Справа № 813/4032/15
Суддя: Гавдик Зіновій Володимирович
Дата ухвалення: 2015-11-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 листопада 2015 року № 813/4032/15

о 13 год., 44 хв. м. Львів

Львівський окружний адміністративний суд в складі, головуючий суддя Гавдик З.В., судді Карп'як О.О., Клименко О.М., секретар судового засідання Палюк М.М., розглянувши в судовому засіданні адміністративну справу за адміністративним

позовом ОСОБА_1, представник - ОСОБА_2
до Державної міграційної служби України, представник - Месюк Л.А. Головного управління Державної міграційної служби України у Львівській області, представник - Клапчук Р.Я. за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Голови Державної міграційної служби України Радутного Сергія Івановича, представник - не прибув
про скасування наказів, поновлення на роботі

ВСТАНОВИВ:

Позивач - ОСОБА_1 звернувся до Львівського окружного адміністративного суду із вищевказаним адміністративним позовом у якому просив суд:

- Визнати протиправним та скасувати Наказ №62 Державної міграційної служби України «Про проведення службового розслідування» від 21 травня 2015 року, який прийнятий Головою Державної міграційної служби України;

- Визнати протиправним та скасувати Наказ №379-к Державної міграційної служби України «Про відсторонення від виконання повноважень за посадою ОСОБА_1» від 21 травня 2015 року, який прийнятий Головою Державної міграційної служби України;

- Визнати протиправним та скасувати Наказ №457-к Державної міграційної служби України «Про звільнення ОСОБА_1» від 12 червня 2015 року, який прийнятий Головою Державної міграційної служби України;

- Поновити ОСОБА_1 на роботі на посаді начальника Головного управління Державної міграційної служби у Львівській області у Державній міграційній службі України з 01 липня 2015 року;

- Визнати протиправним та скасувати Наказ №236-к/тр Головного управління Державної міграційної служби України у Львівській області від 22 травня 2015 року «Про оголошення наказу ДМС України від 21.05.2015 р. №372-к «Про поновлення на роботі ОСОБА_1»», який прийнятий Т.в.о. начальника Головного управління Державної міграційної служби України у Львівській області;

- Визнати протиправним та скасувати Наказ № 237-к/тр Головного управління Державної міграційної служби України у Львівській області «Про оголошення наказу ДМСУ від 21.05.2015 року №379-к «Про відсторонення від виконання повноважень за посадою ОСОБА_1» та тимчасове виконання обов'язків ОСОБА_7», який прийнятий Т.в.о. начальника Головного управління Державної міграційної служби України у Львівській області;

- Визнати протиправним Наказ № 281-к/тр Головного управління Державної міграційної служби України у Львівській області «Про оголошення наказу про звільнення ОСОБА_1» від 15 червня 2015 року, який прийнятий Т.в.о. начальника Головного управління Державної міграційної служби України у Львівській області;

- Стягнути з Головного управління Державної міграційної служби України у Львівській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 01 липня 2015 року до дня поновлення на роботі.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 21.05.2015 року Головою Державної міграційної служби України на виконання постанови Вищого адміністративного суду України від 12.03.2015 року по справі №К/800/64086/14 прийнято наказ №372-к «Про поновлення на роботі ОСОБА_1».

21.05.2015 року Головою Державної міграційної служби України прийнято Наказ №62 «Про проведення службового розслідування», в якому зазначено про призначення проведення службового розслідування неналежного виконання ОСОБА_1, начальником Головного управління ДМС України у Львівській області службових обов'язків, а також недодержання ним законодавства про державну службу, антикорупційного законодавства.

21.05.2015 року Головою Державної міграційної служби України прийнято Наказ №379-к «Про відсторонення від виконання повноважень за посадою ОСОБА_1» в якому зазначено про відсторонення від виконання повноважень за посадою начальника Головного управління ДМС у Львівській області ОСОБА_1 на період проведення службового розслідування з 21 травня до 22 червня 2015 року включно.

12.06.2015 року Головою Державної міграційної служби України прийнято Наказ №457-к «Про звільнення ОСОБА_1» згідно абзацу 1 частини третьої статті 4 Закону України «Про очищення влади», підпунктів 13, 25 пункту 10 Положення про Державну міграційну службу України.

Позивач зазначає, що згідно Кодексу законів про працю України, Постанови Пленуму Верховного суду України №9 від 06 листопада 1992 року «Про практику розгляду судами трудових спорів» з наступними змінами і доповненнями, Постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Типової інструкції з діловодства у центральних органах виконавчої влади, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, місцевих органах виконавчої влади», Наказу Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення №58 від 29 липня 1993 року «Про затвердження Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників» можна зробити висновок про те, що обов'язок роботодавця по виконанню рішення суду вважається виконаним з моменту видачі правильно оформленого наказу про поновлення на роботі. Процедура поновлення не є завершеною з моменту видачі наказу про поновлення, оскільки остання потребує участі не тільки роботодавця, а й працівника. Відтак, працівник не може вважатися таким, що перебуває у трудових відносинах з роботодавцем без особистої своєї участі.

Позивач не знав про наявність наказу про його поновлення, не перебував у трудових відносинах з відповідачем 1 та не був керівником відповідача 2 на день прийняття цього ж наказу, відповідно вража, що трудові відносини не поновилися, ні юридично, ні фактично. До виконання обов'язків начальника Головного управління ДМС України у Львівській області позивач не приступав.

Службове розслідування могло бути проведене тільки щодо особи, яка уповноважена на виконання функцій держави. Позивач не був уповноважений на виконання функцій держави, оскільки 21.05.2015 року (день прийняття наказу про відсторонення) не приступив до виконання обов'язків на посаді начальника Головного управління ДМС у Львівській області та трудові відносини не поновилися. У зв'язку з цим, відсторонення позивача від роботи/виконання повноважень є також протиправним, оскільки відсутній суб'єкт відсторонення.

Оскільки, між сторонами трудові відносини не поновилися на час прийняття наказу про звільнення позивача згідно Закону України «Про очищення влади», відповідно таке звільнення позивача на підставі цього ж Закону є неправомірним. Як наслідок, також є неправомірними всі інші накази про оголошення вищевказаних протиправних наказів.

Представник позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, надав суду додаткові пояснення та докази, просив суд позов задоволити повністю.

Позиція відповідача - Державної міграційної служби України викладена в запереченні на адміністративний позов, в якому зазначено, що з метою виконання постанови Вищого адміністративного суду України від 12.03.2015 року по справі № К/800/64086/14, керуючись підпунктом 25 пункту 10 Положення про Державну міграційну службу України від 20.08.2014 № 360, наказом ДМС України від 21.05.2015 року № 372-к позивача поновлено на посаді начальника Головного управління ДМС України у Львівській області.

25.05.2015 року т.в.о. завідувача сектору кадрового забезпечення та антикорупційного моніторингу Головного управління ДМС України у Львівській області ОСОБА_10 зателефонував ОСОБА_1 та повідомив йому про надходження наказів ДМС України від 21.05.2015 року № 372-к «Про поновлення ОСОБА_1» та від 21.05.2015 року № 379-к «Про відсторонення від виконання повноважень за посадою ОСОБА_1», а також запропонував прибути для ознайомлення із ними, надавши паспорт громадянина України і трудову книжку. У ході розмови ОСОБА_1 повідомив про те, що перебуває на лікарняному.

У зв'язку із встановленням Вищим адміністративним судом України обставин у справі К/800/64086/14 щодо неналежного виконання ОСОБА_1 службових обов'язків з прямим умислом, що заподіяло значної шкоди державі, а також з огляду на недодержання ОСОБА_1 законодавства про державну службу, антикорупційного законодавства, керуючись вимогами Порядку, наказом ДМС України від 21.05.2015 року № 62 призначено службове розслідування та утворено комісію з його проведення. Оскаржувані накази ДМС України від 21.05.2015 року № 62 та від 21.05.2015 року № 379-к, а також наказ Головного управління ДМС України у Львівській області від 22.05.2015 року № 237-к/тр відповідають вимогам законодавства.

ОСОБА_1 поновлено на посаді 21 травня 2015 року. Позивачу надіслано листи Головного управління ДМС України у Львівській області від 25.05.2015 року № 9853 та № 9851, якими його поінформовано про поновлення на роботі та запрошено прибути до сектору кадрового забезпечення та антикорупційного моніторингу Головного управління ДМС України у Львівській області для оформлення особової справи, ознайомлення з наказами та підготовлення матеріалів відповідно до вимог Закону України «Про очищення влади».

Листами Головного управління ДМС України у Львівській області від 26.05.2015 року № 9942 та № 9943, додатково повідомлено ОСОБА_1 про проведення перевірки достовірності відомостей щодо застосування заборон, передбачених ч. 3 і 4 ст. 1 Закону України «Про очищення влади».

Позивач відповідну заяву у строк встановлений ч. 2 ст. 4, абз. 1 ч. 3 ст. 4 цього ж Закону не подав.

Наказом ДМС України від 12.06.2015 № 457-к позивача звільнено з посади начальника Головного управління ДМС України у Львівській області відповідно до п. 7/2 ст. 36 КЗпП України. Вказаний розпорядчий акт оголошено наказом Головного управління ДМС України у Львівській області від 15.06.2015 року № 281-к/тр. Відповідно відповідач вважає, що звільнення ОСОБА_1 з публічної служби відбулось та ґрунтується на законних підставах.

Представник вказаного відповідача в судовому засіданні позовні вимоги заперечила, надала суду додаткові пояснення та докази, просила суд в задоволенні позову відмовити повністю.

Представник відповідача - Головного управління ДМС України у Львівській області в судовому засіданні позовні вимоги заперечив з таких же підстав, що і представник відповідача ДМС України, просив суд в задоволенні позову відмовити повністю.

Третя особа, в судове засідання не прибула.

Заслухавши пояснення представника позивача, представників відповідачів, безпосередньо, всебічно, повно та об'єктивно дослідивши наявні у справі докази, давши їм оцінку, суд встановив:

21.05.2015 року Державною міграційною службою України прийнято наказ №62 «Про проведення службового розслідування», згідно якого у зв'язку із встановленням у постанові ВАС України обставин неналежного виконання позивачем службових обов'язків, відповідачем призначено проведення службового розслідування.

21.05.2015 року Державною міграційною службою України прийнято наказ №379-к «Про відсторонення від виконання повноважень за посадою ОСОБА_1», згідно якого позивача відсторонено від виконання повноважень на період проведення службового розслідування - 21 травня до 22 червня 2015 року.

22.05.2015 року Головним управлінням Державної міграційної служби України у Львівській області прийнято наказ №236-к/тр «Про оголошення наказу ДМС України від 21.05.2015 р. №372-к «Про поновлення на роботі ОСОБА_1»»

22.05.2015 року Головним управлінням Державної міграційної служби України у Львівській області прийнято наказ №237-к/тр «Про оголошення наказу ДМСУ від 21.05.2015 року №379-к «Про відсторонення від виконання повноважень за посадою ОСОБА_1» та тимчасове виконання обов'язків ОСОБА_7»

12.06.2015 року Державною міграційною службою України прийнято наказ №457-к «Про звільнення ОСОБА_1», у зв'язку з неподанням заяви у строк передбачений Законом України «Про очищення влади».

15.06.2015 року Головним управлінням Державної міграційної служби України у Львівській області прийнято наказ №281-к/тр «Про оголошення наказу про звільнення ОСОБА_1».

Спірні правовідносини регулюються Конституцією України, Кодексом законів про працю України, Законом України «Про очищення влади», Кодексом адміністративного судочинства України.

Згідно ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст. 1 Закону України «Про очищення влади», очищення влади (люстрація) - це встановлена цим же Законом або рішенням суду заборона окремим фізичним особам обіймати певні посади (перебувати на службі) (далі - посади) (крім виборних посад) в органах державної влади та органах місцевого самоврядування.

Згідно п.п. 1-10 ч. 1 ст. 2 цього ж Закону, заходи з очищення влади (люстрації) здійснюються щодо:

1) Прем'єр-міністра України, Першого віце-прем'єр-міністра України, віце-прем'єр-міністра України, а також міністра, керівників центральних органів виконавчої влади, які не входять до складу Кабінету Міністрів України, Голови Національного банку України, Голови Антимонопольного комітету України, Голови Фонду державного майна України, Голови Державного комітету телебачення і радіомовлення України, їх перших заступників, заступників;

2) Генерального прокурора України, Голови Служби безпеки України, Голови Служби зовнішньої розвідки України, начальника Управління державної охорони України, керівника центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову та/або митну політику, керівника податкової міліції, керівника центрального органу виконавчої влади, який забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері цивільного захисту, їх перших заступників, заступників;

3) військових посадових осіб Збройних Сил України та інших утворених відповідно до законів військових формувань, крім військовослужбовців строкової військової служби та військовослужбовців служби за призовом під час мобілізації;

4) членів Вищої ради юстиції, членів Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, професійних суддів, Голови Державної судової адміністрації України, його першого заступника, заступника;

5) Глави Адміністрації Президента України, Керівника Державного управління справами, Керівника Секретаріату Кабінету Міністрів України, Урядового уповноваженого з питань антикорупційної політики, їх перших заступників, заступників;

6) начальницького складу органів внутрішніх справ, центрального органу виконавчої влади, який реалізує державну політику у сфері виконання кримінальних покарань, Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації України, центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову та/або митну політику, податкової міліції, центрального органу виконавчої влади, який забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері цивільного захисту;

7) посадових та службових осіб органів прокуратури України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Управління державної охорони України, Національного банку України;

8) членів Центральної виборчої комісії, Національної ради України з питань телебачення і радіомовлення, голів та членів національних комісій, що здійснюють державне регулювання природних монополій, державне регулювання у сферах зв'язку та інформатизації, ринків цінних паперів і фінансових послуг;

9) керівників державних, у тому числі казенних, підприємств оборонно-промислового комплексу, а також державних підприємств, що належать до сфери управління суб'єкта надання адміністративних послуг;

10) інших посадових та службових осіб (крім виборних посад) органів державної влади, органів місцевого самоврядування.

Згідно ст. 4 цього ж Закону, особи, які перебувають на посадах, визначених у пунктах 1 - 10 частини першої статті 2 цього ж Закону, подають керівнику або органу, зазначеному у частині четвертій статті 5 цього ж Закону, власноручно написану заяву, у якій повідомляють про те, що до них застосовуються заборони, визначені частиною третьою або четвертою статті 1 цього ж Закону, або повідомляють про те, що до них не застосовуються відповідні заборони, та про згоду на проходження перевірки, згоду на оприлюднення відомостей щодо них відповідно до цього ж Закону (далі - заява).

2. Заява подається не пізніше ніж на десятий день з дня початку проведення перевірки у відповідному органі, на підприємстві згідно з планом проведення перевірок, затвердження якого передбачено пунктом 3 частини другої статті 5 цього ж Закону.

3. Неподання заяви у строк, передбачений частиною другою цієї статті, є підставою для звільнення особи із займаної посади не пізніш як на третій день після спливу строку на подання заяви та застосування до неї заборони, передбаченої частиною третьою статті 1 цього ж Закону.

Подання заяви, у якій особа повідомляє про те, що до неї застосовується заборона, зазначена у частині третій або четвертій статті 1 цього ж Закону, є підставою для звільнення особи із займаної посади не пізніш як на третій день після подання такої заяви та застосування до неї відповідної заборони.

Стаття 70 КАС України встановлює правила належності доказів, які визначають об'єктивну можливість доказу підтверджувати обставину, що має значення для вирішення справи, а також правила допустимості доказів, що визначають легітимну можливість конкретного доказу підтверджувати певну обставину у справі. Предметом доказування, згідно з ч. 1 ст. 138 КАС України, є обставини (факти), якими обґрунтовуються позовні вимоги чи заперечення та які належить встановити при ухваленні судового рішення у справі.

Згідно ст. 11 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять. Кожна особа, яка звернулася за судовим захистом, розпоряджається своїми вимогами на свій розсуд, крім випадків, встановлених цим же Кодексом.

По суті спору суд зазначає, що на думку позивача основною підставою визнання протиправними і скасування спірних наказів, є те, що позивача фактично не було поновлено на посаді, відтак у відповідача не було законах підстав для прийняття спірних наказів та звільнення.

Згідно постанови ВАС України від 12.03.2015 року по справі К/800/64086/14:

- Позов ОСОБА_1 в частині визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на роботі задоволено.

- Визнано протиправним та скасовано наказ Державної міграційної служби України від 14 травня 2014 року № 292-к «Про звільнення ОСОБА_1».

- Вирішено поновити ОСОБА_1 на посаді начальника Головного управління Державної міграційної служби України у Львівській області з 15 травня 2014 року.

В судовому засіданні представник позивача, на запитання суду вказав, що позивач про вказане рішення ВАС України дізнався одразу після його проголошення.

21.05.2015 року наказом відповідача на виконання вказаної постанови ВАС України позивача по даній справі поновлено на посаді начальника ГУ ДМС у Львівській області з 15.05.2014 року, тобто рішення про поновлення на роботі є фактично виконаним з дня видання власником або уповноваженим ним органом про це наказу.

В матеріалах справи також є копія постанови про відкриття виконавчого провадження за № 46012766 від 14.01.2015 року, в який зазначено, що державним виконавцем розглянуто заяву стягувача від 29.12.2014 року відкрито виконавче провадження в тому числі про поновлення ОСОБА_1 на посаді начальника ГУ ДМС у Львівській області з 15 травня 2014 року.

Згідно ст. 76 Закону України «Про виконавче провадження», рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного працівника виконується негайно. Виконання рішення вважається закінченим з дня видачі відповідного наказу або розпорядження власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом.

В матеріалах справи є акт про повідомлення в телефонному режимі від 25.05.2015 року, згідно якого завідувач сектору кадрового забезпечення та антикорупційного моніторингу Головного управління ДМС України у Львівській області ОСОБА_10 зателефонував ОСОБА_1 та повідомив йому про надходження наказів ДМС України від 21.05.2015 № 372-к «Про поновлення ОСОБА_1» та від 21.05.2015 № 379-к «Про відсторонення від виконання повноважень за посадою ОСОБА_1», а також запропонував прибути для ознайомлення із ними, надавши паспорт громадянина України і трудову книжку. У ході розмови ОСОБА_1 повідомив про те, що перебуває на лікарняном.

Вказані обставини повністю підтверджені допитаними по справі свідками ОСОБА_10 та ОСОБА_11 і не спростовані представником позивача.

В матеріалах справи є також копії листків непрацездатності позивача починаючи саме з 25.05.2015 року, як працівника ГУ ДМС у Львівській області.

Таким чином, позивачу достеменно було відомо починаючи з 12.03.2015 року про рішення суду про поновлення на посаді і такий є фактично поновлений на посаді з моменту видання наказу, тобто між сторонами відновлено трудові відносини саме з 21.05.2015 року.

Вказана позиція суду повністю узгоджується із позицією ВС України, викладеною в ухвалі колегії суддів судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 12.02.2012 року, в які сформований наступний правовий висновок: «доводи скарги про те, що без фактичного допущення ОСОБА_11 до виконання трудових обов'язків роботодавець не мав права звільнити її з посади з підстав, передбачених контрактом, не грунтуються на нормах права».

З вказаних підстав судом не враховуються обґрунтування позовних вимог позивача в частині щодо визнання протиправним і скасування наказів Державної міграційної служби України за №62 «Про проведення службового розслідування» від 21.05.2015 року, за №379-к «Про відсторонення від виконання повноважень за посадою ОСОБА_1» від 21.05.2015 року, оскільки позивач на момент їх прийняття фактично вже був поновлений на посаді і перебував у трудових відносинах саме з 21.05.2015 року.

Щодо правомірності цих же наказів, судом також враховуються заперечення відповідача про те, що згідно Порядку проведення службового розслідування стосовно осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13 червня 2000 року за N 950, та у зв'язку із встановленням ВАС України у справі К/800/64086/14 обставин наявності у ОСОБА_1 прямого умислу на вчинення проступку, де судом касаційної інстанції зроблено висновок, що дії позивача є грубим порушенням трудової дисципліни, наказом ДМС України від 21.05.2015 року за № 62 правомірно призначено службове розслідування та утворено комісію з його проведення. В подальшому, згідно п. 4 цього ж Порядку, на підставі подання голови комісії з проведення службового розслідування, наказом ДМС України від 21.05.2015 року за № 379-к ОСОБА_1 правомірно відсторонено від виконання повноважень за посадою начальника Головного управління ДМС України у Львівській області на період проведення службового розслідування з 21.05.2015 по 22.06.2015 включно.

Таким чином, в цій частині позовні вимоги позивача задоволенню не підлягають.

З врахуванням вищевказаних обставин про фактичне поновлення позивача на посаді з 21.05.2015 року, судом також не враховуються обґрунтування позовних вимог в частині щодо визнання протиправним і скасування наказу Державної міграційної служби України №457-к «Про звільнення ОСОБА_1» від 12.06.2015 року та наказу головного управління Державної міграційної служби України у Львівській області за №281-к/тр «Про оголошення наказу про звільнення ОСОБА_1» від 15.06.2015 року, оскільки згідно п. 5 Порядку проведення перевірки достовірності відомостей щодо застосування заборон, передбачених частинами третьою і четвертою статті 1 Закону України «Про очищення влади» затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 жовтня 2014 року за N 563, керівник органу або голова суду згідно з планом проведення перевірок, затвердженим Кабінетом Міністрів України, приймає рішення про початок проведення перевірки у відповідному органі (далі - початок проведення перевірки в органі), в якому встановлює дату початку проведення перевірки, а також відповідальним за проведення перевірки визначає кадрову службу чи інший структурний підрозділ такого органу (далі - відповідальний структурний підрозділ).

На виконання вказаних вимог законодавства та згідно із Планом проведення перевірок згідно Закону України «Про очищення влади», затвердженим розпорядженням Кабінету Міністрів України від 16.10.2014 року за №1025-р, наказом ДМС України від 30.01.2015 року за № 13 «Про проведення перевірка відповідно до Закону України «Про очищення влади» перевірка керівництва Головного управління ДМС України у Львівській області розпочата 16.03.2015 року.

З пояснень представника відповідача 30.01.2015 року вказаний наказ ДМС України за № 13 «Про проведення перевірки відповідно до Закону України «Про очищення влади» оприлюднено на офіційному веб-сайті ДМС України та є цілодобово доступним за посиланням в інтернет ресурсі, що позивачем не спростовано.

В матеріалах справи є докази того, що позивачу Головним управлінням ДМС України у Львівській області надсилались листи від 25.05.2015 року за № 9853 та № 9851, якими його поінформовано про поновлення на роботі та запрошено прибути до сектору кадрового забезпечення та антикорупційного моніторингу для оформлення особової справи, ознайомлення з наказами та підготовленням матеріалів відповідно до вимог Закону України «Про очищення влади».

Листами Головного управління ДМС України у Львівській області від 26.05.2015 року за № 9942 та № 9943, додатково повідомлено позивача про проведення перевірки достовірності відомостей щодо застосування заборон, передбачених ч. 3 і 4 ст. 1 Закону України «Про очищення влади».

Позивач, знаючи про фактичне поновлення на посаді з 21.05.2015 року, заяву у строк, передбачений ч. 2 ст. 4 Закону, згідно абз. 1 ч. 3 ст. 4 Закону України «Про очищення влади» не подав. Факт неподання позивачем вказаної заяви в тому числі і після ознайомлення із спірними наказами, представником позивача не спростовується і не заперечується.

Вказані обставини згідно абз. 1 ч. 3 ст. 4 Закону України «Про очищення влади», а саме неподання заяви у строк, передбачений ч. 2 цієї ж статті (в тому числі неподання цієї ж заяви взагалі), є підставою для звільнення особи із займаної посади не пізніш як на третій день після спливу строку на подання заяви, та застосування до неї заборони, передбаченої ч. 3 ст. 1 цього ж Закону.

Згідно п. 7/2 ст. 36 КЗпП України, підставами припинення трудового договору є з підстави, передбачені Законом України «Про очищення влади».

З цих же підстав судом враховуються заперечення відповідачів в цій частині.

Таким чином, спірним наказом ДМС України від 12.06.2015 року за № 457-к позивача правомірно звільнено з посади начальника Головного управління ДМС України у Львівській області згідно п. 7/2 с. 36 КЗпП України.

Також, судом не враховуються, обґрунтування позовних вимог в частині визнання протиправними і скасування наказів Головного управління Державної міграційної служби України у Львівській області за №236-к/тр від 22.05.2015 року «Про оголошення наказу ДМС України від 21.05.2015 р. №372-к «Про поновлення на роботі ОСОБА_1»», за № 237-к/тр «Про оголошення наказу ДМСУ від 21.05.2015 року №379-к «Про відсторонення від виконання повноважень за посадою ОСОБА_1», за № 281-к/тр від 15.06.2015 року «Про оголошення наказу про звільнення ОСОБА_1», оскільки такі накази прийняті ГУ ДМС України у Львівській області на оголошення відповідних наказів ДМС України, як розпорядчих актів, правомірність яких встановлено судом. Спірні накази про оголошення по суті повністю узгоджуються із вимогами типової інструкції з діловодства у центральних органах виконавчої влади, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, місцевих органах виконавчої влади, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 30.11.2011 року за N 1242.

Таким чином, спірні накази Головного управління ДМС України у Львівській області не підлягають скасуванню, відтак в цій частині позовні вимоги також не підлягають задоволенню.

Відповідно, оскільки судом встановлено правомірність звільнення позивача, не підлягають задоволенню і позовні вимоги в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді начальника Головного управління Державної міграційної служби у Львівській області у Державній міграційній службі України та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу.

Згідно ст. 49, 70 КАС України, сторони зобов'язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами, а відтак зобов'язані обґрунтовувати належність та допустимість доказів для підтвердження своїх вимог або заперечень, що відповідачем не зроблено.

Згідно ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову, що відповідачем по даній справі не зроблено.

Таким чином, з врахуванням положень ст. 162 КАС України, позовні вимоги позивача по даній справі, задоволенню не підлягають повністю.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про поновлення на роботі та за іншими вимогами, що випливають із трудових правовідносин.

Керуючись ст.ст. 69, 70, 159-163, 167, КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

В задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Постанова суду першої інстанції може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду.

Згідно ст. 186 КАС України, апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього ж Кодексу апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Постанова суду першої інстанції, набирає законної сили у порядку та строки згідно ст. 254 КАС України.

Постанова складена в повному обсязі 13.11.2015 року.

Головуючий суддя Гавдик З.В.

Суддя Карп'як О.О.

Суддя Клименко О.М.