Справа № 2-а-12088/09/1570
Суддя: Романішин В.Л.
Дата ухвалення: 2015-11-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 листопада 2015 р.м.ОдесаСправа № 2-а-12088/09/1570

Категорія: 5.4 Головуючий в 1 інстанції: Левчук О. А.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого -судді Романішина В.Л.,

суддів Димерлія О.О., Єщенка О.В.,

за участю секретаря Колеснікова-Горобець І.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м.Одесі апеляційну скаргу Державного підприємства «Морський торговельний порт «Южний» на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 09 червня 2015 року у справі за позовом Державного підприємства «Морський торговельний порт «Южний» до Державної інспекції України з контролю за цінами про визнання протиправним та скасування припису про виконання вимог щодо усунення порушень державної дисципліни цін та рішення про застосування економічних санкцій за порушення державної дисципліни цін,

ВСТАНОВИВ:

В жовтні 2009 року ДП «Морський торговельний порт «Южний» звернулося до Одеського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Державної інспекції України з контролю за цінами про визнання протиправними та скасування припису від 28.09.2009р. №396 про виконання вимог щодо усунення порушень державної дисципліни цін та рішення від 29.09.2009р. №364 про застосування економічних санкцій за порушення державної дисципліни цін.

Позов обґрунтовувало тим, що Портом цілком правомірно затверджено та введено в дію тарифи на оформлення приходу/відходу суден, а збори, що надходять за послуги Інспекції державного портового нагляду (далі - ІДПН) і корабельний збір - два різні види зборів, у зв'язку з чим надання послуг ІДПН з оформлення приходу та відходу суден в Порту не може компенсуватися за рахунок кабельного збору. Питання обґрунтованості встановлення Портом тарифу на передачу електричної енергії субспоживачам технологічними електричними мережами не входить до предмету здійснення перевірки відповідачем, тому зазначені в акті перевірки всі висновки з цього питання не можуть братися до уваги, як такі, що зроблено з порушенням закону. Позивач, також, зазначив, що встановлення підприємством рентабельності в розмірі 35% відповідає вимогам законодавства, так як жодних обмежень щодо встановлення тарифу на теплову енергію, який забезпечує рівень рентабельності вище граничного рівня рентабельності, встановленого КМУ, Закон України «Про теплопостачання» не містить. Сфера дії Порядку формування тарифів на послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.07.2006р. №959, не поширюється на ДП «Морський торговельний порт «Южний», у зв'язку з чим формування тарифів на послуги з водопостачання та водовідведення здійснюється Портом виходячи з економічної доцільності, із застосуванням рівня рентабельності, який надає можливість реінвестування отриманого прибутку в модернізацію, реконструкцію та розвиток відповідних технологічних мереж Порту.

Відповідач проти позову заперечував, зазначивши, що проведеною перевіркою встановлено порушення позивачем п.2.2 Положення про Інспекцію державного портового нагляду морського торговельного порту України, затвердженого наказом Міністерства транспорту України від 18.10.2000р. №574, п.п. 6.29, 6.30, 6.31, 6.32 Правил користування електричною енергією, затверджених постановою НКРЕ від 31.06.1996р. №28, а також вимоги постанов Кабінету Міністрів України від 12.07.2006р. №959 «Про затвердження Порядку формування тарифів на послуги з централізованого водопостачання та водовідведення», від 10.07.2006р. №955 «Про затвердження Порядку формування тарифів на виробництво, транспортування, постачання теплової енергії та послуги з централізованого опалення і постачання гарячої води» та від 27.02.2007р. №297 «Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України». Оскаржувані припис від 28.09.2009р. №396 про виконання вимог щодо усунення порушень державної дисципліни цін та рішення від 29.09.2009р. №364 про застосування економічних санкцій за порушення державної дисципліни цін Інспекція вважає правомірними, в задоволенні позову просила відмовити.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 09.06.2015р. позов задоволено частково. Скасовано рішення Державної інспекції з контролю за цінами в Одеській області №364 від 29.09.2009р. в частині вилучення в дохід державного бюджету 152669,80 грн. додатково отриманої виручки та суми штрафу у розмірі 305339,60 грн. Скасовано п.1 припису від 28.09.2009р. №396 Державної інспекції з контролю за цінами в Одеській області та п.3 вказаного припису в частині вилучення в дохід державного бюджету 152669,80 грн. додатково отриманої виручки та суми штрафу у розмірі 305339,60 грн. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Приймаючи вказане рішення суд визнав необґрунтованими доводи позивача, що начальником Порту правомірно затверджені та введені в дію місцеві тарифи на послуги ІДПН з оформлення приходу та відходу суден, оскільки за кожний вхід суден у порт та вихід з порту нараховується корабельний збір у визначеному Положенням про портові збори розмірі, а встановлення Портом будь-якої іншої плати за оформлення прибуття суден у порт та вихід з нього законодавством не передбачено. Суд не погодився з доводами позивача, що дія Порядку формування тарифів на послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, затвердженого Постановою КМУ від 12.07.2006р. №959, на нього не поширюється, зазначивши, що Порт отримував воду у перевіряємий період від філії ТОВ «Інфоксводоканал» для подальшого транзиту та надання споживачам послуг з подачі питної води, приймання та транспортування стоків, в той час як централізоване водопостачання - це господарська діяльність із забезпечення споживачів водою за допомогою комплексу об'єктів, споруд, розподільних водопровідних мереж, пов'язаних єдиним технологічним процесом виробництва та транспортування води, а централізоване водовідведення - господарська діяльність із відведення та очищення комунальних та інших стічних вод за допомогою комплексу об`єктів, споруд, колекторів, трубопроводів, пов`язаних єдиним технологічним процесом. Поряд з цим, суд першої інстанції зазначив, що усі висновки відповідача щодо обґрунтованості встановлення Портом тарифу на передачу електричної енергії субспоживачам технологічними електричними мережами, викладені у акті перевірки №000497 від 25.09.2009р. та оскаржуваних приписі й рішенні Інспекції, є необґрунтованими та безпідставними, оскільки це не входило до предмету перевірки.

Не погоджуючись із зазначеною постановою, ДП «Морський торговельний порт «Южний» подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині вимог, що залишено без задоволення, як таке, що прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, з неповним з'ясуванням обставин справи, та прийняти нову постанову, якою його позов задовольнити у повному обсязі. В своїй скарзі апелянт зазначає, що правомірність стягнення підприємством вартості послуг ІДПН з оформлення приходу та відходу суден і утримання ІДПН підтверджується роз'ясненнями Міністерства транспорту та зв'язку України від 23.07.2008р. №6400/27/10-8. Порядок формування тарифів на послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 12.07.2006р. №959, стосується формування тарифів на послуги, що відносяться до житлово-комунальних, тоді як Порт не відноситься до суб'єктів, які надають житлово-комунальні послуги, а здійснює свою діяльність у галузі господарства «транспорт».

Державна інспекція України з контролю за цінами письмових заперечень на апеляційну скаргу не надала.

На підставі ч.1 ст.195 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає постанову суду від 09 червня 2015 року в межах вимог апеляційної скарги ДП «Морський торговельний порт «Южний», тобто в частині вимог, в задоволенні яких відмовлено оскаржуваним судовим рішенням.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Як вбачається з матеріалів справи та правильно встановлено судом першої інстанції, відповідно до ст.13 Закону України «Про ціни та ціноутворення», Постанови КМУ від 13.12.2000р. №1819 «Питання Державної інспекції з контролю за цінами» та п.2.1.8, 4.1.1 Плану роботи Держцінінспекції, Державною інспекцією з контролю за цінами в Одеській області проведено перевірку ДП «Морський торговельний порт «Южний» щодо дотримання діючого порядку формування та застосування тарифів на послуги, які надаються судно- та вантажовласниками, згідно вимог наказів Мінтрансу від 31.10.1995р. №392, 15.12.2000р. №711, 12.10.2000р. №1544, на інші послуги за період з 01.01.2009р. по 31.08.2009р., за результатами якої складено акт перевірки №000497 від 25 вересня 2009 року.

Актом перевірки, серед іншого, зафіксовано, що:

- в порушення п.2.2 Положення про Інспекцію державного портового нагляду морського торгівельного порту України, затвердженого наказом Мінтрансу України від 18.10.2000р. за №574, позивач у період з 01.01.2009р. по 31.08.2009р. за оформлення приходу та відходу суден в ІДПН необґрунтовано стягував плату згідно місцевих тарифів, затверджених начальником порту. Сума додатково отриманої виручки склала 1 085 316,42 грн.

- при формуванні тарифів на послуги з теплопостачання, водопостачання та водовідведення з 01.01.2009р. враховувався завищений рівень рентабельності 35 відсотків, замість граничного 12 відсотків до собівартості послуг. Крім того, адміністративні витрати розраховувались в розмірі від 9 до 10 відсотків до виробничої собівартості, замість граничного рівня 5 відсотків. Сума додатково отриманої виручки склала 19316,55 грн.

28.09.2009р. Державною інспекцією з контролю за цінами в Одеській області винесено припис №396 «Про виконання законних вимог щодо усунення порушень Державної дисципліни цін», яким відповідач зобов'язав позивача в місячний термін усунути порушення шляхом приведення цін (тарифів) у відповідність до вимог вищевказаних нормативно-правових актів, а також переглянути тарифи на послуги з теплопостачання, водопостачання та водовідведення згідно діючого законодавства, погодивши розрахунки планових витрат на зазначені послуги з Державною інспекцією цін, а додатково отриману виручку в сумі 1 257 302,77 грн. сплатити до державного бюджету і штрафом у подвійному розмірі.

29.09.2009р. Державною інспекцією з контролю за цінами в Одеській області прийнято рішення №364 про застосування економічних санкцій за порушення державної дисципліни цін, яким вирішено вилучити у позивача в дохід державного бюджету 1 257 302,77 грн. суми додатково отриманої виручки та 2 514 605,54 грн. штрафних санкцій.

В оскаржуваній постанові суд першої інстанції дійшов висновку про обґрунтованість висновків перевіряючих про порушення п.2.2 Положення про Інспекцію державного портового нагляду морського торгівельного порту України, затвердженого наказом Мінтрансу України від 18.10.2000р. за №574, у зв'язку з неправомірним стягненням плати за оформлення приходу та відходу суден в інспекції портового нагляду, що призвело до отримання необґрунтованої виручки в сумі 1 085 316,42 грн.

В апеляційній скарзі ДП «Морський торговельний порт «Южний» вважає такі висновки суду першої інстанції помилковими, посилаючись на те, що тарифи оплати послуг за оформлення приходу та відходу суден в інспекції державного портового нагляду не визначені ані Постановою КМУ від 12.10.2000р. №1544 «Про портові збори», ані наказом Міністерства транспорту України від 27.06.1996р. №214 «Про затвердження Зборів і плат за послуги, що надаються суднам у морських торговельних портах України», тоді як пунктом 62 вказаних Зборів встановлено, що при наданні судновласникам інших послуг, не передбачених цими Зборами і платою, застосовуються вільні ціни відповідно до законодавства. Що ж стосується корабельного, канального, якірного та причального зборів, то вони є цільовими портовими зборами та жоден з них не має своїм цільовим призначенням покриття вартості послуг Інспекції державного портового нагляду з оформленням приходу та відходу суден і утримання ІДПН, у зв'язку з чим використання портом коштів від вищенаведених портових зборів для покриття вартості послуг ІДПН з оформлення приходу/відходу суден та утримання ІДПН неможливе, так як суперечить припису ч. 4 ст. 84 Кодексу торгівельного мореплавства України.

Колегія суддів не бере до уваги такі доводи апелянта з огляду на наступне.

Правовий статус морського порту визначений ч.1 ст.73 Кодексу торговельного мореплавства України від 23.05.1995р. №176/95 - ВР (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) (далі - КТМ), згідно якої морський порт є державним транспортним підприємством, призначеним для обслуговування суден, пасажирів і вантажів на відведених порту території та акваторії, а також перевезення вантажів і пасажирів на суднах, що належать порту.

Для забезпечення безпеки мореплавства на морські порти покладено відповідні функції, однією з яких згідно зі статтею 75 КТМ є забезпечення безпечного руху в портових водах, безпечної стоянки та обробки суден.

Відповідно до ст.86 КТМ державний нагляд за мореплавством у порту здійснює капітан морського торговельного (морського рибного) порту, який підпорядкований Мінтрансу (Міністерству рибного господарства України) і очолює Інспекцію портового нагляду. Капітан морського торговельного (морського рибного) порту діє відповідно до Положення про капітана морського торговельного (морського рибного) порту, що затверджується Мінтрансом (Міністерством рибного господарства України).

Інспекція портового нагляду створюється Мінтрансом (Міністерством рибного господарства України) і діє відповідно до Положення про інспекцію державного портового нагляду, що затверджується зазначеними органами.

У морських портах капітан порту і Інспекція портового нагляду, яку він очолює, входять до складу порту.

Функції капітана морського порту визначені у ст.88 КТМ. До таких функцій, зокрема, належать нагляд за дотриманням вимог щодо порядку заходження суден у порт і виходу з порту та оформлення приходу суден у порт і виходу з порту.

З метою забезпечення безпеки мореплавства та відповідно до ст.86 КТМ, наказом Мінтрансу від 18 жовтня 2000 року за №574 затверджено Положення про Інспекцію державного портового нагляду морського торговельного порту України (зареєстроване в Міністерстві юстиції України 2 листопада 2000 року за №775/4996), яке було чинним на момент виникнення спірних відносин.

Згідно п.1.2 зазначеного Положення Інспекція портового нагляду є структурним підрозділом служби капітана порту і здійснює державний нагляд за безпекою судноплавства в порту.

Одним із обов'язків Інспекції портового нагляду, відповідно до п.2.2 Положення про Інспекцію, є оформлення прибуття суден у порт і виходу з порту в порядку, установленому Мінтрансом.

За кожний вхід у порт і вихід з нього для певних груп суден нараховується передбачений ст.84 КТМ корабельний збір, ставки якого встановлені Положенням про портові збори.

Наказом №214 від 27 червня 1996 року Міністерства транспорту України затверджені Збори і плата, якими визначені розміри ставок лоцманського, швартовного зборів та збору за користування послугами служби регулювання руху суден, супервайзерської винагороди, плати за роботу буксирів при швартовних операціях, за користування плавзасобами та агентські послуги. Ці збори і плата справляються у морських портах із суден закордонного плавання і плавучих споруд, що плавають під Державним прапором України та іноземним прапором.

Згідно п.62 наказу про затвердження Зборів і плат, що надаються судам у морських торговельних портах України при наданні судновласникам інших, ніж зазначені, послуг застосовуються вільні ціни відповідно до законодавства.

Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що оформлення прибуття суден у порт і виходу з порту - це законодавчо визначена функція капітана морського порту, який є посадовою особою, уповноваженою на здійснення державного нагляду за мореплавством у морському торговельному порту України.

Оформлення приходу суден у порт та виходу з нього не є послугою, при наданні якої застосовуються вільні ціни, як це передбачено у п.62 Зборів і плати.

За кожний вхід суден у порт та вихід з порту нараховується корабельний збір у визначеному Положенням про портові збори розмірі.

Встановлення портом будь-якої іншої плати за оформлення прибуття суден у порт та вихід з нього законодавством не передбачено.

Такий зміст правового регулювання відповідає правовій позиції Верховного Суду України, висловленій ним у постанові від 04.11.2014р. у справі №21-374а14.

Згідно зі ст.244-2 КАС України висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Варто зазначити, що Постановою КМУ від 12.10.2000р. №1544 «Про портові збори» встановлено, що передбачений нею корабельний збір являє собою плату за послуги, які надаються портами судновласникам щодо безпечного входу суден в порт, стоянки в порту та виходу з порту.

Пунктом 2.1 Постанови КМУ від 25.08.2004р. №783 «Про затвердження Порядку обліку та використання коштів від портових зборів» передбачено, що кошти від корабельного збору використовуються, зокрема, на заходи, пов'язанні із забезпеченням безпеки судноплавства на судноплавних шляхах (вхід-вихід судна в порт і з порту).

На підставі вказаного апеляційний суд знаходить правильним висновок Одеського окружного адміністративного суду про необґрунтованість доводів ДП «Морський торговельний порт «Южний» що збори, що надходять за послуги надання послуг Інспекції державного портового нагляду (ІДПН) і корабельний збір, є двома різними видами збору, та, що начальником Порту правомірно затверджені та введені в дію місцеві тарифи на послуги ІДПН з оформлення приходу та відходу суден. А відтак, рішення відповідача №364 від 29.09.2009р. про вилучення в дохід державного бюджету додатково отриманої виручки в сумі 1 085 316,42 грн. та штрафних санкцій в подвійному розмірі додатково отриманої виручки, що становить 2 170 632,84 грн., а також припис щодо цього є законними і підстав для їх скасування колегія суддів не вбачає.

Поряд з цим, як зазначалось вище, актом перевірки встановлено суму додатково отриманої ДП «Морський торговельний порт «Южний» виручки в розмірі 19316,55 грн., яка виникла у зв'язку з тим, що при формуванні тарифів на послуги з теплопостачання, водопостачання та водовідведення з 01.01.2009р. враховувався завищений рівень рентабельності 35%, замість граничного 12% до собівартості послуг, а також у зв'язку з тим, що адміністративні витрати розраховувались в розмірі від 9% до 10% до виробничої собівартості, замість граничного рівня 5%. Зазначене, за висновкам перевіряючих, являє собою порушення Постанови КМУ від 12.07.2006р. №959 «Про затвердження Порядку формування тарифів на послуги з централізованого водопостачання та водовідведення».

В обґрунтування вимог апеляційної скарги щодо помилковості висновків відповідача про наявність порушень при формуванні підприємством тарифів на послуги з водопостачання та водовідведення, ДП «Морський торговельний порт «Южний» посилається на те, що дія Порядку формування тарифів на послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, затвердженого Постановою КМУ від 12.07.2006р. №959, не поширюється на нього, так як стосується формування тарифів на послуги, що відносяться до житлово-комунальних, тоді як житлово-комунальні послуги не включені до основних видів діяльності позивача і послуги з водопостачання та водовідведення не надаються підприємством централізовано.

Колегія суддів критично ставиться до таких доводів апелянта, оскільки, як правильно зазначив суд першої інстанції, Постановою КМУ від 12.07.2006 року № 959 не встановлено жодних зауважень, що її дія розповсюджується тільки на житлово-комунальні послуги, порядок надання яких визначений Законом України «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004 року №1875-IV.

Як вбачається з матеріалів справи, між ДП «Морський торговельний порт «Южний» та філією ТОВ «Інфоксводоканал» укладено договір від 01.11.2000р. №181, за умовами якого позивач отримує воду для подальшого транзиту споживачам по тарифу 8,033 грн. за 1 куб.м.

Також, 06.06.2008р. між ДП «Морський торговельний порт «Южний» та ВАТ «ОПЗ» укладено договір №1-08/ОГЕ-132 про скидання стоків по тарифу складає 4,35 грн./куб.м. без ПДВ.

Позивачем у перевіряємий період надавались послуги з водопостачання, подачі питної води, приймання та транспортування стоків як підрозділам порту так і стороннім споживачам в обсягах та по тарифам, які зазначені в акті перевірки.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про питну воду та питне водопостачання» №2918-111 від 10.01.2002р. (в редакції чинній на час спірних правовідносин) нецентралізоване питне водопостачання - забезпечення індивідуальних споживачів питною водою з джерел питного водопостачання, за допомогою пунктів розливу води (в тому числі пересувних), застосування установок (пристроїв) підготовки питної води та постачання фасованої питної води; централізоване питне водопостачання - господарська діяльність із забезпечення споживачів питною водою за допомогою комплексу об'єктів, споруд, розподільних водопровідних мереж, пов'язаних єдиним технологічним процесом виробництва та транспортування питної води; централізоване водовідведення - господарська діяльність із відведення та очищення комунальних та інших стічних вод за допомогою комплексу об'єктів, споруд, колекторів, трубопроводів, пов'язаних єдиним технологічним процесом.

З урахуванням того, що ДП «Морський торговельний порт «Южний» отримувало воду у перевіряємий період від філії ТОВ «Інфоксводоканал» для подальшого транзиту та надання споживачам послуг з подачі питної води, приймання та транспортування стоків, апеляційний суд вважає правильним висновок суду першої інстанції, що на нього поширюється дія Порядку формування тарифів на послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, затвердженого Постановою КМУ від 12.07.2006р. № 959.

Доводи апеляційної скарги таких висновків суду не спростовують.

Щодо порядку формування підприємством тарифів на послуги теплопостачання, то, як зазначено в акті перевірки №000497 від 25.09.2009р., такі тарифи сформовано нижче собівартості, дані порушення не вплинули на їх завищення, у зв'язку з чим за результатами перевірки Державною інспекцією з контролю за цінами в Одеській області економічні санкції до ДП «Морський торговельний порт «Южний» не застосовувались.

Колегія суддів вважає, що відповідачем, як суб'єктом владних повноважень, на якого ч.2 ст.71 КАС України покладено обов'язок доказування в адміністративному суді правомірності прийнятих ним рішень, доведено правомірність рішення Державної інспекції з контролю за цінами в Одеській області №364 від 29.09.2009р. в частині вилучення у ДП «Морський торговельний порт «Южний» в дохід державного бюджету 1104632,97 грн. додатково отриманої виручки та суми штрафу у розмірі 2208725,94 грн., а також припису №396 від 28.09.2009р. в цій частині.

Оскільки судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та постановлено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому, відповідно до ст.200 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін.

Керуючись ст.ст. 185, 195, 196, 198 ч.1 п.1, 200, 205 ч.1 п.1, 206, 254 КАС України, суд

УХВАЛИВ :

Апеляційну скаргу Державного підприємства «Морський торговельний порт «Южний» залишити без задоволення, а постанову Одеського окружного адміністративного суду від 09 червня 2015 року - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили негайно після її проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів.

Повний текст ухвали виготовлено 13.11.2015р.

Головуючий суддя Романішин В.Л.

Судді Димерлій О.О.

Єщенко О.В.