Справа № 2а-4191/10/0970
Суддя: Чуприна О.В.
Дата ухвалення: 2011-01-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" січня 2011 р. cправа № 2a-4191/10/0970

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі:

судді Чуприни О.В.

за участю секретаря судового засідання Галімурки Т.Є.

позивача: фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 не зявився

представника відповідача: управління Пенсійного фонду України в Долинському районі Івано-Франківської області не зявився

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду адміністративну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Долинському районі Івано-Франківської області про визнання протиправною та скасування вимоги за №Ф-176.6 від 03.11.2010 року та визнання протиправними дій, -

ВСТАНОВИВ:

26.11.2010 року фізична особа-підприємць ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся в суд з адміністративним позовом до управління Пенсійного фонду України в Долинському районі Івано-Франківської області (далі відповідач) про визнання нечинними та скасування вимоги про сплату боргу за №Ф-176.6 від 03.11.2010 року та визнання протиправними дій.

Заявлені позовні вимоги мотивовано тим, що відповідач 03.11.2010 року в порушення вимог статті 106 Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування, пунктів 8.2., 8.3. Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообовязкове державне пенсійне страхування, при прийнятті оскаржуваної вимоги №Ф-176.6 від 03.11.2010 року, не врахував усіх обставин, що мають суттєве значення у справі, включивши до суми заборгованості застосовані суми фінансових санкцій і нарахованої пені за рішеннями №№3760-3788 та №№3796-3799 від 25.05.2009 року, які скасовані в судовому порядку. Крім того, зробив неправильний висновок про порушення позивачем своєчасності сплати страхових внесків за вказаний період, оскільки єдиним критерієм оцінки своєчасності сплати страхових внесків є одночасність їх сплати з отриманням підприємством коштів на оплату праці. Також незважаючи на цільове призначення чергових платежів по сплаті страхових внесків на загальнообовязкове державне пенсійне страхування, визначених позивачем самостійно у платіжних документах про сплату внесків, відповідач безпідставно здійснював зарахування сплачених коштів в рахунок сплати недоїмки, пені та фінансових санкцій, що виникли в минулих періодах, тобто змінював призначення бюджетного платежу, без згоди платника розпоряджатися його коштами.

Позивач по справі 12.01.2011 року надіслав до суду клопотання, в якому просить суд провести розгляд справи без його участі.

Представник відповідача подав суду письмове пояснення, в якому зазначив, що оскаржувана вимога про сплату боргу від 03.11.2010 року прийнята у звязку із наявністю у позивача на кінець звітного періоду в жовтні 2010 року недоїмки зі сплати страхових внесків, фінансових санкцій та пені в загальному розмірі 10 381,50 грн. Зазначив, що рішення про застосування фінансових санкцій і нараховання пені за №№3760-3788 та №№3796-3799 від 25.05.2009 року постановою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 14.12.2009 року скасовані, однак постанова суду першої інстанції у відповідності до вимог статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України не вступила в законну силу, і такі рішення на час винесення оскаржуваної вимоги були чинними. А тому, немає підстав вважати, що відповідач в даному випадку діяв протиправно. Крім того, вказав, що Головним управлінням пенсійного фонду України в Івано-Франківській області 23.12.2010 року скасував рішення відповідача за №№3760-3788 та №№3796-3799 від 25.05.2009 року на загальну суму 17 008,55 грн., які були враховані при зарахуванні коштів на особовий рахунок позивача згідно пункту 5 статті 106 Закону України Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхуванняв порядку календарної черговості виникнення боргу. Тобто кошти, які надходили від позивача були зараховані в рахунок сплати по даних рішеннях. Так як вищевказані рішення були скасовані Головним управлінням пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, то в січні 2011 року відповідачем проведено перерозподіл коштів та їх зараховано в рахунок сплати страхових внесків, а тому станом на 13.01.2011 року заборгованості у позивача перед Пенсійним фондом України немає.

13.01.2011 рок представник відповідача надіслав до суду клопотання, в якому просить суд провести розгляд справи без його участі.

Розглянувши матеріали адміністративної справи, оголосивши зміст письмового пояснення представника відповідача, дослідивши і оцінивши докази, суд прийшов до висновку, що адміністративний позов підлягає частковому задоволенню.

Судом встановлено, що управлінням Пенсійного фонду України в м. Івано-Франківську 03.11.2010 року винесено та направлено позивачу вимогу про сплату боргу за №Ф-176.6 на загальну суму 10 381,50 грн.

Виключно Законом України Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхуваннявизначаються: принципи та структура системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування; коло осіб, які підлягають загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню; перелік платників страхових внесків, їх права та обов'язки; порядок нарахування, обчислення та сплати страхових внесків; стягнення заборгованості за цими внесками.

Статтею 5 вказаного Закону його дію поширено на регулювання відносини, що виникають між суб'єктами системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування.

Статтею 1 Закону України Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхуваннявизначено, що страхувальниками є роботодавці та інші особи, які відповідно до цього Закону сплачують страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 14 даного Закону страхувальниками відповідно є роботодавці: підприємства, установи і організації, створені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, об'єднання громадян, профспілки, політичні партії (у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ, організацій, об'єднань громадян, профспілок, політичних партій, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами), фізичні особи - суб'єкти підприємницької діяльності та інші особи (включаючи юридичних та фізичних осіб - суб'єктів підприємницької діяльності, які обрали особливий спосіб оподаткування (фіксований податок, єдиний податок, фіксований сільськогосподарський податок, придбали спеціальний торговий патент), які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, або за договорами цивільно-правового характеру.

Частина 2 статті 17 Закону України Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхуваннявстановлює обов'язки страхувальників, пункт шостий якої передбачає, що страхувальники зобов'язані нараховувати, обчислювати і сплачувати в установлені строки та в повному обсязі страхові внески.

Згідно вимог частини 6 статті 19 вказаного Закону страхові внески нараховуються на суми, зазначені в частинах першій та другій цієї статті, незалежно від джерел їх фінансування, форми, порядку, місця виплати та використання, а також незалежно від того, чи були зазначені суми фактично виплачені після їх нарахування до сплати.

Таким чином, суд приходить до висновку, що позивач є страхувальником, платником страхових внесків на загальнообовязкове державне пенсійне страхування, на якого покладені обовязки нараховувати, обчислювати і сплачувати в установлені строки та в повному обсязі страхові внески.

Відповідно до частини 6 статті 20 Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування, страхувальники зобовязані сплачувати страхові внески не пізніше ніж через 20 календарних днів з дня закінчення базового звітного періоду, що дорівнює календарному місяцю для даного страхувальника.

З матеріалів справи вбачається, що 25.05.2009 року відповідачем прийнято відносно позивача рішення про застосування фінансових санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) страхувальниками страхових внесків, у тому числі донарахованих страхувальниками або органом Пенсійного фонду за №№3760-3788 та №№3796-3799 на загальну суму 17 008,55 грн.

Постановою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 14.12.2009 року у справі за №2а-3057/09/0970 за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Долинському районі Івано-Франківської області скасовано рішення останнього про застосування до позивача фінансових санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) страхувальниками страхових внесків за №№3760-3788 та №№3796-3799 від 25.05.2009 року. Дана постанова суду першої інстанції у відповідності до вимог статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України не вступила в законну силу на час винесення оскаржуваної вимоги.

Також, зазначені вище рішення за №№3760-3788 та №№3796-3799 від 25.05.2009 року позивачем оскаржувалися до Головного управління пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, рішенням якого від 10.08.2009 року за №4361/06 скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 відхилено.

Як встановлено судом, та не заперечується у поясненні представником відповідача, заборгованість по рішеннях про застосування до позивача фінансових санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) страхувальниками страхових внесків за №№3760-3788 та №№3796-3799 від 25.05.2009 року, частково увійшла до оскаржуваної вимоги за №Ф-176.6 від 03.11.2010 року. Дана обставина підтверджується відомостями, які містяться в картках особового рахунку позивача - страхувальника по особовому рахунку 4%, 32%, 42%, 1-5% Розділу І, що знаходяться в матеріалах справи (а.с. 48-51).

На підставі частини 3 статті 106 Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхуваннятериторіальні органи Пенсійного фонду за формою і у строки, визначені правлінням Пенсійного фонду, надсилають страхувальникам, які мають недоїмку, вимогу про її сплату.

Відповідно до пункту 8.2 розділу 8 Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України, затвердженої постановою Правління Пенсійного фонду України за №21-1 від 19.12.2003 року (далі Інструкція), органи Пенсійного фонду надсилають страхувальникам вимогу про сплату недоїмки в таких випадках:

б) якщо страхувальник має на кінець звітного базового періоду недоїмку зі сплати страхових внесків;

в) якщо страхувальник має на кінець звітного періоду борги зі сплати фінансових санкцій (штрафів) та пені.

У випадку, визначеним підпунктом "б" пункту 8.2 Інструкції, вимога надсилається щомісяця протягом п'яти робочих днів, наступних за звітним базовим періодом. Вимога формується на підставі даних особових рахунків платників на всю суму боргу.

З урахуванням підпункту "в" пункту 8.2 Інструкції, частини 5 статті 106 Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхуваннята за наявності не виконаних в повному обсязі позивачем зобовязань за рішеннями відповідача про застосування фінансових санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) страхувальниками страхових внесків, в тому числі донарахованих страхувальниками або органом Пенсійного фонду, до суми оскаржуваної вимоги включено заборгованість по застосованих вказаними рішеннями фінансові санкції в розмірі.

Таким чином, суд приводить до переконання, що на час винесення оскаржуваної вимоги управління Пенсійного фонду України в Долинському районі Івано-Франківської області діяло в межах наданих законом повноважень, а тому позовна вимога про протиправність дій відповідача щодо формування та надсилання вимоги про сплату боргу №Ф-176.6 від 03.11.2010 року, не підлягає до задоволення .

В той же час, судом встановлено, що під час розгляду адміністративної справи Головним управлінням пенсійного фонду України в Івано-Франківській області 23.12.2010 року скасував рішення відповідача за №№3760-3788 та №№3796-3799 від 25.05.2009 року на загальну суму 17 008,55 грн., які були враховані при зарахуванні коштів на особовий рахунок позивача згідно пункту 5 статті 106 Закону України Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхуванняв порядку календарної черговості виникнення боргу (а.с. 46, 54). Тобто, кошти, які надходили від позивача в попередніх періодах на погашення заборгованості за рішення відповідача за №№3760-3788 та №№3796-3799 від 25.05.2009 року були зараховані в рахунок сплати по даних рішеннях. Так як вищевказані рішення були скасовані Головним управлінням пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, то в січні 2011 року відповідачем проведено перерозподіл коштів та їх зараховано в рахунок сплати страхових внесків, а тому станом на 13.01.2011 року заборгованості у позивача перед Пенсійним фондом України немає. Дана обставина підтверджується карткою з особового рахунку позивача (а.с. 52, 53).

Таким чином, зазначена обставина є безумовною підставою для скасування оскаржуваної вимоги.

За змістом статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Вказана норма Основного Закону кореспондована у частину 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до якої у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

З огляду на вказане, суд приходить до переконання, що вимога управління Пенсійного фонду України в Долинському районі Івано-Франківської області за № Ф-176.6 від 03.11.2010 року про сплату боргу в сумі 10 381,50 грн. підлягає скасуванню, а позовні вимоги в цій частині обґрунтованими та такими, що не підлягають до задоволення.

На підставі статті 124 Конституції України, керуючись статтями 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправною та скасувати вимогу управління Пенсійного фонду України в Долинському районі Івано-Франківської області за № Ф-176.6 від 03.11.2010 року про сплату боргу в сумі 10 381,50 грн.

В решта позовних вимог відмовити.

Стягнути з Державного бюджету України на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 1 (однієї) гривні 70 коп.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку. Відповідно до статті 186 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо субєкта владних повноважень у випадках та порядку, передбаченому частиною четвертою статті 167 Кодексу адміністративного судочинства України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення пятиденного строку з моменту отримання субєктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Апеляційна скарга подається до Львівського апеляційного адміністративного суду через Івано-Франківський окружний адміністративний суд.

Постанова набирає законної сили в порядку та строки встановлені статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Чуприна О.В.

Постанова в повному обсязі буде складена 19.01.2011 року.