Справа № 814/1847/15
Суддя: Турецька І.О.
Дата ухвалення: 2015-11-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 листопада 2015 р.м.ОдесаСправа № 814/1847/15

Категорія: 8.1 Головуючий в 1 інстанції: Гордієнко Т. О.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

доповідача - судді Турецької І.О.

суддів - Стас Л.В., Косцової І.П.

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Одесі апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Центральному районі м. Миколаєва Головного управління ДФС у Миколаївській області на постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 25 червня 2015 року у справі за адміністративним позовом Державної податкової інспекції у Центральному районі м. Миколаєва Головного управління ДФС у Миколаївській області до товариства з обмеженою відповідальністю «Люрекс», Реєстраційної служби Миколаївського міського управління юстиції про визнання недійсними установчих документів, припинення юридичної особи, -

В С Т А Н О В И В:

У червні 2015 року Державна податкова інспекція у Центральному районі м. Миколаєва Головного управління ДФС у Миколаївській області (далі - позивач, ДПІ у Центральному районі м. Миколаєва) звернулась до Миколаївського окружного адміністративного суду з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Люрекс» (далі - ТОВ «Люрекс»), Реєстраційної служби Миколаївського міського управління юстиції в якому просила:

- визнати недійсними установчі та реєстраційні документи ТОВ «Люрекс» з моменту реєстрації юридичної особи, а саме з 25 вересня 2014 року;

- припинити вказану юридичну особу.

В обґрунтування позову зазначено, що оперативним управлінням ДПІ у Центральному районі м. Миколаєва отримано пояснення у ОСОБА_1, який відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних та фізичних осіб-підприємців є керівником ТОВ «Люрекс» про те, що він не має жодного відношення до даного товариства, реєстраційні документи не підписував, фінансово-господарську діяльність та податкову звітність не вів, договорів на постачання товарів не підписував.

Зазначене, на думку податкового органу, свідчить про фіктивність підприємства та є підставою для задоволення позову.

Постановою Миколаївського окружного адміністративного суду від 25 червня 2015 року в задоволенні позову - відмовлено.

В апеляційній скарзі ДПІ у Центральному районі м. Миколаєва ставить питання про скасування постанови суду першої інстанції, у зв'язку з порушенням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи та про прийняття нової постанови, якою позов задовольнити в повному обсязі.

Суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження, у відповідності до положень п.2 ч.1 ст.197 КАС України, у зв'язку із неявкою сторін, належним чином сповіщених про день, час та місце розгляду справи.

Поштове відправлення із повісткою, яке було направлене на адресу ТОВ «Люрекс» повернулося до суду у зв'язку із закінченням терміну зберігання.

У разі повернення поштового відправлення із повісткою, яка не вручена адресату з незалежних від суду причин, вважається, що така повістка вручена належним чином (ч.11 ст.35 КАС України).

З'ясувавши обставини справи, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню на наступних підставах.

Так, судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що ТОВ «Люрекс» із 10 грудня 2014 року зареєстровано в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців. Відповідно до даного витягу керівником та засновником ТОВ «Люрекс» є - ОСОБА_1 (а.с.7).

20 березня 2015 року ОСОБА_1 надав письмові пояснення старшому о/у ДПІ у Центральному районі м. Миколаєва ГУ Міндоходів у Миколаївській області капітану податкової міліції Шевченко О.О., які свідчать про те, що він ніякої фінансово-господарської та адміністративно-розпорядчої діяльності у вказаному підприємстві не виконував, ніяких реєстраційних та установчих документів не складав та не підписував. Крім того, ніякого відношення до ТОВ «Люрекс» не має.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог щодо визнання недійсними установчих документів, суд першої інстанції виходив із того, що ознаки фіктивності підприємства можуть бути підтверджені тільки вироком суду в кримінальній справі.

Відмовляючи в задоволенні вимог щодо припинення юридичної особи, суд виходив з того, що ДПІ у Центральному районі м. Миколаєва не навела підстав, передбачених ч.2 ст.38 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців», для постановлення такого судового рішення.

Згідно із вимогами ст. 159 КАС України, судове рішення повинно бути законним та обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що правова позиція суду першої інстанції, яка викладена у судовому рішенні, відповідає вимогам ст.159 КАС України, виходячи з наступного.

Відповідно до пп.20.1.37. п.20.1 ст.20 Податкового кодексу України, контролюючі органи мають право звертатися до суду щодо припинення юридичної особи та припинення фізичною особою-підприємцем підприємницької діяльності та/або про визнання недійсними установчих (засновницьких) документів суб'єктів господарювання.

Частина 1 ст. 4 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців» передбачає, що державна реєстрація юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців - засвідчення факту створення або припинення юридичної особи, засвідчення факту набуття або позбавлення статусу підприємця фізичною особою, а також вчинення інших реєстраційних дій, які передбачені цим Законом, шляхом внесення відповідних записів до Єдиного державного реєстру.

Відповідно до ч.2 даної статті, порядок проведення державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців включає, зокрема:

- перевірку комплектності документів, які подаються державному реєстратору, та повноти відомостей, що вказані в реєстраційній картці;

- перевірку документів, які подаються державному реєстратору, на відсутність підстав для відмови у проведенні державної реєстрації;

- внесення відомостей про юридичну особу або фізичну особу - підприємця до Єдиного державного реєстру;

- оформлення і видачу виписки з Єдиного державного реєстру.

Згідно з частиною першою статті 6 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців», державний реєстратор проводить державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців.

Державний реєстратор відмовляє у проведенні державної реєстрації юридичної особи за наявності підстав, встановлених частиною 1 статті 27 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців».

Враховуючи те, що державним реєстратором не відмовлено ТОВ «Люрекс» у проведенні державної реєстрації та вчинено реєстраційну дію щодо внесення запису про державну реєстрацію юридичної особи, колегія суддів вважає, що відсутні підстави для задоволення позову в частині визнання недійсними установчих документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію юридичної особи.

Крім того, як правильно зазначив суд попередньої інстанції, посилання податкового органу на фіктивність даного підприємства не ґрунтуються на жодному доказі.

Частина 1 ст.205 Кримінального кодексу України передбачає, що фіктивним підприємництвом є створення або придбання суб'єктів підприємницької діяльності (юридичних осіб) з метою прикриття незаконної діяльності або здійснення видів діяльності, щодо яких є заборона.

Так, відповідно до ч.4 ст.72 КАС України, вирок суду у кримінальному провадженні або постанова суду у справі про адміністративний проступок, які набрали законної сили, є обов'язковими для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, щодо якої ухвалений вирок або постанова суду, лише в питаннях, чи мало місце діяння та чи вчинене воно цією особою.

Позивач, як орган владних повноважень, на підставі ч.2 ст.71 КАС України, не надав до суду першої інстанції доказів щодо внесення до єдиного державного реєстру досудових розслідувань повідомлення про створення фіктивного підприємства - ТОВ «Люрекс», щодо проведення досудового слідства та вироку суду, який би підтверджував створення підприємства з метою покриття незаконної діяльності.

Як вбачається з матеріалів справи, єдиним доказом створення фіктивного підприємства є письмові пояснення керівника та засновника ТОВ «Люрекс» ОСОБА_1 (а.с.6), який не допитувався як свідок, підозрюваний або обвинувачений про відомі йому обставини, якого не попереджували про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих показань, тому його пояснення не можуть бути належним доказом у справі.

Відповідно до ч.1 ст.69 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Податковий орган не надав належних та допустимих доказів створення фіктивного підприємства.

Переходячи до доводів апеляційної скарги щодо припинення ТОВ «Люрекс», колегія суддів виходить з наступного.

Частина 2 ст.38 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців» передбачає підстави для постановлення судового рішення щодо припинення юридичної особи, що не пов'язано з банкрутством юридичної особи, які в даній статті є вичерпними.

ДПІ у Центральному районі м. Миколаєва не надало суду доказів існування підстав, які відповідно до ст.38 вказаного Закону давали б суду право припинити юридичну особу.

Крім цього, відповідно до письмових пояснень представника позивача, заборгованість перед бюджетом у ТОВ «Люрекс» відсутня, остання звітність з податку на додану вартість подана 16 лютого 2015 року за січень 2015 року (а.с.20), тобто, ТОВ «Люрекс» є діючим підприємством, яке веде господарську діяльність та сплачує податки.

Мотивація та докази, наведені в апеляційній скарзі, не дають адміністративному суду апеляційної інстанції підстав для висновків, які б спростовували правову позицію суду попередньої інстанції.

Отже, колегія суддів вважає, що в межах апеляційної скарги порушень судом першої інстанції норм матеріального права при вирішенні цієї справи не допущено. Правова оцінка обставин у справі дана правильно, а тому апеляційну скаргу, відповідно до вимог ст. 200 КАС України, слід залишити без задоволення, а оскаржуване судові рішення - залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Центральному районі м. Миколаєва Головного управління ДФС у Миколаївській області - залишити без задоволення.

Постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 25 червня 2015 року у справі за адміністративним позовом Державної податкової інспекції у Центральному районі м. Миколаєва Головного управління ДФС у Миколаївській області до товариства з обмеженою відповідальністю «Люрекс», Реєстраційної служби Миколаївського міського управління юстиції про визнання недійсними установчих документів, припинення юридичної особи - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які брали участь у справі та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції

Доповідач - суддя І.О.Турецька

суддя Л.В. Стас

суддя І.П. Косцова