Справа № 813/1973/15
Суддя: Заверуха Олег Богданович
Дата ухвалення: 2015-11-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 листопада 2015 р. Справа № 876/6975/15

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Заверухи О.Б.,

суддів Гінди О.М., Ніколіна В.В.,

за участю секретаря судового засідання Андрушківа І.Я.,

представника позивача ОСОБА_1.,

представника відповідача Мисак О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційні скарги Головного Управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області та Управління Державної автомобільної інспекції Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 27 травня 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Головного Управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області, Управління Державної автомобільної інспекції Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області про скасування наказу, поновлення на роботі,-

В С Т А Н О В И В:

20.04.2015 року ОСОБА_3 звернувся в суд з адміністративним позовом до Головного Управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області, Управління Державної автомобільної інспекції Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області, в якому, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог, просив: визнати протиправним та скасувати наказ Головного Управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області від 27.03.2015 року № 914 в частині накладення на нього дисциплінарного стягнення - звільнення з органів внутрішніх справ; визнати протиправним та скасувати наказ Головного Управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області від 18.05.2015 року № 329 о/с в частині його звільнення з органів внутрішніх справ у запас Збройних сил України; поновити позивача на службі в органах внутрішніх справ на посаді старшого інспектора ДПС взводу № 2 (з ОСП) БДПС ДАІ ГУМВС України у Львівській області з 19.05.2015 року; стягнути з Управління державної автомобільної інспекції Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області на користь позивача грошове забезпечення за час вимушеного прогулу в сумі 765, 00 грн.

На обґрунтування позовних вимог зазначає, що підставою для його звільнення в оскаржуваному наказі вказуються обставини, що мали місце 05.03.2015 року під час перебування позивача на службі на маршруті патрулювання дороги Львів - Самбір -Ужгород (на в'їзді в Самбірський район). В наказі відповідач зазначає, що позивачем було висунуто вимогу до водія автомобіля «Нісан Терано» про передачу грошових коштів за непритягнення до адміністративної відповідальності. Одночасно, в наказі здійснюється посилання на те, що 05.03.2015 року Самбірською прокуратурою за вказаним фактом розпочато кримінальне провадження №90000002. За результатами розслідування слідчим слідчого відділу прокуратури Львівської області 23.03.2015 року прийнято постанову про закриття вказаного кримінального провадження на підставі п. 2 ч.1 ст. 284 КПК України зв'язку із відсутністю в діях інспекторів (в тому числі й позивача) взводу (з ОСП) БПДС ДАІ ГУ МВС України у Львівській області складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 368 КК України. Зі змісту вказаної постанови вбачається, що в ході розслідування відсутня сукупність необхідних та об'єктивних даних, що підтверджувала б вчинення інспекторами вимагання неправомірної вигоди. Жодних інших доказів вчинення позивачем вимагання неправомірної вигоди або іншого вчинку, що дискредитує звання працівника міліції в оскаржуваному наказі не наведено. Як наслідок відсутні будь - які підстави для висновку про вчинення позивачем дисциплінарного проступку, зокрема, вимагання неправомірної вимоги. Крім того, зазначає, що наказ Міністерства внутрішніх справ України від 16.03.2007 року №81 «Про заходи щодо зміцнення дисципліни і законності в органах внутрішніх справ та попередження надзвичайних подій, пов'язаних із загибеллю й травмуванням особового складу» не стосується позивача, оскільки він до моменту звільнення не обіймав жодної з перелічених в цьому наказі посад.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 27 травня 2015 року адміністративний позов задоволено. Визнано протиправним та скасовано наказ Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області від 27.03.2015 року № 914 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності працівників БДПС ДАІ ГУМВС України у Львівській області» в частині накладення на старшого інспектора дорожньо-патрульної служби ДАІ ГУМВС України у Львівській області капітана міліції ОСОБА_3 дисциплінарного стягнення - звільнення з органів внутрішніх справ. Визнано протиправним та скасовано наказ Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області №329 о/с «По особовому складу» від 18.05.2015 в частині звільнення з органів внутрішніх справ у запас Збройних сил України капітана міліції ОСОБА_3, старшого інспектора дорожньо-патрульної служби взводу №2 (з обслуговування стаціонарного посту) батальйону дорожньо-патрульної служби ДАІ ГУМВС України у Львівській області. Поновлено ОСОБА_3 на службі в органах внутрішніх справ на посаді старшого інспектора дорожньо-патрульної служби взводу №2 (з обслуговування стаціонарного посту) батальйону дорожньо-патрульної служби ДАІ ГУМВС України у Львівській області з 19.05.2015. Стягнено з Управління державної автомобільної інспекції Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області на користь ОСОБА_3 грошове забезпечення за час вимушеного прогулу в розмірі 769,50 грн.

Постанова суду першої інстанції мотивована тим, що відповідач не довів, що рішення про застосування до позивача крайнього заходу дисциплінарного стягнення - звільнення з органів внутрішніх справ, прийнято з дотриманням всіх вимог передбачених ч. 3 ст. 2 КАС України. Зокрема, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для справи, пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія), з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення, а тому таке рішення є протиправним.

Не погодившись з вищенаведеною постановою, Головне Управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області подало апеляційну скаргу, в якій просило скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову, якою в задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Доводи апеляційної скарги обґрунтовує тим, що оскаржувана постанова є незаконною та необґрунтованою, прийнята з порушенням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Також, не погодившись з вищенаведеною постановою, Управління Державної автомобільної інспекції Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області подало апеляційну скаргу, в якій просило скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову, якою в задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, дослідивши обставини справи та доводи апеляційних скарг, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що апеляційні скарги слід залишити без задоволення з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_3 проходив службу в органах внутрішніх справ та на час звільнення працював на посаді старшого інспектора дорожньо-патрульної служби взводу №2 (з обслуговування стаціонарного посту) батальйону дорожньо-патрульної служби ДАІ ГУМВС України у Львівській області.

Наказом Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області від 27.03.2015 року №914 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності працівників БДПС ДАІ ГУМВС України у Львівській області» до старшого інспектора дорожньо-патрульної служби взводу №2 (з обслуговування стаціонарного посту) батальйону дорожньо-патрульної служби ДАІ ГУМВС України у Львівській області капітана міліції ОСОБА_3 застосовано дисциплінарне стягнення - звільнення з органів внутрішніх справ (а.с.5). Наказом Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області №329 о/с «По особовому складу» від 18.05.2015 капітана міліції ОСОБА_3, старшого інспектора дорожньо-патрульної служби взводу №2 (з обслуговування стаціонарного посту) батальйону дорожньо-патрульної служби ДАІ ГУМВС України у Львівській області звільнено з органів внутрішніх справ у запас Збройних сил України(а.с.67).

Зі змісту згаданих вище наказів слідує, що підставою для прийняття таких стало грубе порушення положень Закону України «Про міліцію», ст. 7 Дисциплінарного статуту ОВС України, наказу МВС України від 16.03.2007 року №81, дискредитація звання працівника органів внутрішніх справ, що проявилось у неналежному виконанні службових обов'язків, вимаганні неправомірної винагороди за не притягнення громадянина до адміністративної відповідальності.

Судом першої інстанції встановлено, що 05.03.2015 року Самбірською прокуратурою розпочато кримінальне провадження №90000002 за ч. 3ст.368 КК України.

Наказом Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області від 06.03.2015 року №680 було призначено проведення службового розслідування за фактом відкриття Самбірською районною прокуратурою Львівської області кримінального провадження, за результатами якого складено висновок від 23.03.2015 року.

У висновку службового розслідування зазначено, що 05.03.2015 приблизно о 14:30 водій автомобіля ОСОБА_5, разом з пасажиром ОСОБА_6 на автомобілі «Нісан Терано», без номерних знаків, який використовується БПСМ ОП «Львів» ГУМВС України у Львівській області в зоні АТО, були зупинені в м. Старий Самбір працівниками ДАІ ОСОБА_3 та ОСОБА_7 Після встановлення, що водій ОСОБА_5 керує не зареєстрованим в установленому порядку автомобілем, зі слів останнього, капітаном міліції ОСОБА_3 було висунуто вимогу про передачу їм грошових коштів за не притягнення до адміністративної відповідальності. Виконуючи незаконну вимогу працівника міліції, ОСОБА_6 передав останнім грошові кошти в сумі 50 гривень, поклавши їх на переднє пасажирське сидіння (у постанові прокуратури про закриття кримінального провадження зазначено - сидіння водія) службового автомобіля ДАІ «Тойота Пріус», номерний знак 141095, після чого вони були відпущені працівниками ДАІ. У подальшому 05.03.2015 близько 17:00 рух службового автомобіля ДАІ «Тойота Пріус», номерний знак 141095 поблизу с.Луки Самбірського району Львівської області було заблоковано членами ГО «Самооборона Самбірщини» та до місця блокування викликано працівників Самбірської міжрайонної прокуратури, якими за даним фактом розпочато кримінальне провадження. Такими своїми діями за висновками службового розслідування капітан міліції ОСОБА_3 та старший сержант міліції ОСОБА_7 скомпрометували авторитет міліції, як правоохоронного органу перед громадянами, чим грубо порушили обов'язки рядового та начальницького складу органів внутрішніх справ щодо дотримання дисципліни, неухильне виконання яких передбачено ст. 7 Дисциплінарного статуту ОВС України, зокрема дотримання законодавства, захист від протиправних посягань прав та свобод громадян, дотримання норм професійної та службової етики, а також положення Закону України «Про міліцію», наказу МВС України від 16.03.2007 №81 та скоїли вчинок, який дискредитує звання працівника органів внутрішніх справ(а.с.44-51).

23.03.2015 року слідчим слідчого відділу прокуратури Львівської області 23.03.2015 року за результатами розслідування у кримінальному провадженні №90000002 від 05.03.2015 прийнято постанову про закриття вказаного кримінального провадження на підставі п. 2 ч.1 ст. 284 КПК України у зв'язку із відсутністю в діях інспекторів (в тому числі й позивача) взводу (з ОСП) БПДС ДАІ ГУ МВС України у Львівській області складу кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст. 368 КК України.

Приймаючи оскаржувану постанову суд першої інстанції прийшов до висновку про обґрунтованість позовних вимог.

Колегія суддів погоджується з обґрунтованістю такого висновку суду першої інстанції з наступних підстав.

Порядок проходження публічної служби в органах внутрішніх справ регулюється Законом України «Про міліцію» від 20 грудня 1990 року № 565-XII, Дисциплінарним статутом органів внутрішніх справ України, затвердженого Законом України від 22 лютого 2006 року № 3460-IV (надалі - Статут) та Положенням про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 липня 1991 року № 114 (надалі - Положення).

Пунктом 66 Положення передбачено, що особи рядового і начальницького складу, які скоїли вчинки, що дискредитують звання рядового і начальницького складу, звільняються з органів внутрішніх справ. При цьому звільнення проводиться з урахуванням вимог пункту 62 цього Положення.

Відповідно до статті 66 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ особи рядового і начальницького складу, які скоїли вчинки, що дискредитують звання рядового і начальницького складу, звільняються з органів внутрішніх справ.

Разом з тим, відповідно до статті 5 Статуту за вчинення дисциплінарного проступку особи рядового і начальницького складу несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.

Статтею 12 Статуту на осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ за порушення службової дисципліни можуть накладатися такі види дисциплінарних стягнень: усне зауваження; зауваження; догана; сувора догана; попередження про неповну посадову відповідність; звільнення з посади; пониження в спеціальному званні на один ступінь; звільнення з органів внутрішніх справ.

Порядок накладення дисциплінарного стягнення встановлений статтею 14 Статуту, у якій зазначено, що з метою з'ясування всіх обставин дисциплінарного проступку, вчиненого особою рядового або начальницького складу, начальник призначає службове розслідування. При визначенні виду дисциплінарного стягнення мають враховуватися тяжкість проступку, обставини, за яких його скоєно, заподіяна шкода, попередня поведінка особи та визнання нею своєї вини, її ставлення до виконання службових обов'язків, рівень кваліфікації тощо.

Відповідно до ст. 14 Закону України «Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ» про накладення дисциплінарного стягнення видається наказ, зміст якого оголошується особовому складу органу внутрішніх справ.

Згідно статті 18 цього ж Закону такі дисциплінарні стягнення, як звільнення з посади, пониження в спеціальному званні та звільнення з органів внутрішніх справ, вважаються виконаними після видання наказу по особовому складу.

З матеріалів справи слідує, що ОСОБА_3 було притягнено до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення з органів внутрішніх справ за грубі порушення Закону України «Про міліцію», ст.7 Дисциплінарного статуту, наказу МВС України від 16.03.2007 року № 81, дискредитацію звання працівника органів внутрішніх справ, що проявилось у неналежному виконанні службових обов'язків, вимаганні неправомірної винагороди за не притягнення громадянина до адміністративної відповідальності.

Такі підстави для звільнення були встановленні в результаті проведення службового розслідування, яке було здійснено відповідачами.

Судом також встановлено, що підставою для проведення службового розслідування слугувало відкриття кримінального провадження за ч. 3 ст.368 КК України Самбірською міжрайонною прокуратурою Львівської області, що також зазначено у назві висновку такого службового розслідування.

При цьому, матеріалами справи підтверджується, що слідчим слідчого відділу прокуратури Львівської області за результатами розслідування у кримінальному провадженні було прийнято постанову про закриття вказаного кримінального провадження у зв'язку із відсутністю в діях інспекторів (в тому числі й ОСОБА_3.) складу кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст. 368 КК України.

Відповідно до Інструкції про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ України, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 12.03.2013 № 230, підставами для проведення службового розслідування є, зокрема, надходження акта прокурорського реагування, окремої ухвали суду про виявлені в службовій діяльності ОВС порушення законодавства.

При цьому виконавець (голова, члени комісії) службового розслідування з метою забезпечення повного, всебічного і об'єктивного дослідження обставин подій, що стали підставою для призначення службового розслідування, має право, серед іншого, ознайомлюватися і вивчати в установленому порядку відповідні документи, що мають відношення до службового розслідування, у разі потреби - знімати з них копії і приєднувати до матеріалів службового розслідування; отримувати та збирати згідно із законодавством України матеріали, що стосуються службового розслідування, у тому числі від інших органів державної влади та місцевого самоврядування, юридичних і фізичних осіб, за запитом начальника, який призначив службове розслідування, чи інших уповноважених осіб; у разі необхідності проведення значного обсягу дій звертатися з рапортом до начальника, який призначив службове розслідування, про продовження строку службового розслідування та (або) додаткове залучення працівників з метою своєчасного його завершення та ін..

Крім того, даною інструкцією передбачено і обов'язки виконавця (голови, членів комісії) службового розслідування, що полягають у дотриманні вимог законодавства при проведенні службового розслідування, уживати необхідних заходів щодо недопущення порушення прав та законних інтересів учасників службового розслідування.

Беручи до уваги дату проведення службового розслідування та закриття кримінального провадження прокуратурою, а також факт, що підставою для службового розслідування було відкриття кримінального провадження Самбірською міжрайонною прокуратурою Львівської області, результати якого мали б вирішальне значення при встановленні фактів у службовому розслідуванні, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про його поверхневий характер та необґрунтованість його висновків.

Крім того, стосовно підстав, на яки ґрунтувались винесені відповідачами накази про притягнення до дисциплінарної відповідальності, то колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Під вчинками, що дискредитують звання працівника ОВС та власне органів внутрішніх справ, слід розуміти протиправні, винні діяння, які здійснені посадовою особою органу внутрішніх справ у зв'язку з виконанням службових обов'язків або не пов'язані з їх виконанням, але за своїм характером здатні принизити в очах громадськості гідність та авторитет працівника органів внутрішніх справ та власне органи внутрішніх справ.

До таких вчинків, слід віднести: вчинення злочину, встановленого вироком суду, що набрав законної сили; скоєння корупційного діяння як різновиду адміністративного правопорушення; систематичне скоєння адміністративних правопорушень, що посягають на встановлений порядок управління, громадський порядок та громадську безпеку; заняття підприємницькою діяльністю; організацію страйків та участь у них; розголошення службової таємниці; появу на службі або поза службою в нетверезому стані, що ображає людську гідність; вживання алкогольних напоїв у форменому одязі у громадських місцях; прийняття наркотичних або токсичних препаратів без рецепту лікаря; систематичне порушення правил носіння форменого одягу, зовнішньої охайності; неодноразове грубе і зверхнє ставлення до громадян; прояви жорстокого або принизливого ставлення до людей; скоєння аморального проступку, не сумісного з продовженням служби в ОВС; систематичне поширення компрометуючої ОВС України інформації за допомогою засобів мас-медіа.

Згідно із частинами 1, 2 статті 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Колегія суддів зазначає, що зі змісту висновку службового розслідування слідує, що відповідачем зазначено проступок вчинений позивачем, що проявився у неналежному виконанні своїх службових обов'язків та вимаганні неправомірної вигоди за непритягнення громадянина до адміністративної відповідальності, як такий, що дискредитує звання рядового і начальницького складу органу внутрішніх справ.

Разом з тим, як згадано вище, за результатами розслідування у кримінальному провадженні №90000002 від 05.03.2015 було прийнято постанову про закриття вказаного кримінального провадження на підставі п. 2 ч.1 ст. 284 КПК України зв'язку із відсутністю в діях інспекторів (в тому числі й ОСОБА_3.) взводу (з ОСП) БПДС ДАІ ГУ МВС України у Львівській області складу кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст. 368 КК України.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що висновки службового розслідування, які стали підставою для звільнення ОСОБА_3 з органів внутрішніх справ, були спростовані постановою прокуратури Львівської області, позаяк було встановлено відсутність факту вчинення проступку, за який було звільнено ОСОБА_3

Також, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо безпідставного посилання відповідачем при винесенні наказу на положення наказу МВС України від 16.03.2007 року №81 «Про заходи щодо зміцнення дисципліни і законності в органах внутрішніх справ та попередження надзвичайних подій, пов'язаних із загибеллю й травмування особового складу», оскільки під час розгляду справи не було доведено порушення норм цього Наказу ОСОБА_3

Крім того, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що посилання Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області в апеляційній скарзі на порушення ОСОБА_3 наказу Міністерства внутрішніх справ України № 111 від 27.03.2009 року «Про затвердження Інструкції з питань діяльності підрозділів дорожньо-патрульної служби Державтоінспекції МВС» як на підставу винесення наказу про притягнення до дисциплінарної відповідальності є безпідставними.

Зі змісту оскаржуваного наказу слідує, що постановляючи наказ про притягнення до дисциплінарної відповідальності, відповідачі не зазначали порушення норм наказу Міністерства внутрішніх справ України № 111 від 27.03.2009 року як підставу для звільнення позивача.

Отже, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що відповідачі під час судового розгляду не довели правомірність прийнятого рішення, щодо наявності підстав для звільнення позивача та не надали суду доказів скоєння позивачем проступку, який виразився у підриві довіри та авторитету органів внутрішніх справ України навмисними діями, що не сумісно із подальшим проходженням служби в ОВС України ОСОБА_3

Також колегія суддів вважає вірним та обґрунтованим висновок суду першої інстанції про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу на користь ОСОБА_3, розмір якого було визначено на підставі довідки Управління державної автомобільної інспекції Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області від 18.05.2015 року № 9/2269.

За наведених обставин колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та прийняв постанову з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційних скарг не спростовують висновків суду, тому оскаржувану постанову слід залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 160, 195, 197, п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 200, п. 1 ч. 1 ст. 205, ст. ст. 206, 254 КАС України, суд -

УХВАЛИВ:

Апеляційні скарги Головного Управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області та Управління Державної автомобільної інспекції Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області залишити без задоволення, а постанову Львівського окружного адміністративного суду від 27 травня 2015 року у справі № 813/1973/15 - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий: О.Б. Заверуха

Судді: О.М. Гінда

В.В. Ніколін