спірні правовідносини та обґрунтовано. При цьому звернення позивача з даним позовом за захистом своїх порушених прав та інтересів суд оцінює обраний спосіб ухилення від відповідальності за встановлені порушення.

З огляду на викладене, на підставі ст. 10 КАС України, згідно якої, усі учасники адміністративного процесу є рівними та ст. 11 КАС України, згідно якої розгляд і вирішення справ у адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними доказів, з'ясувавши обставини у справі; перевіривши всі доводи і заперечення сторін та надавши правову оцінку наданим доказам, суд дійшов висновку, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити повністю.

Керуючись ст.ст. 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні адміністративного позову приватного підприємства «Бессарабія-В» до Арцизької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС в Одеській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 10.09.2015 року № - відмовити.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги. Якщо апеляційну скаргу не буде подано в строк, встановлений ст. 186 КАС України, постанова суду набирає законної сили після закінчення цього строку. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Постанова суду може бути оскаржена до Одеського апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги до Одеського окружного адміністративного суду протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Вступна та резолютивна частина постанови складена у нарадчій кімнаті та проголошена у судовому засіданні 11 листопада 2015 року.

Постанова у повному обсязі виготовлена 13 листопада 2015 року.

Суддя С.О. Cтефанов

В задоволенні адміністративного позову приватного підприємства «Бессарабія-В» до Арцизької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС в Одеській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 10.09.2015 року № - відмовити.

13 листопада 2015 року.