Справа № 826/18445/13-а
Суддя: Грищенко Т.М.
Дата ухвалення: 2015-10-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

27 жовтня 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Грищенко Т.М.,

суддів Мацедонської В.Е., Земляної Г.В.,

при секретарі Киш С.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, згідно ч.1 ст. 41 КАС України, апеляційну скаргу Державної архітектурно-будівельної інспекції у України на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 20 липня 2015 р. у справі за адміністративним позовом Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Київській області до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В :

Інспекція державного архітектурно-будівельного контролю у Київській області звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2, в якому просила зобов'язати ФОП ОСОБА_2 знести за власних рахунок нежитлову будівлю кафе, магазину та бару загальною площею 434,8 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 20 липня 2015 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з таким судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить апеляційну інстанцію скасувати незаконну, на його думку, постанову суду першої інстанції та постановити нову про задоволення позовних вимог.

Апелянт посилається на незаконність, необ'єктивність та необґрунтованість оскаржуваного рішення, невідповідність висновків суду дійсним обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, що є на його переконання підставою для зміни судового рішення.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, на підставі звернення прокуратури Києво-Святошинського району Київської області від 26.03.2013р. №53р та направлення на проведення позапланової перевірки №965.13/09/02 від 29.04.2013р. Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у Київській області було проведено позапланову перевірку дотримання ФОП ОСОБА_2 вимог законодавства у сфері містобудівельної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил при будівництві та реконструкції нежитлової будівлі (кафе, магазину та бару), яка розташована за адресою: АДРЕСА_2.

13.05.2013 р. за результатами проведеної перевірки позивачем було складено акт перевірки дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, державних будівельних норм, стандартів і правил (далі по тексту - Акт перевірки), в якому інспектором було зазначено, що ФОП ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 побудувала нежитлову будівлю кафе, магазину та бару відповідно до технічного паспорта БТІ у 2004 році (згідно даних технічного паспорту БТІ площа нежитлової будівлі кафе, магазину та бару - 434,8 кв.м.) без отримання документу, що надає право на виконання будівельних робіт, що підтверджується відміткою у технічному паспорті БТІ «самовільно збудовані та переобладнані приміщення» чим порушено вимоги ст.34, 36 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності». Крім того, зазначено, що ФОП ОСОБА_2 не забезпечено здійснення авторського та технічного нагляду при здійсненні будівництва нежитлової будівлі кафе, магазину та бару, що є порушенням ст.11 Закону України «Про архітектурну діяльність». На час проведення перевірки нежитлова будівля (кафе, магазину та бару за адресою: АДРЕСА_1 експлуатується відповідачем під житлові приміщення, кафе, магазину та бару без прийняття вказаного об'єкту будівництва в експлуатацію чим порушено ч.8 ст.39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності».

12.07.2013 р. позивачем було винесено приписи про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил №С-1207/1.1 та №С-1207/5, якими було зобов'язано ФОП ОСОБА_2 усунути допущені правопорушення містобудівного законодавства до 19.08.2013 р. та негайно зупинити експлуатацію кафе, магазину та бару з 12.07.2013 р. до введення в експлуатацію у встановленому законодавством порядку.

Крім того, 12.07.2013 р. були складені протоколи про правопорушення у сфері містобудівної діяльності №1-Л-З-1207/864, №1-Л-З-1207/865, №1-Л-З-1207/866, №1-Л-З-1207/867, відповідно до яких, на думку Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Київській області відповідачем було порушено вимоги ст.11, ст.34, ст.36 та ч.8 ст.39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності».

18.07. 2013 р. позивачем були винесені постанови про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності, якими на відповідача були накладені штрафи, а саме:- №3-1807/1, відповідно до якої ФОП ОСОБА_2 було визнано винною у вчинені правопорушення, передбаченого п.8 ч.2 ст.2 Закону України «Про відповідальність за правопорушення містобудівної діяльності» та накладено штраф у розмірі 51 615,00 грн.; - №3-1807/2 відповідно до якої ФОП ОСОБА_2 було визнано винною у вчинені правопорушення, передбаченого п.7 ч.2 ст.2 Закону України «Про відповідальність за правопорушення містобудівної діяльності» та накладено штраф у розмірі 41 292,00 грн.; - №3-1807/3 відповідно до якої ФОП ОСОБА_2 було визнано винною у вчинені правопорушення, передбаченого абз.4 п.6 ч.2 ст.2 Закону України «Про відповідальність за правопорушення містобудівної діяльності» та накладено штраф у розмірі 103 230,00 грн.; - №3-1807/4 відповідно до якої ФОП ОСОБА_2 було визнано винною у вчинені правопорушення, передбаченого абз.4 п.4 ч.2 ст.2 Закону України «Про відповідальність за правопорушення містобудівної діяльності» та накладено штраф у розмірі 103 230,00 грн.

Вважаючи що відповідач продовжує здійснювати дії спрямовані на істотне порушення будівельних норм, державних стандартів і правил, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, колегія Київського апеляційного адміністративного суду зазначає наступне.

Відповідно до положень ч.1 та ч.2 ст.10 Закону України «Про архітектурну діяльність» (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) для забезпечення під час забудови територій, розміщення і будівництва об'єктів архітектури додержання суб'єктами архітектурної діяльності затвердженої містобудівної та іншої проектної документації, вимог вихідних даних, а також з метою захисту державою прав споживачів будівельної продукції здійснюється в установленому законодавством порядку державний архітектурно-будівельний контроль та нагляд. Державний архітектурно-будівельний контроль та нагляд здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю.

Згідно п.3 Положення про Державну архітектурно-будівельну інспекцію України, затверджену Указом Президента України №439/2011, основними завданнями Держархбудінспекції України є реалізація державної політики з питань державного архітектурно-будівельного контролю, контролю у сфері житлово-комунального господарства, а зокрема: здійснення в межах своїх повноважень державного контролю за дотриманням законодавства, стандартів, нормативів, норм, порядків і правил із зазначених питань; виконання дозвільних та реєстраційних функцій у будівництві, ліцензування господарської діяльності, пов'язаної зі створенням об'єктів архітектури; внесення Міністерству регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України пропозицій щодо формування політики із відповідних питань.

Процедуру здійснення заходів, спрямованих на дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил та ліцензійних умов провадження господарської діяльності, пов'язаної з будівництвом об'єкта архітектури, який за складністю архітектурно-будівельного рішення та (або) інженерного обладнання належить до IV і V категорії складності, затверджено в Порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю №553.

Відповідно до п.2 Порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю №553 (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) Державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється за дотриманням: вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, проектної документації, будівельних норм, державних стандартів і правил, технічних умов, інших нормативних документів під час виконання підготовчих і будівельних робіт, архітектурних, інженерно-технічних і конструктивних рішень, застосування будівельної продукції; порядку здійснення авторського і технічного нагляду, ведення загального та (або) спеціальних журналів обліку виконання робіт, виконавчої документації, складення актів на виконані будівельно-монтажні та пусконалагоджувальні роботи; інших вимог, установлених законодавством, будівельними нормами, правилами та проектною документацією, щодо створення об'єкта будівництва.

Крім того, в силу Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», позивач наділений правом проводити перевірки суб'єктів господарювання, за результатами яких складати акти, виносити обов'язкові до виконання приписи та накладати штрафи.

Як вбачається з матеріалів справи, на об'єкті нерухомості, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 на підставі направлення на проведення перевірки № 965/13/09/02 від 29.04.2013 р. уповноваженими представниками позивача була проведена позапланова перевірка.

За наслідками позапланової перевірки позивачем відносно відповідача був складений припис про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил з вимогою усунути виявлені допущені правопорушення містобудівного законодавства в строк до 19.08.2013 р. та негайно зупинити експлуатацію об'єкта нерухомості.

Окрім того, було складено протоколи № 1-Л-З-1207/864, 1-Л-3-1207/865, 1-Л-3-1207/866, 1-Л-З-1207/867 про правопорушення у сфері містобудівної діяльності. Зі змісту протоколів про правопорушення у сфері містобудівної діяльності вбачається, що відповідачка свою вину не визнала, надала свої пояснення з приводу результатів перевірки із зазначенням причин за яких відбувалось будівництво, а також перешкод які мали місце під час отримання дозвільних документів.

18.07. 2013 р. позивачем були винесені постанови про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності, якими на відповідача були накладені штрафи, а саме: № 3-1807/1 за вчинення ФОП ОСОБА_2 правопорушення передбаченого п. 8 ч. 2 ст. 2 Закону України «Про відповідальність за право рушення містобудівної діяльності» накладено штраф в сумі - 51615,00 грн.; № 3-1807/2 за вчинення ФОП ОСОБА_2 правопорушення передбаченого п. 7 ч. 2 ст. 2 Закону України «Про відповідальність за правопорушення містобудівної діяльності» накладено штраф в сумі - 41292,00 грн.; № 3-1807/3 за вчинення ФОП ОСОБА_2 правопорушення передбаченого абз. 4 п. 6 ч. 2 ст. 2 Закону України «Про відповідальність за правопорушення містобудівної діяльності» накладено штраф в сумі - 103230,00 грн.; № 3-1807/4 за вчинення ФОП ОСОБА_2 правопорушення передбаченого абз. 4 п. 4 ч. 2 ст. 2 Закону України «Про відповідальність за правопорушення містобудівної діяльності» накладено штраф в сумі - 103230,00 грн.

Проте, постановою Окружного адміністративного суду м. Києва № 826/ 13246/13-а від 18.11.2013 р., яка залишена без змін Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 18.09.2014 р. спростовані висновки позивача щодо нездійснення відповідачкою технічного та авторського нагляду під час будівництва. Рішенням суду дії позивача було визнані протиправними, скасовані постанови Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Київській області про адміністративне правопорушення від 18.07.2013 р. за №№ 3-1807/1, 3-1807/2, 3-1807/4.

Відповідно до ст. 72 КАС України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановленні ці обставини.

Щодо ствердження апелянта про використання відповідачем земельної ділянки не за її цільовим призначенням.

ФОП ОСОБА_2 набула право власності на земельну ділянку загальною площею 0,0260 га на підставі договору дарування земельної ділянки від 23.10.2004 р. про що внесено запис в єдиний державний реєстр правочинів № 7363. Згідно даних, які містились в Державному акті на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1 від 18.11.2004 р. цільове призначення земельної ділянки було визначене - для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель і споруд.

Проте, згідно рішення Петропавлівсько Борщагівської сільської № 69 від 27.06.2013 р. «Про розгляд та затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, цільове призначення якої змінюється гр.. ОСОБА_2 в межах АДРЕСА_1», яким було затверджено проект землеустрою щодо зміни цільового призначення земельної ділянки загальною площею 0,0260 га ОСОБА_2 з земель для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд на землі для будівництва та обслуговування будівель торгівлі, яка розташована в АДРЕСА_1 та змінено цільове призначення земельної ділянки з земель для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд на землі для будівництва та обслуговування будівель торгівлі».

На підставі вказаного рішення відбулась зміна цільового призначення земельної ділянки, що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав власності № 6449034 від 18.07.2013 р., з якого вбачається, що земельна ділянка (кадастровий номер НОМЕР_2), яка розташована по АДРЕСА_1 Київської області має цільове призначення - будівництво та обслуговування будівель торгівлі.

Таким чином, твердження позивача про використання земельної ділянки не за її цільовим призначенням не відповідає дійсності і спростовується наявним Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав власності від 18.07.13 р.

Щодо експлуатації ФОП ОСОБА_2 нежитлової будівлі без прийняття об'єкту будівництва в експлуатацію, слід зазначити наступне.

Як визначено в постанові Окружного адміністративного суду м. Києва від 18.11.2013 р., Ухвалі Київського апеляційного адміністративного суду від 18.09.2014 р. по адміністративний справі № 826/13246/13-а, відповідно до ч. 1 ст. 39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, що належать до І - III категорії складності, та об'єктів, будівництво яких здійснюється на підставі будівельного паспорта, здійснюється шляхом реєстрації органом державного архітектурно-будівельного контролю на безоплатній основі поданої замовником декларації про готовність об'єкта до експлуатації. Датою прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об'єкта є дата реєстрації декларації про готовність об'єкта до експлуатації або видачі сертифіката.

Прийняття рішення про реєстрацію (відмову у реєстрації) декларації про готовність об'єкта до експлуатації здійснюється інспекціями державного архітектурно-будівельного контролю протягом 10-ти робочих днів з дати подання відповідних документів. Датою прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об'єкта є дата реєстрації декларації про готовність об'єкта до експлуатації.

Представником відповідача надавались оригінали дозвільних документів для огляду в суді першої інстанції, а саме декларація про початок виконання будівельних робіт № ГУ 201 від 01.07.2014 р., декларацію про готовність об'єкта до експлуатації № ІУ 55 від 25.07.2014 р., технічний паспорт № 105 від 14.07.2014 р.

У відповідності до положень Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» та постанови Кабінету Міністрів України від 13.04.2011 р. № 461, право замовника на експлуатацію відповідного об'єкту будівництва виникає тільки після реєстрації відповідною інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю на безоплатній основі поданої замовником декларації про готовність об'єкта до експлуатації.

З вищевказаного вбачається, що відповідач на момент подання позовної заяви про знесення самочинного будівництва, здійснює експлуатацію об'єкта на підставі зареєстрованої декларації, що свідчить про відсутність в її діях складу правопорушень містобудівного законодавства.

Отже, суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні позовних вимог, дійшов вірного висновку, що позивачем не надано доказів того, що нежитлові приміщення кафе, магазину та бару, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 станом на момент розгляду справи є самочинним будівництвом.

На підставі вищенаведеного, приймаючи до уваги, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, висновки суду першої інстанції доводами апелянта не спростовані, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для зміни або скасування постанови суду.

Згідно ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 41, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Державної архітектурно-будівельної інспекції у України - залишити без задоволення.

Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 20 липня 2015 р. - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня її складення в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Т.М.Грищенко

Судді В.Е.Мацедонська

Г.В.Земляна

Головуючий суддя Грищенко Т.М.

Судді: Мацедонська В.Е.

Земляна Г.В.