Справа № 804/14944/15
Суддя: Кононенко Олександр Володимирович
Дата ухвалення: 2015-11-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіКононенко О. В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпропетровську адміністративну справу за адміністративним позовом Товариство з обмеженою відповідальністю «Керамплюс» до Державної податкової інспекції у Бабушкінському районі м. Дніпропетровська про скасування податкових повідомлень-рішень, -
В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що прийняті за результатами перевірки податкові повідомлення-рішення не відповідають вимогам чинного законодавства України, а тому підлягають скасуванню виходячи з наступному.
Представник позивача в судовому засіданні просила позов задовольнити, підтримала позицію викладену у позовній заяві.
Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.
Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, суд вважає за необхідне позов задовольнити, з наступних підстав.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що на підставі підпункту 75.1.2 пункту 75.1 статті 75, підпункту 78.1.1 пункту 78.1 статті 78, статті 86 Податкового кодексу України та на підставі наказу №619 від 16.04.2015 року проведено документальну позапланову виїзну перевірку Товариства з обмеженою відповідальністю «Керамплюс» з питань викладених в запереченні від 06.04.2015 року №04/15-4.
За результатами перевірки 05.05.2015 року складений акт №2314/04-62-22-6/35202765, у висновку якого зазначено, що встановлені наступні порушення:
В акті посадовими особами Державної податкової інспекції у Бабушкінському районі м. Дніпропетровська зазначено наступне.
Як вбачається з матеріалів справи, між ТОВ "Керамплюс" надалі "Продавець" та MCD (Minerals & Chemicals Distribution) Ltd (Кіпр) надалі "Покупець", укладений контракт від 04.10.2012 року №04/10МК.
Предметом контракту є зобов'язання продавця поставити, а покупця прийняти та оплатити товар на умовах, вказаних в додатках до даного контракту (стартова суміш ШСС-2, хромітовий пісок AFS 50-55). Умови поставки: FCA Дніпропетровськ (Інкотермс 2010). Умови розрахунків: прямим банківським платежем на рахунок продавця. Шляхом проведення взаємозаліку однорідних зустрічних грошових вимог між продавцем та покупцем. Валюта контракту: євро. Загальна вартість контракту: згідно всіх додатків до контракту. Дія контракту: до 31 грудня 2013 року, до повного виконання сторонами своїх зобов'язань.
Згідно договору про відступлення права вимоги та зарахування зустрічних вимог від 01.09.14 року, укладеного між Компанією MCD (MINERALS & CHEMICALS DISTRIBUTION) LIMITED та ТОВ "Керамплюс", ухвалою Господарського суду Хмельницької області від 24.11.2014 р. по справі № 924/1365/13 замінено сторону стягувача по справі, а саме Компанія MCD (MINERALS & CHEMICALS DISTRIBUTION) LIMITED замінена на ТОВ "Керамплюс".
Відповідні зміни відбулися згідно Постанови про заміну сторони виконавчого провадження Другого міського відділу державної виконавчої служби Хмельницького міськрайонного управління юстиції від 08.12.2014 року.
На підставі викладеного контролюючим органом зроблено висновок, про те, що ТОВ «Керамплюс» буде отримувати грошові кошти від управління юстиції на підставі рішення Господарського суду Хмельницької області у справі №924/1365/13 від 23.01.2014 року, а не від резидента MCD (MINERALS & CHEMICALS DISTRIBUTION) LIMITED (Кіпр), шляхом їх перерахування в межах України на рахунки СГ, в Україні, таким чином валютну виручку не отримає підприємство-експортер, що суперечить вимогам законодавства.
Вирішуючи спір суд зазначає, що статтею 3 Закону України "Про зовнішньоекономічну діяльність" закріплені принципи зовнішньоекономічної діяльності, серед яких, зокрема:
- принцип свободи зовнішньоекономічного підприємництва, що полягає у праві суб'єктів зовнішньоекономічної діяльності добровільно вступати у зовнішньоекономічні зв'язки; праві суб'єктів зовнішньоекономічної діяльності здійснювати її в будь-яких формах, які прямо не заборонені чинними законами України;
- принцип верховенства закону, що полягає у тому числі у регулюванні зовнішньоекономічної діяльності тільки законами України та забороні застосування підзаконних актів та актів управління місцевих органів, що у будь-який спосіб створюють для суб'єктів зовнішньоекономічної діяльності умови менш сприятливі, ніж ті, які встановлені законами України;
- принцип захисту інтересів суб'єктів зовнішньоекономічної діяльності, який полягає, зокрема, у тому, що Україна як держава: забезпечує рівний захист інтересів всіх суб'єктів зовнішньоекономічної діяльності та іноземних суб'єктів господарської діяльності на її території згідно з законами України; здійснює рівний захист всіх суб'єктів зовнішньоекономічної діяльності України за межами України згідно з нормами міжнародного права; здійснює захист державних інтересів України як на її території, так і за її межами лише відповідно до законів України, умов підписаних нею міжнародних договорів та норм міжнародного права.
Статтею 6 Закону України "Про зовнішньоекономічну діяльність" передбачено, що суб'єкти зовнішньоекономічної діяльності мають право укладати будь - які види зовнішньоекономічних договорів (контрактів), крім тих, які прямо та у виключній формі заборонені законами України.
Положеннями частини 4 статті 6 Закону України "Про зовнішньоекономічну діяльність" передбачено свободу суб'єктів ЗЕД при укладанні зовнішньоекономічних договорів (контрактів), крім прямо або у винятковій формі заборонених законами України.
Як вбачається з матеріалів справи, розрахунок між сторонами за поставлений товар був проведений шляхом зарахування взаємних зустрічних однорідних вимог на підставі угод про зарахування взаємних зустрічних однорідних вимог.
Відповідно до статті 1 Закону України "Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті" виручка резидентів у іноземній валюті підлягає зарахуванню на їх валютні рахунки в уповноважених банках у строки виплати заборгованостей, зазначені в контрактах, але не пізніше 180 календарних днів з дати митного оформлення (виписки вивізної вантажної митної декларації) продукції, що експортується, а в разі експорту робіт (послуг), прав інтелектуальної власності - з моменту підписання акта або іншого документа, що засвідчує виконання робіт, надання послуг, експорт прав інтелектуальної власності. Перевищення зазначеного строку потребує висновку центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері економічного розвитку.
Постановою Правління Національного банку України "Про зміну строків розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів і запровадження обов'язкового продажу надходжень в іноземній валюті" № 475, яка набрала чинності 19.11.2012 року, розрахунки за операціями з експорту та імпорту товарів, передбачені в ст. ст. 1 та 2 Закону України "Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті" повинні здійснюватися у строк, що не перевищує 90 календарних днів.
Згідно статті 4 Закону України "Про здійснення розрахунків в іноземній валюті", порушення резидентами строків, передбачених статтями 1 і 2 цього Закону або встановлених Національним банком України відповідно до статей 1 і 2 цього Закону, тягне за собою стягнення пені за кожний день прострочення у розмірі 0,3 відсотка суми неодержаної виручки (вартості недопоставленого товару) в іноземній валюті, перерахованої у грошову одиницю України за валютним курсом Національного банку України на день виникнення заборгованості. Загальний розмір нарахованої пені не може перевищувати суми неодержаної виручки (вартості недопоставленого товару).
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що зовнішньоекономічні операції між позивачем та контрагентами - нерезидентами були припинені в межах терміну, встановленого чинним законодавством, в сумах, обумовлених сторонами контрактів, із застосуванням заліку взаємних зустрічних однорідних вимог.
Як визначено в статті 14 Закону України "Про зовнішньоекономічну діяльність", всі суб'єкти зовнішньоекономічної діяльності мають право: самостійно визначати форму розрахунків по зовнішньоекономічних операціях з-поміж тих, що не суперечать законам України та відповідають міжнародним правилам.
Господарське зобов'язання відповідно до статті 601 Цивільного кодексу України припиняється зарахуванням зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав, а також вимог, строк виконання яких не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги. Зарахування зустрічних вимог може здійснюватися за заявою однієї із сторін.
Аналогічні положення містяться в частини 3 статті 203 Господарського кодексу України, згідно якої господарське зобов'язання припиняється зарахуванням зустрічної однорідної вимоги, строк якої настав або строк якої не зазначений чи визначений моментом витребування. Для зарахування достатньо заяви однієї сторони.
Відповідно до положень статей 627, 628 Цивільного кодексу України сторони вільні у виборі виду договору та його умов, а згідно зі статтею 629 цього Кодексу укладений договір є обов'язковим для виконання сторонами.
Положення Закону України "Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті" не містять заборони щодо зміни сторонами істотних умов договору, у тому числі його ціни, шляхом підписання додаткових угод до нього.
Зазначений Закон регулює порядок припинення зобов'язань між резидентом і нерезидентом шляхом їх виконання, проте це не виключає можливості припинити зобов'язання в інший спосіб.
Частиною 4 статті 6 Закону України "Про зовнішньоекономічну діяльність" передбачено, що суб'єкти ЗЕД мають право укладати будь - які види зовнішньоекономічних договорів (контрактів), крім прямо або у винятковій формі заборонених законами України.
Пунктом 1.10 Інструкції про порядок здійснення контролю за експортними, імпортними операціями, затвердженої Постановою Правління Національного банку України від 24 березня 1999 року № 136 (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) встановлено, що експортна, імпортна операції можуть бути зняті з контролю за наявності належним чином оформлених документів про припинення зобов'язань за цими операціями зарахуванням, якщо: вимоги випливають із взаємних зобов'язань між резидентом і нерезидентом, які є контрагентами за цими операціями; вимоги однорідні; строк виконання за зустрічними вимогами настав або не встановлений, або визначений моментом пред'явлення вимоги; між сторонами не було спору щодо характеру зобов'язання, його змісту, умов виконання тощо.
Листом від 23 червня 1999 року № 18-211/1872-5495 "Щодо зарахування зустрічних однорідних вимог", у зв'язку із численними зверненнями комерційних банків та їх клієнтів, Національний банк України роз'яснив, що Закон України "Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті" регулює порядок припинення зобов'язань між резидентом і нерезидентом шляхом виконання. Проте, це не виключає можливості припинити зобов'язання іншим шляхом, в тому числі, і зарахуванням. Відповідно до частини 4 статті 6 Закону України "Про зовнішньоекономічну діяльність" суб'єкти зовнішньоекономічної діяльності мають право укладати будь - які види зовнішньоекономічних договорів (контрактів), крім тих, які прямо та у виключній формі заборонені законами України. У разі наявності належним чином оформлених документів, припинення зобов'язань за зовнішньоекономічними договорами шляхом зарахування є підставою для зняття комерційними банками з контролю експортно-імпортних операцій своїх клієнтів, який здійснюється банками відповідно до вимог Інструкції про порядок здійснення контролю і отримання ліцензій за експортними, імпортними та лізинговими операціями, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 24 березня 1999 року № 136.
Відповідно до абзацу 2 частини 1 статті 14 Закону України "Про зовнішньоекономічну діяльність", всі суб'єкти зовнішньоекономічної діяльності мають право самостійно визначати форму розрахунків по зовнішньоекономічних операціях з поміж тих, що не суперечать законам України та відповідають міжнародним правилам.
Відповідно до приписів статті 601 Цивільного кодексу України, зобов'язання припиняється зарахуванням зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав, а також вимог, строк виконання яких не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги. Зарахування зустрічних вимог може здійснюватися за заявою однієї із сторін.
Постановою Кабінету Міністрів України від 05.12.2007р. №1392 "Про затвердження Порядку визначення строку та умов завершення імпортної операції без увезення товару на територію України" імпортна операція резидента вважається завершеною за наявності однієї з таких умов: зарахування виручки на рахунок резидента в уповноваженому банку в разі продажу нерезиденту товару за межами України; - подання документів, що підтверджують використання резидентом товару за межами України, перелік яких визначається Національним банком; припинення дії зобов'язань шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог резидента та нерезидента на підставі документів, перелік яких визначається Національним банком.
Згідно пункту 1.10. Інструкції про порядок здійснення контролю за експортними, імпортними операціями, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 24.03.1999р. №136, експортна, імпортна операції можуть бути зняті з контролю за наявності належним чином оформлених документів про припинення зобов'язань за цими операціями зарахуванням, якщо: вимоги випливають із взаємних зобов'язань між резидентом і нерезидентом, які є контрагентами за цими операціями; вимоги однорідні; строк виконання за зустрічними вимогами настав або не встановлений, або визначений моментом пред'явлення вимоги; між сторонами не було спору щодо характеру зобов'язання, його змісту, умов виконання тощо.
Крім того, ДПА України листом від 11.05.2007 № 9433/7/22-6017 "Щодо проведення перевірок експортно-імпортних операцій" роз'яснила, що дотримання вимог пункту 1.9. ( з урахуванням внесених змін пункту 1.10) Інструкції про порядок здійснення контролю за експортними, імпортними операціями, затвердженої постановою Правління Національного Банку України від 24.03.1999 № 136, є підставою для прийняття податковими органами здійсненого суб'єктами господарювання припинення зобов'язань за зовнішньоекономічними договорами шляхом зарахування однорідних вимог.
Таким чином, при проведенні перевірки податковий орган повинен був надати належну оцінку операціям позивача із нерезидентами щодо зарахування взаємних зустрічних однорідних вимог.
За наведених обставин, у позивача були відсутні підстави для відображення у розділі ІІІ пункту 5 декларації про валютні цінності, доходи та майно, що належать резиденту України і знаходяться за її межами в графі "Товари (роботи, послуги) що експортовані резидентом за межі України з оплатою в іноземній валюті і за які на звітну дату не надійшли в установлені законодавством терміни валютні кошти на валютний рахунок резидента в уповноваженому банку" сум зазначених в розділі 3 акту перевірки від 05.05.2015 року №2314/04-62-22-6/35202765.
Згідно частини 1 статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.
Керуючись статтями 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -
Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Керамплюс" до Державної податкової інспекції у Бабушкінському районі м. Дніпропетровська про скасування податкового повідомлення-рішення задовольнити.
Стягнути з Державної податкової інспекції у Бабушкінському районі м. Дніпропетровська за рахунок бюджетних асигнувань на користь Товариство з обмеженою відповідальністю «Керамплюс» судовий збір у розмірі 9034,38 грн.
Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Дніпропетровський окружний адміністративний суд з одночасним направленням копії апеляційної скарги особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі складення постанови у повному обсязі, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови складено 06 листопада 2015 року

Суддя О.В. Кононенко