Справа № 813/4716/15
Суддя: Карп'як Оксана Орестівна
Дата ухвалення: 2015-11-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 листопада 2015 року Справа № 813/4716/15

Львівський окружний адміністративний суд у складі колегії: головуючого-судді Карпяк О.О., судді Ланкевича А.З., судді Мартинюка В.Я., розглянувши в порядку письмового провадження у м. Львові адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Територіального управління Державної судової адміністрації України у Львівській області, Кабінету Міністрів України, за участю третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору Державної казначейської служби України про визнання бездіяльності неправомірною, визнання дій протиправними, зобовязання вчинити дії, -

в с т а н о в и в :

27.08.2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Територіального управління Державної судової адміністрації України у Львівській області про визнання протиправними дій, зобов»язання вчинити дії.

Ухвалою від 31.08.2015 року відкрито провадження у справі.

03.09.2015 року на адресу суду надійшла заява позивача про уточнення та доповнення позовних вимог, яка прийнята судом до розгляду 17.09.2015 року та призначено справу до колегіального розгляду.

З врахуванням вказаної заяви позивачем позов заявлено до Територіального управління Державної судової адміністрації України у Львівській області, Кабінету Міністрів України, за участю третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору Державної казначейської служби України, у якій просить:

- визнати бездіяльність Кабінету Міністрів України щодо не приведення постанови №268 від 09.03.2006 року «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів і інших органів» у відповідність до ч.1 ст.144 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», у редакції станом на 01.01.2015 року, та у відповідність до ч.1 ст.147 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», у редакції станом на 28.03.2015 року, неправомірною;

- зобовязати Кабінет Міністрів України привести постанову №268 від 09.03.2006 року «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів» у відповідність до ч.1 ст.144 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», у редакції станом на 01.01.2015 року, та у відповідність до ч.1 ст.147 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», у редакції станом на 28.03.2015 року;

- визнати протиправними дії Територіального управління Державної судової адміністрації України у Львівській області, які виразились у відмові у здійсненні перерахунку заробітної плати за період з 26.10.2014 року по даний час, беручи за основу розмір посадового окладу, встановлений абзацом 2 ч.1 ст.144 Закону України «Про судову стій і статус суддів»;

- зобовязати Територіальне управління Державної судової адміністрації України у Львівській області вжити заходів та здійснити перерахунок заробітної плати та виплатити одноразово різницю між перерахованою та фактично виплаченою заробітною платою за період з 26.10.2014 року по день прийняття постанови, беручи за основу розмір посадового окладу, встановлений абзацом 2 ч.1 ст.144 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» та положень ст.147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»;

- зобовязати Територіальне управління Державної судової адміністрації України у Львівській області в подальшому нараховувати та виплачувати заробітну плату беручи за основу розмір посадового окладу, встановлений абзацом 2 ч.1 ст.144 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» та положень ст.147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що Кабінетом Міністрів України допущено протиправну бездіяльність щодо не приведення постанови №268 від 09.03.2006р. «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів» у відповідність до ч. 1 ст. 144 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», у редакції станом на 01.01.2015р., та у відповідність до ч. 1 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», у редакції станом на 28.03.2015р.

Позивач в судове засідання не зявився, подав заяву з проханням слухати справу у його відсутності.

Позиція відповідача 1, ТУ ДСА у Львівській області, викладена у письмових запереченнях на позов, та обґрунтовується тим, що відсутні підстави для перерахування заробітної плати так, як Кабінет Міністрів України не вніс відповідні зміни щодо нових посадових окладів працівникам апаратів судів. 04.11.2015 року подано відповідачем заяву про розгляд справи без їх участі.

Позиція відповідача 2, Кабінету Міністрів України, викладена у письмових запереченнях на позов, що обґрунтовуються положеннями ст.19 и, ч.2 ст.95, ст.116, 117 Конституції України, ст.32 БК України, нормами Постанови КМ України від 20.05.2009 року №482, ст.8 Закону України «Про Державний бюджет на 2015 рік» із змінами і доповненнями, ст.41, 49 Закону України «Про Кабінет Міністрів України». Поряд з цим, відповідач вказує на те, що зважаючи на недостатність коштів в бюджеті на 2015 рік для відповідних виплат, запроваджено на період до кінця 2015 року тимчасове обмеження розмірів посадових окладів із застосуванням коефіцієнту 0,5 працівників апаратів місцевих та апеляційних судів. Відтак, просить відмовити у задоволенні позову.

Третя особа, участь повноважного представника в судові засідання не забезпечила, належно повідомлена про день та час розгляду справи, про причини неявки суд не повідомила.

Згідно із частиною четвертою статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі особи, які беруть участь у справі, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Положеннями частини шостої статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Суд встановив, що для розгляду даної адміністративної справи відсутня потреба у заслуховуванні свідків чи експертів, також немає інших перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, зазначених у статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України.

За таких обставин, оскільки позивач, відповідачі подали заяви про розгляд справи без їх участі, третя особа була належним чином повідомлена про дату, час та місце слухання справи, відсутня потреба у заслуховуванні свідків чи експертів, відтак, 04.11.2015 року суд перейшов до розгляду справи в порядку письмового провадження на підставі ч.6 ст.128 КАС України.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору, врахувавши письмові заперечення на позов, суд встановив наступне.

Позивач, ОСОБА_1, з 01.12.2009 р. працює в Залізничному районному суді м. Львова, з 01.12.2009 року по 16.05.2010 року на посаді секретаря судового засідання, з 17.05.2010 року на посаді судового розпорядника, 02.12.2013 року присвоєно 11 ранг державного службовця.

Відповідно до розрахункових листів з жовтня 2014 року по серпень 2015 року посадовий оклад позивача становить 1 218 грн.

04.08.2015 року позивач звертався з заявою до Управління ДСА України у Львівській області щодо перерахунку заробітної плати.

Листом №05-5010/15 від 18.08.2015р. Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Львівській області повідомило позивача, що у постанову Кабінету Міністрів України від 09 березня 2006 року №268 «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів» станом на 18.08.2015 відповідні зміни щодо нових посадових окладів працівників апаратів судів не внесено. Заробітна плата нараховується відповідно до вказаної постанови.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що з урахуванням норм ч. 1 ст. 144 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», у редакції станом на 01.01.2015р., його посадовий оклад має складати 3654,00грн.

Бездіяльність Кабінету Міністрів України щодо не приведення постанови №268 від 09.03.2006р. «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів» у відповідність до ч. 1 ст. 144 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», у редакції станом на 01.01.2015р., та у відповідність до ч. 1 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», у редакції станом на 28.03.2015р. та необхідність зобов'язання у зв'язку із цим відповідачів вчинити певні дії обумовила позивача звернутися до суду з адміністративним позовом.

Вирішуючи спір колегія суддів виходить з наступного.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно постанови Кабінету Міністрів України від 09 березня 2006 р. № 268 «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів» (в редакції від 22.10.2014) затверджено схеми посадових окладів державних службовців різних органів влади, в тому числі посадових окладів керівних працівників і спеціалістів апарату місцевих загальних судів (Додаток №47 до постанови Кабінету Міністрів України від 9 березня 2006 р. №268 (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 12 травня 2007 р. № 700).

Згідно з частиною першою статті 144 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», у редакції станом на 01.01.2015р., розмір заробітної плати працівників апаратів судів, Державної судової адміністрації України, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, Національної школи суддів України, їхнє побутове забезпечення і рівень соціального захисту визначаються законом і не можуть бути меншими, ніж у відповідних категорій державних службовців органів законодавчої та виконавчої влади.

При цьому, розмір посадового окладу працівника апарату суду, посада якого віднесена до шостої категорії посад державних службовців, установлюється в розмірі 30 відсотків посадового окладу судді місцевого суду. Посадові оклади працівників апарату суду, посади яких віднесені до кожної наступної категорії посад державних службовців, установлюються з коефіцієнтом 1,3 пропорційно посадовим окладам працівників апарату суду, посади яких віднесені до попередньої категорії посад державних службовців.

Частину першу статті 144 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» доповнено абзацом другим згідно із Законом України №1697-VІІ від 14.10.2014р. «Про прокуратуру».

Вказані положення Закону набрали чинності 26 жовтня 2014 року.

Відповідно до частини третьої статті 129 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», у редакції станом на 01.01.2015р., посадовий оклад судді місцевого суду встановлюється у розмірі 10 мінімальних заробітних плат, визначених законом.

Розмір мінімальної заробітної плати встановлений у 2014 році складає 1218, 00 грн., відповідно розмір посадового окладу судді місцевого суду 12180,00 грн., та відповідно розмір посадового окладу працівника апарату суду, віднесеного до 6 категорії державного службовця має складати 3654,00 грн.

29.03.2015 набрав чинності Закон України «Про забезпечення права на справедливий суд», відповідно до якого Закон України «Про судоустрій і статус суддів» викладено у новій редакції. Зокрема, ч. 1 ст. 147 викладена в наступній редакції: «розмір заробітної плати працівників апаратів судів, Державної судової адміністрації України, Вищої кваліфікаційної комісії судців України, Національної школи суддів України, їхнє побутове забезпечення і рівень соціального захисту визначаються законом і не можуть бути меншими, ніж у відповідних категорій державних службовців органів законодавчої та виконавчої влади. При цьому розмір посадового окладу працівника апарату суду, посада якого віднесена до шостої категорії посад державних службовців, установлюється в розмірі 30 відсотків посадового окладу судді місцевого суду. Посадові оклади працівників апарату суду, посади яких віднесені до кожної наступної категорії посад державних службовців, установлюються з коефіцієнтом 1,3 пропорційно посадовим окладам працівників апарату суду, посади яких віднесені до попередньої категорії посад державних службовців».

Підпунктом 2 пункту 13 розділу ІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про забезпечення права на справедливий суд» передбачено, що Кабінету Міністрів України у тримісячний строк з дня набрання чинності цим Законом необхідно привести свої нормативно-правові акти у відповідність із цим Законом.

09.09.2015 року набрала чинності постанова КМ України «Про внесення змін до деяких актів Кабінету Міністрів України» від 02.09.2015 року №644, згідно з якою розмір посадового окладу працівника апарату суду, посада якого віднесена до шостої категорії посад державних службовців, установлюється в розмірі 30 відсотків посадового окладу судді місцевого суду.

Таким чином, суд вважає, що відповідачем - КМ України допущено бездіяльність щодо не приведення постанови №268 від 09.03.2006р. «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів» у відповідність до норм вищевказаних Законів України у передбачений строк. Разом з тим, суд приходить до висновку про те, що, так як станом на момент прийняття рішення у даній справі Кабінетом Міністрів України внесено зміни до постанови КМ України №268 від 09.03.2006р. у задоволенні позову в частині визнання неправомірною бездіяльності КМ України та зобовязання Кабінету Міністрів України привести постанову №268 від 09.03.2006р. «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів» у відповідність до ч. 1ст. 144 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», у редакції станом на 01.01.2015р., та у відповідність до ч. 1 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», у редакції станом на 28.03.2015р., - слід відмовити.

Стосовно позовних вимог про визнання протиправними дій Територіального управління Державної судової адміністрації України у Львівській області, які виразились у відмові у здійсненні перерахунку заробітної плати за період з 26.10.2014 року по даний час, беручи за основу розмір посадового окладу, встановлений абзацом 2 ч.1 ст.144 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» та ч.1 ст.147 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», у редакції станом на 28.03.2015 року; зобов'язання територіального управління Державної судової адміністрації України у Львівській області здійснити перерахунок заробітної плати та виплатити одноразово різницю між перерахованою та фактично виплаченою заробітною платою за період з 26.10.2014 року по день прийняття постанови, беручи за основу розмір посадового окладу, встановлений абзацом 2 ч.1 ст.144 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» та ч.1 ст.147 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», у редакції станом на 28.03.2015 року; зобов'язання територіального управління Державної судової адміністрації України у Львівській області в подальшому нараховувати та виплачувати заробітну плату беручи за основу розмір посадового окладу, встановлений абзацом 2 ч.1ст.144 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» та ч.1 ст.147 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», у редакції станом на 28.03.2015 року, то такі задоволенню не підлягають, оскільки.

За змістом ч.2 ст.4 Закону України «Про оплату праці» № 108/95-ВР від 24.03.1995 (далі - Закон № 108/95-ВР) джерелом коштів на оплату праці працівників установ і організацій, що фінансуються з бюджету, є кошти, які виділяються з відповідних бюджетів, а також частина доходу, одержаного внаслідок господарської діяльності та інших джерел.

Стаття 13 Закону № 108/95-ВР визначає, що оплата праці працівників установ і організацій, що фінансуються з бюджету, здійснюється на підставі актів Кабінету Міністрів України в межах бюджетних асигнувань. Обсяги витрат на оплату праці працівників установ і організацій, що фінансуються з бюджету, затверджуються одночасно з бюджетом.

Відповідно до частини другої статті 145 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" функції головного розпорядника коштів Державного бюджету України щодо фінансового забезпечення діяльності судів здійснює Державна судова адміністрація України.

Відповідно до частини сьомої статті 33 Закону України "Про державну службу" умови оплати праці державних службовців, розміри їх посадових окладів, надбавок, доплат і матеріальної допомоги визначаються Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 09.03.2006 № 268 "Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів" затверджено схему посадових окладів керівних працівників і спеціалістів апарату місцевих загальних судів, згідно якої розмір посадового окладу старшого судового розпорядника районного суду складає 531,00 грн.

У разі, коли розмір посадового окладу працівників апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів, що фінансуються з бюджету, нижчий ніж визначений законом розмір мінімальної заробітної плати, посадовий оклад установлюється на рівні відповідного розміру мінімальної заробітної плати (пункт 1 постанови Кабінету Міністрів України від 20.05.2009 № 482 "Деякі питання оплати праці працівників апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів, що фінансуються з бюджету").

Так, Законами України "Про Державний бюджет України на 2014 рік" та "Про Державний бюджет України на 2015 рік" установлено мінімальну заробітну плату в 2014 та з січня 2015 у місячному розмірі - 1218,00 грн.

Таким чином, нарахування та виплата заробітної плати позивачу за період з жовтня 2014 року по червень 2015 року здійснено відповідачем відповідно до нормативних актів, які регулювали порядок оплати праці працівників апарату суду.

Водночас, абзацом другим частини першої статті 147 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" (абзацом другим частини першої статті 144 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" в редакції, чинній до 28.03.2015) передбачено, що розмір посадового окладу працівника апарату суду, посада якого віднесена до шостої категорії посад державних службовців, установлюється в розмірі 30 % посадового окладу судді місцевого суду. Посадові оклади працівників апарату суду, посади яких віднесені до кожної наступної категорії посад державних службовців, установлюються з коефіцієнтом 1,3 пропорційно посадовим окладам працівників апарату суду, посади яких віднесені до попередньої категорії посад державних службовців.

В свою чергу, Законом України "Про Державний бюджет України на 2015 рік" в абзаці третьому пункту 9 Прикінцевих положень установлено, що норми і положення Закону України "Про судоустрій і статус суддів" застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного бюджету.

З аналізу вказаних норм слідує, що відповідач не наділений правом самостійно, без правового врегулювання Кабінетом Міністрів України та фінансової можливості Державного бюджету України здійснювати перерахунок заробітної плати позивачу.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

На час вирішення даної справи внесено зміни до постанови Кабінету Міністрів України №268 та позивачу здійснюється нарахування заробітної плати з їх врахуванням.

Таким чином відповідач не допустив порушень законодавства при нарахуванні та виплаті позивачу заробітної плати за вказаний у позові період, правомірно відмовив позивачу у перерахунку та виплаті заробітної плати, виходячи із розміру посадового окладу, передбаченого частиною першою статті 147 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" (в редакції Закону України "Про забезпечення права на справедливий суд").

Також, в позові позивач, посилаючись на рішення Європейського суду з прав людини від 08 листопада 2005 року по справі «Кечко проти України» (заява №63134/00), рішення Верховного Суду України у справах за позовами працівників апаратів судів (постанови від 22.06.2010 по справі № 21-399во10, від 07.12.2012 по справі № 21-977во10 від 03.12.2010 по справі № 21-44а10), Вищого адміністративного суду України (ухвали від 28.11.2013 по справі № К-10021/10, від 09.10.2013 по справі № К-10879/10-с, від 30.05.2013 по справі № К-34251/10), говорить про те, що скорочення, недостатнє фінансування бюджетних асигнувань, тимчасова відсутність видатків не може бути підставою для відмови у виплаті заробітної плати.

Однак, колегія суддів вважає за необхідне наголосити на тому, що відсутність бюджетного фінансування не є єдиною підставою для відмови у задоволенні позову, що розглядається, оскільки з урахуванням наведених вище норм, відсутність відповідного акту Кабінету Міністрів України також унеможливлює виплату заробітної плати у визначеному Законом № 2453-VI розмірі.

Так, Кабінетом Міністрів України тільки 02.09.2015 приведено у відповідність вимогам Закону № 2453-VI постанову Кабінету Міністрів України від 09.03.2006 № 268 «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів», у яку було внесено зміни, зокрема, постановою Кабінету Міністрів України від 02.09.2015 року № 644 «Про внесення змін до деяких актів Кабінету Міністрів України» (набрала законної сили 09.09.2015).

Виходячи з вищенаведеного, суд вважає, що у задоволенні позову слід відмовити.

У зв'язку з тим, що позивач звільнений від сплати судового збору, судові витрати відшкодуванню не підлягають.

Керуючись статтями 17 - 19, 94, 160-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

п о с т а н о в и в:

1. У задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Постанова може бути оскаржена в порядку та строки, передбачені статтею 186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Апеляційна скарга подається до Львівського апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили в порядку та строки, передбачені статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий - суддя Карпяк О.О.

Суддя Ланкевич А.З.

Суддя Мартинюк В.Я.