Справа № 0818/11309/2012 (2а/0818/394/2012)
Суддя: Іваненко Я.Л.
Дата ухвалення: 2015-11-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 листопада 2015 року м. Київ К/800/17183/13

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

головуючого - судді суддів:Іваненко Я.Л., Ліпського Д.В., Мойсюка М.І.,
розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_4 до Управління Пенсійного фонду України в Орджонікідзевському районі м. Запоріжжя про визнання бездіяльності незаконною та зобов'язання вчинити певні дії за касаційною скаргою Управління Пенсійного фонду України в Орджонікідзевському районі м. Запоріжжя на постанову Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 14 листопада 2012 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2013 року,

в с т а н о в и л а :

У жовтні 2012 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до Управління Пенсійного фонду України в Орджонікідзевському районі м. Запоріжжя про визнання бездіяльності незаконною та зобов'язання нарахувати та виплатити грошову допомогу у розмірі десяти місячних пенсій за віком.

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що відповідно до положень статті 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» має право на призначення пенсії за віком та на грошову допомогу у розмірі десяти місячних пенсій при призначенні пенсії за віком. Проте, всупереч пункту 7-1 розділу «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та пункту 5 Порядку обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги, та її виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 листопада 2011 року № 1191, їй при призначенні пенсії за віком не виплачено грошову допомогу у розмірі десяти мінімальних пенсій.

Постановою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 14 листопада 2012 року, залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2013 року, адміністративний позов задоволено. Визнано неправомірною бездіяльність Управління Пенсійного фонду України в Орджонікідзевському районі м. Запоріжжя щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_4 грошової допомоги у розмірі десяти мінімальних пенсій за віком. Зобов'язано Управління Пенсійного фонду України в Орджонікідзевському районі м. Запоріжжя нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_4 грошову допомогу у розмірі десяти призначених їй пенсій за віком.

У касаційній скарзі Управління Пенсійного фонду України в Орджонікідзевському районі м. Запоріжжя, посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій та прийняти нову постанову, якою відмовити позивачці у задоволенні позовних вимог.

Перевіривши за матеріалами справи доводи касаційної скарги та правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі у межах доводів касаційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що ОСОБА_4 є працівником закладу охорони здоров'я. Відповідно до копії трудової книжки ОСОБА_4 було звільнено з посади завідувачки паразитологічним відділенням ДЗ «Запорізька обласна санітарно-епідеміологічна станція» 30 серпня 2010 року у зв'язку з виходом на пільгову пенсію, а 31 серпня 2010 року її знову зараховано на цю ж посаду.

У вересні 2012 року у зв'язку з досягненням віку, настання якого є підставою для отримання пенсії за віком, ОСОБА_4 звернулась до Управління Пенсійного фонду України в Орджонікідзевському районі м. Запоріжжя із заявою про призначення їй пенсії за віком та із заявою про виплату грошової допомоги у розмірі десяти мінімальних пенсій за віком.

Листом від 10 жовтня 2012 року № 115/3 Управління Пенсійного фонду України в Орджонікідзевському районі м. Запоріжжя відмовило ОСОБА_4 у наданні грошової допомоги у розмірі десяти мінімальних пенсій за віком. Відмова мотивована тим, що вона у вересні 2010 року вже зверталась із заявою про призначення пенсії за вислугою років, яку їй було нараховано за 1 день.

Вважаючи такі дії відповідача незаконними, позивачка звернулась до суду з даним адміністративним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що на час звернення до відповідача з заявою про виплату спірної допомоги, позивачка пенсію не отримувала, досягла пенсійного віку та працювала на посаді, робота на якій дає право на призначення пенсії за вислугу років, у зв'язку з чим має право на отримання грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій.

Колегія суддів погоджується з такими висновками судів першої та апеляційної інстанцій.

Відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» встановлені умови призначення пенсії за віком.

Відповідно до пункту 7-1 розділу «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е» - «ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію, при призначенні пенсії за віком виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення. Виплата зазначеної грошової допомоги здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України. Порядок обчислення стажу, який дає право на призначення грошової допомоги, та механізм виплати цієї допомоги встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 5 Порядку обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги, та її виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 листопада 2011 року № 1191, грошова допомога надається особам, яким починаючи з 01 жовтня 2011 року призначається пенсія за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 зазначеного Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е» - «ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію.

Таким чином, з аналізу наведених норм законодавства можна зробити висновок, що право особи на отримання грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій пов'язується з наявністю у неї необхідного спеціального страхового стажу (від 25 до 30 років) роботи на певних визначених законодавством посадах й вихід на пенсію саме з цих посад в закладах та установах державної та комунальної форми власності, а також неотримання такою особою до моменту виходу на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» будь-якого іншого виду пенсії.

Як було встановлено судами попередніх інстанцій, ОСОБА_4 станом на 21 вересня 2012 року досягла віку, настання якого є підставою для отримання пенсії за віком, і у вересні 2012 року звернулась до Управління Пенсійного фонду України в Орджонікідзевському районі м. Запоріжжя із заявою про призначення їй пенсії за віком та із заявою про виплату грошової допомоги у розмірі 10 мінімальних пенсій за віком.

Управління Пенсійного фонду України в Орджонікідзевському районі м. Запоріжжя, не оспорюючи право ОСОБА_4 на отримання зазначеної виплати, відмовило їй у наданні грошової допомоги у розмірі десяти мінімальних пенсій за віком, посилаючись на те, що вона у вересні 2010 року вже зверталась із заявою про призначення пенсії за вислугою років, яку їй було нараховано за 1 день.

Проте, згідно пункту 7-1 розділу «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та пункту 5 Порядку обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги, та її виплати, підставою для відмови у невиплаті грошової допомоги у розмірі десяти мінімальних пенсій за віком є саме отримання будь-якої пенсії, а не призначення та нарахування пенсії.

Оскільки на час звернення до відповідача з заявою про виплату спірної допомоги позивачка пенсію не отримувала, досягла пенсійного віку та працювала на посаді, робота на якій дає право на призначення пенсії за вислугу років, колегія погоджується з висновком судів попередніх інстанцій, що позивачка має право на отримання грошової допомоги відповідно до пункту 7-1 розділу «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» у розмірі десяти місячних пенсій.

Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку, що судами при розгляді справи допущені порушення норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до вимог частини 1 статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

За правилами статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Тому колегія суддів, перевіривши у межах касаційної скарги правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, приходить до висновку, що касаційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій - без змін.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 224, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Орджонікідзевському районі м. Запоріжжя залишити без задоволення, а постанову Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 14 листопада 2012 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2013 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, оскарженню не підлягає.

Головуючий: Я.Л. Іваненко

Судді: Д.В. Ліпський

М.І. Мойсюк