Справа № 810/3825/15
Суддя: Виноградова О.І.
Дата ухвалення: 2015-11-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 листопада 2015 року 810/3825/15

Суддя Київського окружного адміністративного суду Виноградова О.І., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до державного реєстратора Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у Київській області ОСОБА_2 про визнання протиправними дій, скасування рішення та зобов'язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в:

25 серпня 2015 р. до Київського окружного адміністративного суду звернулася ОСОБА_1 (далі - позивач) з позовом до державного реєстратора Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у Київській області ОСОБА_2 (далі - відповідач) про визнання протиправним та скасування рішення від 31 липня 2015 р. № 23326996 та зобов'язання вчинити певні дії.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 31 липня 2015 р. відповідачем було прийнято протиправне рішення про відмову у державній реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень за заявою від 15 липня 2015 р. Дане рішення обгрунтовано тим, що позивачем до названої заяви, ніби-то, не було додано весь необхідний перелік правовстановлюючих документів (а.с. 2-8).

Письмових заперечень від відповідача не надходило.

20 жовтня 2015 р. відповідач подав до суду клопотання про розгляд справи без участі його представника (а.с. 57).

У судовому засіданні 20 жовтня 2015 р. представник позивача не заперечував проти подальшого розгляду справи в порядку письмового провадження.

Керуючись ч. 4 ст. 122 КАС України, суд ухвалив здійснити розгляд даної адміністративної справи у письмовому провадженні та на підставі наявних у справі доказів.

Суд, дослідивши наявні матеріали справи, встановив таке.

15 липня 2015 р. позивач подав до відповідача заяву про державну реєстрацію речових прав та їх обтяжень (далі - заява від 15 липня 2015 р.) (а.с. 32).

31 липня 2015 р. відповідачем було винесено рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень № 23326996 (далі - рішення № 23326996) (а.с. 30).

У зв"язку з тим, що позивач вважає рішення № 23326996 таким, що винесено протиправно, ним було подано даний позов до суду.

Спірні правовідносини врегульовано Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" від 1 липня 2004 р. № 1952-IV (далі - Закон № 1952-IV) (у редакції, яка діяла на дату виникнення спірних правовідносин) та Порядком державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2013 р. № 868 (далі - Порядок № 868).

Згідно з вимогами абз. 1 ч. 1 ст. 1 Закону № 1952-IV державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 9 названого Закону державний реєстратор встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема: відповідність обов'язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення (у випадках, встановлених законом); відповідність повноважень особи, яка подає документи на державну реєстрацію прав та їх обтяжень; відповідність відомостей про нерухоме майно, наявних у Державному реєстрі прав та поданих документах; наявність обтяжень прав на нерухоме майно, зареєстрованих відповідно до вимог цього Закону; наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або договір (угода) пов'язує можливість проведення державної реєстрації виникнення, переходу, припинення прав на нерухоме майно або обтяження таких прав; приймає рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, про відмову в державній реєстрації, про її зупинення, внесення змін до Державного реєстру прав; відкриває і закриває розділи Державного реєстру прав, вносить до них відповідні записи; веде реєстраційні справи щодо об'єктів нерухомого майна; присвоює реєстраційний номер об'єкту нерухомого майна під час проведення державної реєстрації; видає свідоцтво про право власності на нерухоме майно у випадках, встановлених статтею 18 цього Закону; надає інформацію з Державного реєстру прав або відмовляє у її наданні у випадках, передбачених цим Законом; у разі потреби вимагає подання передбачених законодавством додаткових документів, необхідних для державної реєстрації прав та їх обтяжень; під час проведення державної реєстрації прав, які виникли та оформлені в установленому порядку до 1 січня 2013 року, запитує від органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, які відповідно до чинного на момент оформлення права законодавства проводили таке оформлення, інформацію (довідки, копії документів тощо), необхідну для реєстрації прав та їх обтяжень, якщо такі документи не були подані заявником або якщо документи, подані заявником, не містять передбачених цим Законом відомостей про правонабувача або про нерухоме майно. Органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, до яких надійшов запит, зобовязані безоплатно в установленому законодавством порядку протягом трьох робочих днів надати державному реєстратору відповідну інформацію, зокрема щодо оформлених речових прав на нерухоме майно, у тому числі земельні ділянки; здійснює інші повноваження, передбачені цим Законом та іншими законами України.

Як убачається з ч. 1 ст. 24 Закону № 1952-IV, удержавній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо:

1) заявлене право, обтяження не підлягає державній реєстрації відповідно до цього Закону;

2) об'єкт нерухомого майна, розміщений на території іншого органу державної реєстрації прав;

3) із заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень звернулася неналежна особа;

4) подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом, або не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують;

5) заяву про державну реєстрацію прав, пов'язаних з відчуженням нерухомого майна, подано після державної реєстрації обтяжень, встановлених щодо цього майна, крім випадків, встановлених частиною дев'ятою статті 15 цього Закону;

5-1) заяву про державну реєстрацію обтяжень речових прав на нерухоме майно щодо попереднього правонабувача подано після державної реєстрації права власності на таке майно за новим правонабувачем;

5-2) заяву про державну реєстрацію речових прав, похідних від права власності, подано за відсутності державної реєстрації права власності, крім випадків, установлених статтею 4-2 та частиною девятою статті 15 цього Закону;

5-3) під час подання заяви про державну реєстрацію права власності на підприємство як єдиний майновий комплекс, житловий будинок, будівлю, споруду (їх окремі частини), що виникло на підставі документа, за яким правонабувач набуває також право

власності на земельну ділянку, не подано заяву про державну реєстрацію права власності на земельну ділянку;

5-4) після завершення пятиденного строку з дня отримання заявником письмового повідомлення про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав не усунено обставин, що були підставою для прийняття такого рішення;

5-5) заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень під час вчинення нотаріальної дії з нерухомим майном, обєктом незавершеного будівництва подано не до нотаріуса, який вчинив таку дію;

5-6) заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень в електронній формі подано особою, яка не є державним кадастровим реєстратором або державним виконавцем;

6) заявником подано ті самі документи, на підставі яких заявлене право та обтяження такого права вже зареєстровано у Державному реєстрі прав.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 24 названого Закону за наявності підстав для відмови в державній реєстрації державний реєстратор приймає рішення про відмову в державній реєстрації прав та їх обтяжень.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 24 Закону № 1952-IV відмова в державній реєстрації прав та їх обтяжень з підстав, зазначених у пункті 2 частини першої цієї статті, не може здійснюватися у разі, якщо обєкт нерухомого майна розміщений у межах території, на якій діють два і більше органів державної реєстрації прав, одним з таких органів на вибір заявника, а також у разі проведення державної реєстрації обтяжень речових прав на нерухоме майно. Відмова в державній реєстрації прав та їх обтяжень з підстав, зазначених у пункті 4 частини першої цієї статті, не може здійснюватися у разі наявності помилки в Державному земельному кадастрі, яка виникла після перенесення інформації про земельні ділянки з Державного реєстру земель до Державного земельного кадастру (розташування в межах земельної ділянки частини іншої земельної ділянки; невідповідність меж земельної ділянки, вказаних у Державному реєстрі земель, її дійсним межам; невідповідність площі земельної ділянки, вказаної у Державному реєстрі земель, її дійсній площі у результаті зміни методів підрахунку (округлення); присвоєння декільком земельним ділянкам однакових кадастрових номерів).

Як убачається з ч. 4 ст. 24 названого Закону, відмова в державній реєстрації прав та їх обтяжень з підстав, не передбачених цим Законом, заборонена.

Згідно з вимогами п. 20 Порядку № 868 за результатами розгляду заяви та документів, необхідних для проведення державної реєстрації прав, державний реєстратор приймає рішення про державну реєстрацію прав або рішення про відмову в такій реєстрації.

У разі проведення державної реєстрації прав на житловий будинок, будівлю або споруду одночасно з державною реєстрацією прав на земельну ділянку, на якій вони розташовані, державний реєстратор приймає одне рішення про державну реєстрацію прав або рішення про відмову в такій реєстрації щодо таких обєктів.

Відповідно до вимог п. 28 названого Порядку державний реєстратор приймає рішення про відмову в державній реєстрації прав виключно за наявності підстав для відмови в державній реєстрації прав, що визначені Законом України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

У рішенні про відмову в державній реєстрації прав зазначаються всі підстави прийняття такого рішення.

Наявні матеріали справи свідчать про таке.

20 серпня 2014 р. Броварським міськрайонним судом Київської області винесено рішення у справі № 361/11735/13-ц за позовом позивача до ОСОБА_3 про визнання будинку спільною сумісною власністю подружжя та зустрічним позовом ОСОБА_3 до позивача, третя особа - Виконавчий комітет Броварської міської ради Київської області про визнання права власності на будинок, поділ будинку, визначення порядку користування земельною ділянкою.

Рішенням названого суду від 20 серпня 2014 р. позов задоволено (а.с. 36-40).

Зокрема:

- поділено внатурі житловий будинок загальною площею 101 м2 , житловою площею 68, 9 м2 з господарськими будівлями і спорудами, що знаходяться за адресою: м. Бровари, вул. Челюскіна, 82, між ОСОБА_3 та позивачем;

- виділено у власність позивача 45/100 частин житлового будинку, що складається з веранди - 1-1 площею 4,6 м2 , коридору - 1-1 площею 3,5 м2 , котельної - площею 6,0 м2 , санвузла - 1-3 площею 4,2 м2 , житлової кімнати - 1-4 площею 12,4 м2 , житлової кімнати - 1-5 площею 10,2 м2 , а також гараж - "Б" з погребом, вбиральню - "І", тротуар - "Т" та відповідну частину огоржі - "N" (а.с. 36-40).

Дане судове рішення набрало законної сили 1 вересня 2014 р., що підтверджується відповідною відміткою (а.с. 40).

4 листопада 2014 р. виконавчим комітетом Броварської міської ради Київської області винесено рішення № 628 "Про надання адрес, зміну адрес, про внесення змін в підпункт 1.3 пункту 1 рішення виконкому № 237 від 22.04.2014 "Про надання адрес" (далі - рішення № 628) (а.с. 42).

Як убачається з тексту названого рішення, виконавчий комітет міської ради вирішив надати адресу частині (45/100) житлового будинку по вул. Челюскіна, 82, замовник - позивач (на підставі рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 20 серпня 2014 р.), а саме - вул. Челюскіна, 82/1 (а.с. 42).

15 липня 2015 р. позивачем було подано до відповідача заяву про державну реєстрації речових прав та їх обтяжень, що підтверджується карткою прийому заяви № 22862566 (а.с. 31).

Як убачається з картки прийому заяви № 22862566, позивачем до відповідача разом із заявою було подано:

- копію паспорта та ідентифікаційного номера;

- витяг з рішення виконавчого комітету Броварської міської ради Київської області від 4 листопада 2014 р. № 628;

- копію рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 20 серпня 2014 р. № 361/11735/13-ц4

- технічний паспорт на індивідуальний житловий будинок від 13 липня 2015 р. (а.с. 31).

31 липня 2015 р. відповідачем було винесено рішення № 23326996, яким останній відмовив у державній реєстрації прав та їх обтяжень у зв"язку з тим, що "документи подані на житловий будинок за адресою: м. Бровари, вул. Челюскіна, 82/1, а рішення суду надане на житловий будинок за адресою: м. Бровари, вул. Челюскіна, 82 в частковій власності. Таким чином, подані документи не відповідають вимогам та не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують" (а.с. 30).

Проте, суд вважає таке рішення відповідача протиправним, оскільки позивачем було подано весь передбачений чинним законодавством перелік необхідних документів. Зокрема, ним було надано підтвердження того, що частині житлового будинку за адресою: м. Бровари, вул. Челюскіна, 82, а саме 45/100 частини цього будинку, рішенням № 628 було присвоєно нову адресу: м. Бровари, вул. Челюскіна, 82/1.

Отже, законодавчо визначених підстав для відмови у державній реєстрації речових прав та їх обтяжень у відповідача не було.

Крім того, при вирішенні справи судом враховано, що рішення № 23326996, яке було видано позивачу на руки та долучено останнім до позовної заяви, містить в своєму тексті посилання на пп. 16, 23 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 22 червня 2011 р. № 703, який втратив чинність (а.с. 16).

Водночас, копія рішення № 23326996, яка була долучена відповідачем до реєстраційної справи містить посилання на пп. 20, 28 Порядку № 868, який є чинним.

Наведене свідчить, що після видачі рішення позивачу його текст було змінено відповідачем.

За таких обставин суд вважає, що предметом даного позову є законність рішення, яке було видано позивачу і яке останнім долучено до позовної заяви. Як вже зазначалося, це рішення було винесено з посиланням на пп. 16, 23 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 22 червня 2011 р. № 703, який станом на дату винесення оскаржуваного рішення втратив чинність (а.с. 16).

З урахуванням викладеного суд дійшов висновку, що рішення № 23326996 відповідачем винесено протиправно, а тому позовні вимоги в цій частині є обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до вимог ст. 11 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Як убачається зі ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім розгляду справ про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкту владних повноважень, що і було зроблено позивачем.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову, чого відповідачем не було зроблено.

Стосовно позовних вимог в частині зобов"язання Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у Київській області здійснити реєстрацію права власності на житловий будинок, що знаходиться за адресою: м.Бровари, вул. Челюскіна, 82/1 суд зазначає наступне.

Позивачем при поданні даного адміністративного позову було зазначено віповідачем лише державного реєстратора прав на нерухоме майно Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у Київській області ОСОБА_2.

Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у Київській області не було залучено у справі як відповідача, оскільки жодних правовідносин між позивачем і названим Управлінням не існувало і не існує.

З урахуванням викладеного суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині зобов"язання Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у Київській області не можуть бути предметом розгляду в межах даної адміністративної справи, а тому задоволенню не підлягають.

Водночас з метою забезпечення порушених прав позивача суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог та зобов"язати відповідача повторно розглянути заяву позивача від 15 липня 2015 р.

З урахування викладеного, суд дійшов висновку щодо часткового задоволення позову.

Керуючись ст.ст. 9, 69-71, 97, 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

п о с т а н о в и в:

адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення державного реєстратора Головного територіального управління юстиції у Київській області ОСОБА_2 від 31 липня 2015 р. № 23326996.

Зобов"язати державного реєстратора Головного територіального управління юстиції у Київській області ОСОБА_2 повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 15 липня 2015 р.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано в установлені строки. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду подається до Київського апеляційного адміністративного суду через Київський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Виноградова О.І.