Справа № 161/1004/13-а, 2а-161/137/13
Суддя: Судова-Хомюк Наталія Михайлівна
Дата ухвалення: 2015-10-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 жовтня 2015 р. Справа № 876/6954/13

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді Судової-Хомюк Н.М.,

суддів Гуляка В.В., Коваля Р.Й.,

за участі секретаря судового засідання Малетич М.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Луцького міськрайонного суду Волинської області від 11.03.2013 року у справі за позовом ОСОБА_1 до головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Волинській області про повернення виконавчого документа стягувачеві, -

В С Т А Н О В И В:

18.01.2013 року позивач звернувся до суду з адміністративним позовом та просив поновити термін оскарження дій головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Волинській області ОСОБА_2, в звязку з фактичним отриманням листа через ТзОВ «УКРКУРЄР» 10.01.2013 року, визнати протиправними дії головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Волинській області ОСОБА_2 при винесенні постанови про повернення виконавчого документа стягувачеві від 10.12.2012 року. Постанову головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Волинській області ОСОБА_2 про повернення виконавчого документа стягувачеві від 10.12.2012 року визнати протиправною та скасувати. Зобовязати головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Волинській області ОСОБА_2 відновити виконавче провадження по примусовому виконанню виконавчого листа, виданого Луцьким міськрайонним судом про зобовязання Управління Пенсійного фонду м. Луцьку у Волинській області виплатити йому пенсію з 01.01.2011 рік до 22. 07.2011 року, включно, відповідно до ч. 4 ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян які постраждали в наслідок Чорнобильської катастрофи» по 2 групі інвалідності в розмірі 8 мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії інваліду 2 групи в розмірі 75% мінімальної пенсії за віком відповідно до ст. 50,67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян постраждалих в наслідок Чорнобильської катастрофи».

Постановою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 11.03.2013 року поновлено ОСОБА_1 строк для звернення в суд з позовом до головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Волинській області про визнання протиправними дій державного виконавця та визнання нечинною постанови про повернення виконавчого документа стягувачеві.

В задоволенні позову ОСОБА_1 до головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Волинській області, про поновлення терміну оскарження і визнання протиправними дій державного виконавця та нечинною постанови про повернення виконавчого документа стягувачеві - відмовлено.

Не погодившись із постановою суду, її оскаржив позивач, який, покликаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову про задоволення позовних вимог повністю.

Сторони в судове засідання апеляційного суду не зявились, що не перешкоджає розгляду справи за їх відсутності. В силу вимог ч.1ст.41 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та апеляційну скаргу в межах наведених у ній доводів, колегія суддів дійшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, з наступних підстав.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог суд першої інстанції зазначив, що в листі ОСОБА_3 соціальної політики України від 01.07.2011р. скерованому органам праці та соціального захисту населення йшлося про те, що на 2011 рік Державним Бюджетом України видатків на виконання судових рішень за програмами соціального захисту громадян ОСОБА_3 не передбачено. Мінсоцполітики звернулося до ОСОБА_3 фінансів України з проханням розглянути при внесенні змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2011 рік» питання щодо врахування видатків для виконання судових рішень. Проте, ні у 2010, 2011 роках, ні при прийнятті Закону України «Про Державний бюджет на 2012 рік» дані пропозиції не враховано.

Також зазначив, що на сьогоднішній день накладення арешту на рахунки боржника та списання з них коштів для задоволення вимог стягувачів, унеможливлює надісланий ОСОБА_3 юстиції України лист від 11.06.2010 № 6440-0-4-10-25, оскільки на них знаходяться кошти для виконання Державних програм соціального захисту. Згідно листа боржника у разі передбачення коштів на виконання судових рішень у відповідності до Закону України «Про державний бюджет на 2011 рік», ними буде забезпечено виконання судових рішень в повному розмірі відповідно до кошторисних призначень.

Відтак, суд першої інстанції прийшов до висновку, що державний виконавець діяв в межах своїх повноважень.

Колегія суддів вважає такі висновки суду першої інстанції вірними, з огляду на наступне.

Згідно із частинами першою та другою статті 75 Закону № 606-XIV після відкриття виконавчого провадження за виконавчим документом, що зобовязує боржника вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, державний виконавець перевіряє виконання рішення не пізніше ніж на наступний день після закінчення строку, встановленого частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного виконання рішення. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, його виконання перевіряється не пізніше наступного робочого дня після відкриття виконавчого провадження. У разі невиконання зазначених вимог без поважних причин державний виконавець накладає на боржника штраф відповідно до статті 89 цього Закону і не пізніше пяти робочих днів з дня його накладення повторно перевіряє стан виконання рішення.

Згідно із частиною першою статті 89 Закону № 606-XIV, у разі невиконання без поважних причин у встановлений державним виконавцем строк рішення, що зобовязує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі державний виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника фізичну особу від десяти до двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян; на посадових осіб від двадцяти до сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян; на боржника юридичну особу від сорока до шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

Судом першої інстанції встановлено, що управління ПФУ не виконує рішення суду, у звязку з відсутністю відповідного фінансування з Державного бюджету України, оскільки згідно з приписами статті 63 Закону № 796-XII, фінансове забезпечення державних соціальних гарантій, передбачених цим Законом, здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.

Згідно з підпунктом 1 пункту 1 Положення про управління Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також у містах та районах, затвердженого постановою правління ПФУ від 30 квітня 2002 року № 8-2 (зареєстровано в ОСОБА_3 юстиції України 21 травня 2002 року за № 442/6730; чинного на час виникнення відносин; далі Положення), управління ПФУ у районах, містах, районах у містах, а також у містах та районах (далі Управління) є органами ПФУ, підпорядкованими відповідно головним управлінням ПФУ в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, що разом з цими управліннями утворюють систему територіальних органів ПФУ.

Відповідно до підпункту 4 пункту 2.1 та підпункту 2 пункту 2.2 Положення основним завданням Управління, крім іншого, є забезпечення своєчасного і в повному обсязі фінансування та виплати пенсій, допомоги на поховання та інших виплат, які згідно із законодавством здійснюються за рахунок коштів ПФУ та інших джерел, визначених законодавством. Управління відповідно до покладених на нього завдань планує доходи та видатки коштів ПФУ в районі (місті), у межах своєї компетенції забезпечує виконання бюджету ПФУ.

Таким чином, невиконання судового рішення управлінням ПФУ в частині виплати грошових коштів за відсутності відповідного фінансового забезпечення та фактичної відсутності коштів не може вважатися невиконанням судового рішення без поважних причин. Накладення штрафу у такому випадку жодним чином не захищає право особи на отримання бюджетних коштів.

До аналогічних висновків щодо застосування норм права прийшов Верховний Суд України у постанові від 26.05.2015р. №21-199а15.

23.07.2015 року до Львівського апеляційного адміністративного суду надійшла заява дружини позивача ОСОБА_1, у якій зазначається, що позивач помер 14.02.2015 року, на підтвердження чого нею було скеровано копію свідоцтва про смерть,

Відповідно до п.5 ч. 1 ст. 157 Кодексу адміністративного судочинства України суд закриває провадження по справі у разі смерті або оголошення в установленому законом порядку померлою особи, яка була стороною у справі, якщо спірні правовідносини не допускають правонаступництва, або ліквідації підприємства, установи, організації, які були стороною у справі.

Постанова або ухвала суду першої інстанції скасовується в апеляційному порядку і позовна заява залишається без розгляду або провадження у справі закривається з підстав, встановлених відповідно статтями 155 і 157 цього Кодексу.

Якщо судом першої інстанції ухвалено законне та обґрунтоване судове рішення, а обставини, які стали підставою для закриття провадження у справі, виникли після його ухвалення, суд апеляційної інстанції визнає таке рішення нечинним і закриває провадження у справі.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів прийшла до висновку, що оскільки спірні відносини не допускають правонаступництва, провадження у справі щодо позовних вимог слід закрити.

На підставі наведеного, керуючись 41, ч. 1 ст. 157, ст.ст. 160, 195, 196, 198 п.5 ч.1, 203, 205 ч.1 п.5, ст. 206, 254 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову Луцького міськрайонного суду Волинської області від 11.03.2013 року у справі № 161/1004/13-а визнати нечинною, а провадження у справі закрити.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання постановою законної сили, а у разі складення постанови в повному обсязі відповідно до ст.160 КАС України - з дня складення постанови в повному обсязі.

Головуючий суддя Н.М. Судова-Хомюк

Судді В.В. Гуляк

ОСОБА_4