Справа № 757/35736/15-а
Суддя: Писанець В. А.
Дата ухвалення: 2015-11-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

печерський районний суд міста києва
П ОС Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 листопада 2015 року Печерський районний суд міста Києва у складі:

головуючий суддя Писанець В.А.,

при секретарі Шалапуді В.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві адміністративний позов ОСОБА_1 до інспектора патрульної служби 11 роти 4 батальйону Вацюри Юлії Михайлівни про визнання протиправними дій суб'єкта владних повноважень та скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

28.09.2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просить скасувати постанову інспектора патрульної служби 11 роти 4 батальйону рядового міліції Вацюри Юлії Михайлівни серії ПС2 № 951468 від 16.09.2015 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 і накладення на нього адміністративного стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП України.

Так, позивач в своїй позовній заяві вказує на те, що він не порушував п. 15.9 «г» ПДР України, проте, не зважаючи на його пояснення та заперечення, відповідач склав відносно нього протокол про адміністративне правопорушення та виніс постанову. Під час оформлення матеріалів по справі про адміністративне правопорушення 16.09.2015 року зі сторони Відповідача не було зібрано жодних доказів, які б підтверджували факт вчинення Позивачем адміністративного правопорушення, не було приєднано до матеріалів адміністративної справи матеріалів фото- та відео фіксації вчиненого порушення, а протокол та постанова містили суперечливі дані стосовно статей КУпАП, за якими на Позивача було накладено адміністративне стягнення.

В судове засідання сторони не з'явились, про дату, час та місце судового розгляду повідомлені належним чином. Представник Позивача перед судовим засіданням подав до суду письмові пояснення з додатковим обґрунтуванням допущених Відповідачем порушень та заяву з проханням розглядати справу за його відсутності, одночасно зазначив, що позов підтримує в повному обсязі. Відповідач про причини своєї неявки суду не повідомив.

Суд, керуючись ст.128 КАС України, визнав можливим розглядати справу за відсутності сторін, на підставі наявних в матеріалах справи доказів.

Дослідивши матеріали справи, з'ясувавши обставини справи та перевіривши їх наданими позивачем доказами, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що 16 вересня 2015 року інспектором патрульної служби 11 роти 4 батальйону рядовим міліції Вацюрою Юлією Михайлівною було складено протокол серії АП2 № 215145 про адміністративне правопорушення, згідно якого встановлено, що 16.09.2015 року о 16 год. 35 хв. водій автомобіля НОМЕР_1, здійснив стоянку на пішохідному переході, чим порушив пп. 15.9 «г» ПДР України, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 122 КУпАП. На підставі вказаного протоколу 16.09.2015 року було складено постанову серії ПС2 № 951468 від 16.09.2015 року в справі про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності і накладення на нього адміністративного стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП України.

Диспозиція частини 1 статті 122 КУпАП України передбачає відповідальність за перевищення водіями транспортних засобів встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.

Згідно вищезазначеного протоколу, Позивач не виконав вимогу п. 15.9 «г» ПДР України.

Відповідно до пункту 15.9 «г» ПДР України зупинка забороняється на перехрестях та ближче 10 м від краю проїжджої частини, що перетинається при відсутності на ній пішохідного переходу, за винятком зупинки для надання переваги в русі та зупинки навпроти бокового проїзду на Т-образних перехрестях, де є суцільна лінія розмітки або розділювальна смуга. Згідно ст. 251 КУпАП України доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ч. 1 ст. 69 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 70 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З останньої норми вбачається, що законодавець встановлює презумпцію вини суб'єкта владних повноважень, рішення, дії чи бездіяльність якого оскаржується - повідомлені позивачем обставини справи про рішення, дії чи бездіяльність відповідача - суб'єкта владних повноважень відповідають дійсності, доки відповідач не спростує їх. Крім того, у зв'язку з тим, що більшість доказів адміністративної справи, як правило, утворюється та зберігається у суб'єкта владних повноважень, ч. 4 ст. 70 КАС України, зобов'язує відповідача подати до суду всі наявні у нього документи та матеріли, які можуть бути використані як докази у справі. У даній справі про адміністративне правопорушення, окрім протоколу та постанови про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1, інших доказів, які встановлювали б факт вчинення останнім правопорушення, не міститься. До матеріалів справи про адміністративне правопорушення не додано жодних доказів (матеріалів фото- та відео фіксації на підтвердження факту, що правопорушення дійсно мало місце).

Складеним відповідачем протоколом у справі про адміністративне правопорушення визначено відповідальність за порушення п. 15.9. «г» ПДР України положеннями ч. 1 ст. 121 КУпАП (керування водієм транспортним засобом, що має несправності системи гальмового або рульового керування, тягово-зчіпного пристрою, зовнішніх світлових приладів (темної пори доби) чи інші технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється, або переобладнаний з порушенням відповідних правил, норм і стандартів). Зі змісту даної статті зовсім не випливає про порушення правил стоянки, у тому числі і про порушення правил стоянки на пішохідному переході. У той самий час постанова у справі про адміністративне правопорушення містить посилання про накладення на Позивача стягнення за порушення ч. 1 ст. 122 КУпАП (порушення правил зупинки, стоянки).

З огляду на те, що постанова виноситься на підставі протоколу, суд прийшов до висновку, що Відповідач не навів суду доказів (показання свідків, фото- відеофіксація), на підставі яких можна було б встановити наявність адміністративного правопорушення та винність ОСОБА_1 у інкримінованому йому адміністративному правопорушенні, тому дії про притягнення останнього до адміністративної відповідальності су д визнає неправомірними, а постанову про накладення на нього адміністративного стягнення такою, що підлягає скасуванню.

Керуючись ст. 122, ст. 251, ст. 258, ст. 283, ст. 288, ст. 293 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ст. 2, ст. 4, ст. 7, ст. 11, ст. 70, ст. 71, ст. 158-163, ст. 171-2 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до інспектора патрульної служби 11 роти 4 батальйону Вацюри Юлії Михайлівни про скасування постанови - задовольнити.

Скасувати постанову серії ПС2 № 951468 від 16 вересня 2015 року, винесену інспектором патрульної служби 11 роти 4 батальйону рядового міліції Вацюрою Юлією Михайлівною про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 у вигляді штрафу в сумі 225 гривень.

Постанова набирає чинності з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Суддя В.А. Писанець