Справа № 621/988/13-а
Суддя: Шахова В. В.
Дата ухвалення: 2013-05-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа№621/988/13-а
Пр.№2-а/621/53/13
П О С Т А Н О В А

іменем України

21 травня 2013 року м. Зміїв

Зміївський районний суд Харківської області в складі:

головуючого судді - Шахової В.В.,

за участі секретаря - Міненко Н.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Змієві справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІДПС взводу 2 РДПС ДАІ ХМУ ГУ УМВС України в Харківській області старшого сержанта ОСОБА_2 про визнання постанови в справі про адміністративне правопорушення протиправною та її скасування,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Зміївського районного суду Харківської області з адміністративним позовом до ІДПС взводу 2 РДПС ДАІ ХМУ ГУ УМВС України в Харківській області старшого сержанта ОСОБА_2, в якому просив визнати постанову серії АХ1 № 246097 по справі про адміністративне правопорушення протиправною та скасувати її, мотивуючи свої вимоги наступним. 29.03.2013 року о 20 год. 30 хв. він, керуючи автомобілем марки ВАЗ 2106, державний номер Г6690ХА по Бурсацькому узвозу в місті Харкові, здійснював поворот ліворуч на вулицю Клочківську. Пропустивши один леків автомобіль, що рухався у зустрічному напрямку прямо, і, переконавшись, що більше немає перешкод для подальшого руху, закінчив поворот ліворуч і продовжив рух. Після закінчення маневру його наздогнав автомобіль ДАЇ, в якому інспектор ДАЇ жестом показав на зупинку біля узбіччя. Зупинивши свій автомобіль і дочекавшись на появу інспектора ДАЇ, останній повідомив його, що він порушив п. 16.6. Правила дорожнього руху, не надав перевагу в русі автомобілю ДАЇ, в наслідок створив аварійну ситуацію і вказаний автомобіль ДАЇ змушений був різко гальмувати. Він не погодився з предявленим правопорушенням, про що під час складання протоколу про адміністративне правопорушення зазначив в поясненнях. Крім того, просив відібрати пояснення у свідка - його дружини, яка їхала з ним в автомобілі ВАЗ 2106, на що отримав від інспектора ДАЇ відмову. Вважає, що Правил дорожнього руху не порушував, у звязку з чим просив позов задовольнити в повному обсязі.

Позивач в судовому засіданні підтримав свої позовні вимоги та просив їх задовольнити.

Відповідач в судове засідання не прибув, про час, дату та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причин неприбуття суду не повідомив, письмових заперечень щодо поданого позову до суду не надав.

Відповідно до ч. 4 ст. 128 КАС України у разі неприбуття відповідача, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин розгляд справи може не відкладатися і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

Допитана в якості свідка ОСОБА_3, дружина позивача, пояснила суду наступне. 29.03.2013 року о 20 год. 30 хв. її муж, керуючи автомобілем марки ВАЗ 2106, державний номер Г6690ХА по Бурсацькому узвозу в місті Харкові, здійснював поворот ліворуч на вулицю Клочківську. Пропустивши один легковий автомобіль, що рухався у зустрічному напрямку прямо, і, переконавшись, що більше немає перешкод для подальшого руху, закінчив поворот ліворуч і продовжив рух. Ніякого автомобіля ДАЇ в безпосередній близькості до перехрестя вона не бачила.

Судом в межах заявлених позовних вимог і на підставі наданих особами, які брали участь у справі, доказів встановлено наступні обставини та визначені відповідно до них правовідносини.

29.03.2013 року ІДПС взводу 2 РДПС ДАІ ХМУ ГУ УМВС України в Харківській області старшим сержантом ОСОБА_2 складено постанову в справі про адміністративне правопорушення серії АХ1 № 246097, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 122 КУпАП і накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 450 грн.

Згідно зі ст.. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до ч.1 ст. 14-1 КУпАП, до адміністративної відповідальності за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху у разі їх фіксації працюючими в автоматичному режимі спеціальними технічними засобами, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, чи засобами фото- і кінозйомки, відеозапису притягаються власники (співвласники) транспортних засобів.

При цьому, положення статті 14-1 КУпАП втратили чинність, як такі, що є неконституційними, на підставі Рішення Конституційного Суду № 23-рп/2010 від 22.12.2010 р.

Згідно зі ст.. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Проте, суд зазначає, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 ІДПС взводу 2 РДПС ДАІ ХМУ ГУ УМВС України в Харківській області старшим сержантом ОСОБА_2 належним чином не було зясовано чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винен ОСОБА_1 в його вчиненні.

Так, з протоколу про адміністративне правопорушення та пояснень позивача і свідка в судовому засіданні вбачається, що ОСОБА_1 з предявленим обвинуваченням в порушенні п. 16.6. ПДР був категорично не згодний.

При цьому, суд зазначає, що з протоколу про адміністративне правопорушення не вбачається за допомогою якого технічного приладу, що має функції фото- і кінозйомки, який працює в автоматичному режимі, було зафіксоване правопорушення, яке інкримінується ОСОБА_1, у звязку з чим при притягненні останнього до адміністративної відповідальності відповідач не мав права керуватись положеннями ст.. 14-1 КУпАП, яка, крім цього, визнана неконституційною згідно Рішення Конституційного Суду № 23-рп/2010 від 22.12.2010 р.

Суд, зазначає, що оскільки, при незгоді позивача з предявленим правопорушенням, при складанні протоколу про адміністративне правопорушення, як єдиного доказу вини позивача, свідки чи поняті присутні не були, інших доказів скоєння позивачем адміністративного правопорушення передбаченого ч.2 ст. 122 КУпАП відповідачами не надано, суд дійшов висновку, що протокол про адміністративне правопорушення серії АА2 № 248324 від 29.03.2013 р. не може вважатись належним та допустимим доказом в справі про адміністративне правопорушення і має бути виключений з переліку доказів, які підтверджують предявлене обвинувачення у скоєні адміністративного правопорушення.

Відповідно до ст.2 КАС України основним завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших субєктів при здійсненні ними управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Таким чином, згідно до вимог частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди зобовязані перевірити оскаржене рішення на предмет прийняття його на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення; безсторонньо; добросовісно; розсудливо, з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів осіб і цілями, на яке спрямоване це рішення, з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно.

Отже, під час розгляду спорів щодо оскарження рішень субєктів владних повноважень, суд зобовязаний незалежно від підстав, наведених у позові, перевіряти оскаржувані рішення на їх відповідність усім зазначеним вимогам.

Проте, як встановлено судом, під час розгляду справи про порушення ОСОБА_1 правил дорожнього руху та винесення постанови в справі про адміністративне правопорушення дії ІДПС взводу 2 РДПС ДАІ ХМУ ГУ УМВС України в Харківській області старшого сержанта ОСОБА_2 не відповідали вимогам ч.3 ст. 2 КАС України, а саме: рішення відповідача щодо притягнення позивача до адміністративної відповідальності приймалось не обґрунтовано, тобто без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення; не добросовісно.

Відповідно до ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Таким чином, враховуючи, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбачений ч.2 ст. 122 КУпАП, з урахуванням вимог ч.2 ст.71 КАС України, суд вважає, що приймаючи постанову по справі про адміністративне правопорушення відповідач діяв з порушенням норм ПДР та КУпАП, що регламентують порядок притягнення осіб до адміністративної відповідальності.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.293 КУпАП орган при розгляді скарги на постанову по справі про адміністративне правопорушення може прийняти рішення про скасування постанови і закриття справи.

Таким чином, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог, у звязку з чим скасовує постанову серії АХ1 № 246097 по справі про адміністративне правопорушення, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності з ч.2 ст. 122 КУпАП за порушення п. 16.6., як незаконну та закриває провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1, у звязку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ст..ст. 9, 247, 251, 280, 283, 293 КУпАП, ст..ст. 2, 7, 70, 71, 86, ст..ст. 159, 160-163, 167, 171-2, 254 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до ІДПС взводу 2 РДПС ДАІ ХМУ ГУ УМВС України в Харківській області старшого сержанта ОСОБА_2 про визнання постанови в справі про адміністративне правопорушення протиправною та її скасування задовольнити.

Скасувати постанову, винесену ІДПС взводу 2 РДПС ДАІ ХМУ ГУ УМВС України в Харківській області старшим сержантом ОСОБА_2, 29 березня 2013 року серії АХ1 № 246097 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.2 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 450 гривень, як незаконну.

Провадження в справі про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1 за ч.2 ст. 122 КУпАП - закрити.

Постанова суду набирає законної сили з моменту її постановлення.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає відповідно до вимог ч.2 ст. 171-2 КАС України.

Повний текст постанови виготовлений 27.05.2013 р.

Суддя В.В. Шахова