Справа № 823/1893/15
Суддя: В.І. Орленко
Дата ухвалення: 2015-10-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 жовтня 2015 року справа № 823/1893/15

м. Черкаси

12 год. 55 хв.

Черкаський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Орленко В.І.,

при секретарі - Дудці Г.О.,

за участю представника відповідача реєстраційної служби Звенигородського районного управління юстиції Черкаської області Бунденкова О.Ю. - за посадою,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до реєстраційної служби Звенигородського районного управління юстиції Черкаської області про визнання протиправним та нечинним рішення,

ВСТАНОВИВ:

До Черкаського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом звернувся ОСОБА_2, в якому просить визнати протиправним та нечинним рішення реєстраційної служби Звенигородського районного управління юстиції Черкаської області від 08.04.2015 №20592847 про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень.

Позовні вимоги мотивовані тим, що рішенням державного реєстратора прав на нерухоме майно реєстраційної служби Звенигородського районного управління юстиції Черкаської області Озюменко О.В. від 08.04.2015 №20592847 відмовлено у державній реєстрації права власності на земельну ділянку, що розташована: АДРЕСА_1, кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_1, за суб'єктом ОСОБА_2.

Позивач вважає вказане рішення необґрунтованим та зазначає, що державний реєстратор не вказала чому саме подані документи не відповідають вимогам законодавства; відмова сформульована таким чином, що не можливо зрозуміти яким чином можна усунути недоліки поданих документів.

Позивач належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду справи в судове засідання не з'явився, на адресу суду направив клопотання, в якому просить суд провести засідання без участі позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог, мотивуючи це тим, що під час розгляду заяви позивача про державну реєстрацію права власності на земельну ділянку було встановлено, що подані документи не відповідають вимогам та не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують, а саме: виявлено порушення ч. 2 ст. 17 Закону України №1952-IV від 01.07.2004 "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", п. 56 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2013 № 868.

В паспорті громадянина України ОСОБА_2 міститься виправлення в назві органу, який видав паспорт (сторінка 2).

Для державної реєстрації права власності на земельну ділянку позивачем подано витяг з рішення Звенигородської міської ради Черкаської області від 27.03.2015 №54-1/VI про затвердження документації із землеустрою.

Згідно пояснень представника відповідача, назва вказаного рішення органу місцевого самоврядування не відповідала назві рішення, яка передбачена в п. 56 Порядку №868, а саме: має бути рішення органу місцевого самоврядування про затвердження документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність.

Заслухавши пояснення представника відповідача, розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

01 квітня 2015 року ОСОБА_2 звернувся до реєстраційної служби Звенигородського районного управління юстиції із заявою про державну реєстрацію права власності на земельну ділянку, що розташована АДРЕСА_1, кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_1.

Вказана заява зареєстрована у базі даних про реєстрацію заяв та запитів Державного реєстру речових прав на нерухоме майно 01.04.2015 за реєстраційним номером 10865966.

До заяви додано, зокрема:

- копія паспорта заявника суб'єкта права;

- копія витягу з рішення Звенигородської міської рада від 27.03.2015 №54-1/VI;

- витяг з державного земельного кадастру про земельну ділянку НВ-015, виданий 06.03.2015 відділом Держземагентства у Звенигородському районі;

- квитанція про оплату державного мита.

Рішенням державного реєстратора прав на нерухоме майно реєстраційної служби Звенигородського районного управління юстиції Черкаської області Озюменко О.В. від 08.04.2015 №20592847 відмовлено у державній реєстрації права власності на земельну ділянку, що розташована: АДРЕСА_1, кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_1, за суб'єктом ОСОБА_2.

Під час розгляду заяви було встановлено, що подані документи не відповідають вимогам та не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують, а саме: виявлено порушення ч. 2 ст. 17 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", п. 56 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2013 № 868.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, суд виходить з наступного.

Закон України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" №1952-IV від 01.07.2004 (далі по тексту - Закон №1952) визначає правові, економічні, організаційні засади проведення державної реєстрації речових та інших прав, які підлягають реєстрації за цим Законом, та їх обтяжень і спрямований на забезпечення визнання та захисту державою цих прав, створення умов для функціонування ринку нерухомого майна.

Відповідно до статті 2 Закону №1952 державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Обов'язковій державній реєстрації підлягають речові права та обтяження на нерухоме майно, розміщене на території України, що належить фізичним та юридичним особам, державі в особі органів, уповноважених управляти державним майном, іноземцям та особам без громадянства, іноземним юридичним особам, міжнародним організаціям, іноземним державам, а також територіальним громадам в особі органів місцевого самоврядування, зокрема, право власності на нерухоме майно (ст. 4 Закону №1952).

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 9 Закону №1952 державний реєстратор: встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема:

відповідність обов'язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення (у випадках, встановлених законом);

відповідність повноважень особи, яка подає документи на державну реєстрацію прав та їх обтяжень;

відповідність відомостей про нерухоме майно, наявних у Державному реєстрі прав та поданих документах;

наявність обтяжень прав на нерухоме майно, зареєстрованих відповідно до вимог цього Закону;

наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або договір (угода) пов'язує можливість проведення державної реєстрації виникнення, переходу, припинення прав на нерухоме майно або обтяження таких прав.

Загальний порядок проведення державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) визначений частиною першою статті 15 Закону №1952.

Так, державна реєстрація прав проводиться в такому порядку:

1. прийняття і перевірка документів, що подаються для державної реєстрації прав, реєстрація заяви;

2. встановлення факту відсутності підстав для відмови в державній реєстрації прав, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та/або їх обтяжень;

3. прийняття рішення про державну реєстрацію прав, відмову в ній або зупинення державної реєстрації;

4. внесення записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (далі - Державний реєстр прав);

5. видача свідоцтва про право власності на нерухоме майно у випадках, встановлених статтею 18 цього Закону;

6. надання витягів з Державного реєстру прав про зареєстровані права та/або їх обтяження.

Перелік документів для здійснення державної реєстрації прав визначається Кабінетом Міністрів України у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень (абзац 2 частини 2 статті 15 Закону №1952).

Порядок державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2013 №868 (далі - Порядок №868), визначає процедуру проведення державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, перелік документів, необхідних для її проведення, права та обов'язки суб'єктів у сфері державної реєстрації прав, а також процедуру взяття на облік безхазяйного нерухомого майна.

Згідно з пунктами 8, 13 Порядку №868 для проведення державної реєстрації прав заявник подає органові державної реєстрації прав, нотаріусові заяву, форму та вимоги до заповнення якої встановлює Мін'юст.

Заявник подає разом із заявою органові державної реєстрації прав, нотаріусові необхідні для державної реєстрації прав документи, визначені цим Порядком, їх копії, документ, що підтверджує внесення плати за надання витягу з Державного реєстру прав, та документ про сплату державного мита.

Згідно з пунктом 36 Порядку №868 для проведення державної реєстрації речових прав необхідними документами є документи, що підтверджують виникнення, перехід або припинення таких прав на нерухоме майно, та інші документи, визначені цим Порядком.

Абзацом другим пункту 56 Порядку № 868 передбачено, що для проведення державної реєстрації права власності з видачею свідоцтва на новосформовану земельну ділянку в порядку відведення земельної ділянки із земель державної та комунальної власності заявник подає рішення органу виконавчої влади, органу місцевого самоврядування, який відповідно до законодавства наділений повноваженнями щодо передачі земельної ділянки у власність або користування, про затвердження документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність або про затвердження документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки (в разі підготовки лотів до проведення земельних торгів).

Відповідно до п. 20 Порядку №868 за результатами розгляду заяви та документів, необхідних для проведення державної реєстрації прав, державний реєстратор приймає рішення про державну реєстрацію прав або рішення про відмову в такій реєстрації.

Згідно п. 28 Порядку №868 державний реєстратор приймає рішення про відмову в державній реєстрації прав виключно за наявності підстав для відмови в державній реєстрації прав, що визначені Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

У рішенні про відмову в державній реєстрації прав зазначаються всі підстави прийняття такого рішення.

Судом встановлено, що в оскаржуваному рішенні йдеться про порушення ч. 2 ст. 17 Закону №1952, п. 56 Порядку №868.

Відповідно до ч. 2 ст. 17 Закону №1952 не приймаються для державної реєстрації прав та їх обтяжень документи з підчищеннями або дописками, закресленими словами та іншими не обумовленими в них виправленнями, заповнені олівцем, а також з пошкодженнями, які не дають змоги однозначно тлумачити їх зміст.

В судовому засіданні оглянуто копію паспорта громадянина України ОСОБА_2, та виявлено виправлення в назві органу, який видав паспорт (сторінка 2).

Судом також встановлено, що для державної реєстрації права власності на земельну ділянку позивачем подано витяг з рішення Звенигородської міської ради Черкаської області від 27.03.2015 №54-1/VI про затвердження документації із землеустрою, згідно з яким затверджено документацію із землеустрою щодо відведення земельної ділянки в приватну власність загальною площею 0,0378 га гр. ОСОБА_2 «для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд», яка розташована за адресою: м. Звенигородка, вул. Пролетарська, 43; передано гр. ОСОБА_2 у приватну власність вказану земельну ділянку (п. 2 рішення).

Згідно пояснень представника відповідача, назва вказаного рішення органу місцевого самоврядування не відповідала назві рішення, яка передбачена в п. 56 Порядку №868, а саме: має бути рішення органу місцевого самоврядування про затвердження документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність.

Відповідачем також надано до суду копію рішення Звенигородської міської ради від 03.04.2015 №55-7/VI, згідно з яким скасовано п. 2 рішення Звенигородської міської ради №54-1/VI від 27.03.2015 в частині затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд громадянину: ОСОБА_2, АДРЕСА_1 площею 378 кв.м.).

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 24 Закону №1952 у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо: подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом, або не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують.

Згідно статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Кодексом адміністративного судочинства України (частина третя статті 2) передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема, на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Враховуючи вищевикладене, дійшов висновку, що державний реєстратор прав на нерухоме майно реєстраційної служби Звенигородського районного управління юстиції діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, визначений Законом, відтак позовні вимоги є необґрунтованими і такими, що не підлягають до задоволення.

На підставі викладеного, керуючись статтями 159-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана до Київського апеляційного адміністративного суду через Черкаський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня проголошення постанови. У разі застосування судом частини третьої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя В.І. Орленко

Повний текст постанови виготовлений 02.11.2015.