Справа № 22-а-7264/11
Суддя: Матвієнко Ю. О.
Дата ухвалення: 2015-05-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Апеляційний суд Київської області
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 травня 2011 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого: судді Олійника В.І.,

суддів: Матвієнко Ю.О., Панасюка С.П.

розглянувши в приміщенні Апеляційного суду Київської області матеріали адміністративної справи за апеляційною скаргою Управління Пенсійного фонду в м. Біла Церква на постанову Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 08 квітня 2009 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду в м. Біла Церква про зобовязання провести нарахування щомісячної державної соціальної допомоги як дитині війни за 2006-2008 роки, -

В С Т А Н О В И Л А:

12 лютого 2009 року позивач звернувся до суду із вищеназваним позовом, який обґрунтовував тим, що він має статус «Дитини війни» і згідно ст. 6 ЗУ «Про соціальний захист дітей війни» йому мала виплачуватись щомісячна соціальна допомога у розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком, але Управління ПФУ у місті Біла Церква Київської області відмовило у перерахунку та виплаті пенсії відповідно до вимог закону. Просив зобовязати Управління ПФУ у місті Біла Церква Київської області виплатити недоплачену як «дитині війни» щомісячну державну соціальну допомогу за 2006-2008 роки в сумі 4321 грн. 80 коп.

Постановою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 08 квітня 2009 року позов задоволено частково.

Визнано протиправною відмову Управління Пенсійного фонду України у місті Біла Церква Київської області щодо проведення нарахування та виплати соціальної допомоги як „дитині війни ОСОБА_1 Зобовязано Управління Пенсійного фонду України у місті Біла Церква провести перерахунок та виплатити ОСОБА_1 щомісячну державну соціальну допомогу до пенсії в розмірі 30% від мінімальної пенсії з 01.12.2007 року по 31.12.2007 року та з 22.05.2008 року по 31.12.2008 року з врахуванням раніше виплачених сум.

В апеляційній скарзі представник Управління Пенсійного фонду України у місті Біла Церква Київської області просить скасувати постанову Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 08 квітня 2009 року та постановити нову, якою в адміністративному позові ОСОБА_1, відмовити, посилаючись на порушення норм матеріального права.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно ч. 1 ст. 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Згідно преамбули Закону України "Про соціальний захист дітей війни" цей Закон установлює правовий статус дітей війни і визначає основи їх соціального захисту та гарантує їх соціальну захищеність шляхом надання пільг і державної соціальної підтримки.

Статтею 6 зазначеного Закону передбачена державна соціальна підтримка дітей війни, за змістом якої дітям війни пенсії або щомісячне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком.

Згідно ст. 7 цього Закону фінансове забезпечення державних соціальних гарантій, передбачених цим Законом, здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.

По справі встановлено, що позивач перебуває на обліку в Управлінні ПФУ у місті Біла Церква Київської області, отримує пенсію за віком та має статус «Дитини війни» і відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» має право на державну соціальну підтримку у вигляді підвищення пенсії на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком.

Проте, така надбавка виплачувалась у значно меншому розмірі, оскільки підпунктом 2 пункту 41 розділу ІІ "Внесення змін до деяких законодавчих актів України" Закону України "Про державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України", яким текст статті 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" був викладений в новій редакції, були звужені гарантовані Конституцією України та Законом України "Про соціальний захист дітей війни" права позивачки на державну соціальну підтримку дітей війни у вигляді підвищення пенсії на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком.

Згідно пункту 2 Рішення Конституційного Суду України № 10-рп/2008 від 22.05.2008 року визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними) положення статті 67 розділу І, пунктів 2-4, 6-8, 10-18, підпункту 7 пункту 19, пунктів 20-22, 24-34, підпунктів 1-6, 8-12 пункту 35, пунктів 36-100 розділу ІІ "Внесення змін до деяких законодавчих актів України" та пункту 3 розділу ІІІ "Прикінцеві положення" Закону України "Про державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України" .

Згідно пункту 5 зазначеного Рішення положення Закону України "Про державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України", визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

Ухвалюючи постанову про часткове задоволення позову, суд першої інстанції обґрунтовано виходив із засад пріоритетності законів над підзаконними актами та прийшов до правильного висновку про те, що відповідач, як орган, якому делеговано повноваження щодо призначення і виплати пенсій та доплат до них, повинен був діяти у відповідності з вимогами ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» і здійснити позивачу відповідні нарахування.

Доводи відповідача щодо правомірності своїх дій з посиланням на відсутність бюджетних коштів для повної реалізації програми з доплат дітям війни обґрунтовано не взяті судом до уваги, оскільки питання фінансування цих видатків не виступає предметом даного спору. Проблеми надання бюджетних коштів відповідачу для виконання покладених на нього обовязків у справах цієї категорії виходять за межі заявлених вимог і судом не розглядались.

Разом з тим суд першої інстанції при постановленні рішення допустив помилку при визначенні періоду, за який належить зобовязати відповідача виплатити позивачу недоплачені суми. Так, відповідно до ч. 2 ст. 99 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлено річний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод та інтересів. Згідно ч. 1 ст. 100 КАС України пропущення строку звернення до адміністративного суду є підставою для відмови у задоволенні адміністративного позову за умови, якщо на цьому наполягає одна із сторін. Таким чином суду першої інстанції при задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 шляхом зобовязання відповідача виплатити йому недоплачену суму як різницю між фактично виплаченою сумою та належними їй сумами відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» необхідно було зробити це з 22 травня 2008 року, а не з 01 грудня 2007 року, як зазначено в постанові.

За наведених обставин, постанова суду в цій частині підлягає зміні.

Керуючись ст.ст. 197, 198, 201, 205, 207 КАС України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України у місті Біла Церква задовольнити частково.

Постанову Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 08 квітня 2009 року змінити в частині періоду, за який повинен бути здійснений перерахунок та виплата щомісячної державної соціальної допомоги у вигляді підвищення пенсії на 30% мінімальної пенсії за віком, зазначивши даний період «з 22.05.2008 року по 31.12.2008 року з врахуванням вже виплачених за цей період коштів».

В іншій частині постанову залишити без змін.

Постанова набирає законної сили відповідно до ч. 5 ст. 254 КАС України та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили.

Головуючий:

Судді: