Справа № 2а-3861/10/0970
Суддя: Лучко О.О.
Дата ухвалення: 2010-11-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" листопада 2010 р. Справа № 2a-3861/10/0970

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі:

Судді Лучко О.О.

при секретарі Круглій О.М.,

за у частю сторін:

представника позивача: ОСОБА_1,

представника відповідача: ОСОБА_2,

представника третьої особи: ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду адміністративну справу

за позовом: ОСОБА_4

до відповідача: Відділу державної виконавчої служби Івано-Франківського міського управління юстиції, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача ПАТ "Плюс Банк"

про визнання бездіяльності незаконною та скасування постанови про відкриття виконавчого провадження від 04.08.2010 року,-

ВСТАНОВИВ:

02.11.2010 року ОСОБА_4 звернувся до суду з адміністративним позовом до відділу державної виконавчої служби Івано-Франківського міського управління юстиції про визнання бездіяльності незаконною та скасування постанови про відкриття виконавчого провадження від 04.08.2010 року.

Ухвалою про відкриття провадження у даній справі від 03.11.2010 року до участі у справі як третю особу, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача залучено ПАТ "Плюс Банк", оскільки рішення суду може вплинути на його права, свободи, інтереси чи обов"язки.

Позовні вимоги мотивовані тим, що з постановою про відкриття виконавчого провадження щодо виконання виконавчого напису нотаріуса від 04.08.2010 року позивач був ознайомлений тільки 26.10.2010року, а тому в силу Закону України Про виконавче провадження він, як сторона виконавчого провадження - боржник, мав право на продовження терміну для добровільного виконання. Державний виконавець в порушення вимог ст.30 даного Закону не виніс постанову про відкладення проведення виконавчих дій, не поновив строк для добровільного виконання виконавчого документу, а зобовязав позивача сплатити заборгованість разом із сумою виконавчого збору на користь держави в розмірі 10% від суми заборгованості. В обґрунтування своїх доводів посилається на положення Закону України Про виконавче провадження, згідно якого державний виконавець, починаючи виконувати рішення, повинен пересвідчитись, чи отримана боржником копія постанови про відкриття виконавчого провадження і чи здійснені ним дії спрямовані на добровільне виконання рішення, та у разі, якщо копія постанови про відкриття виконавчого провадження одержана боржником несвоєчасно, внаслідок чого боржник був позбавлений можливості добровільно виконати рішення у встановлений строк, за письмовою заявою боржника при підтвердженні факту несвоєчасного одержання вказаної постанови, державний виконавець відкладає провадження виконавчих дій. Постанову про відкриття виконавчого провадження просить скасувати як незаконну, а бездіяльність державного виконавця щодо ненадання реального терміну для добровільного виконання виконавчого напису визнати незаконною.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав повністю з підстав, викладених в позовній заяві. Окрім того, пояснив, що із письмовою заявою до відповідача про відкладення виконавчих дій позивач не звертався. Просив позов задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечив. Суду пояснив, що при винесенні постанови про відкриття виконавчого провадження жодних прав позивача не порушено, постанова винесена у відповідності до вимог Закону України Про виконавче провадження. Підтвердив ту обставину, що позивач не звертався із заявою про відкладення виконавчих дій. Крім того, звернув увагу суду, що Законом України Про виконавче провадження не встановлено обовязку державного виконавця направляти копію постанови боржнику рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення, а тому оскаржувана постанова направлялась боржнику простою кореспонденцією. Просив в задоволенні позову відмовити.

Представник третьої особи на стороні відповідача в судовому засіданні проти позову заперечив. Суду пояснив, що в звязку із невиконанням позивачем умов кредитного договору (позивачем було допущено прострочення сплати платежів) та на підставі п.п.1.3.1 п.1 договору іпотеки від 20.10.2005 року за зверненням ПАТ Плюс Банк приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу вчинено виконавчий напис від 22.01.2010р. про звернення стягнення на квартиру АДРЕСА_1, яка належить на праві приватної власності ОСОБА_4, і передана у іпотеку ПАТ Плюс Банк згідно договору іпотеки та про стягнення з останнього 161 609,72 грн. Даний виконавчий напис передано на виконання до ВДВС Івано-Франківського міського управління юстиції 16.07.2010 року та 04.08.2010 року відкрито виконавче провадження. Вважає, що при винесенні оскаржуваної постанови державний виконавець діяв в межах наданих йому повноважень та прав позивача не порушував. Просив в задоволенні позову відмовити.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін та третьої особи, дослідивши та оцінивши подані докази, суд прийшов до висновку, що в задоволені позову слід відмовити з наступних підстав.

Судом встановлено, що 04.08.2010 року, державним виконавцем ВДВС Івано-Франківського міського управління юстиції ОСОБА_2 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження про примусове виконання виконавчого напису, вчиненого приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу ОСОБА_5 Даною постановою боржнику було надано строк для добровільного виконання до 11.08.2010 року.

Відповідно до положень ст. 87 Закону України Про нотаріат для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість.

Згідно із ст.90 даного Закону стягнення за виконавчим написом провадиться в порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження".

Відповідно до п.4 ч.2 ст.3 Закону України Про виконавче провадження державною виконавчою службою підлягають виконанню виконавчі документи, зокрема, виконавчі написи нотаріусів.

Частинами 1 та 2 статті 24 даного Закону передбачено, що державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення виконавчого документа до виконання і цей документ відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, та пред'явлений до виконання до органу державної виконавчої служби за належним місцем виконання рішення.

Державний виконавець у 3-денний строк з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження. В постанові державний виконавець встановлює строк для добровільного виконання рішення, який не може перевищувати семи днів, а рішень про примусове виселення - п'ятнадцяти днів, та попереджає боржника про примусове виконання рішення після закінчення встановленого строку зі стягненням з нього виконавчого збору і витрат, пов'язаних з провадженням виконавчих дій, передбачених цим Законом.

Як вбачається з матеріалів справи, виконачий напис від 22.01.2010 року предявлено до виконання згідно заяви ПАТ Плюс Банк про відкриття виконавчого провадження 16.07.2010 року, тобто протягом року з дня його вчинення.

Крім того, ст. 26 Закону України Про виконавче провадження встановлює вичерпний перелік підстав для відмови у відкритті виконавчого провадження, зокрема, у разі: пропуску встановленого строку пред'явлення документів до виконання; неподання виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону; якщо рішення, на підставі якого видано виконавчий документ, не набрало законної сили, крім випадків, коли воно у встановленому законом порядку допущено до негайного виконання; пред'явлення виконавчого документа до органу державної виконавчої служби не за місцем або підвідомчістю виконання рішення; якщо не закінчилася відстрочка виконання рішення, надана судом, яким постановлено рішення; у разі невідповідності виконавчого документа вимогам, передбаченим статтею 19 цього Закону; наявності інших обставин, передбачених законом, які виключають здійснення виконавчого провадження.

З наведеного вбачається, що підстав для відмови у відкритті виконавчого провадження у державного виконавця не було, оскільки виконавчий напис нотаріуса подано до органу державної виконавчої служби за місцем виконання у передбачений законом строк, а також відповідно до вимог, встановлених чинним законодавством.

А тому суд приходить до висновку, що відповідачем правомірно винесено постанову про відкриття виконавчого провадження від 04.08.2010 року.

Стосовно твердження представника позивача щодо незаконної постанови про відкриття виконавчого провадження з тих підстав, що така постанова позивачем не була отримана та позивачу відповідно не було надано право для добровільного виконання даної постанови, суд зазначає наступне.

Постанова про відкриття виконавчого провадження з виконання виконачого напису приватного нотаріуса винесена державним виконавцем 04.08.2010 року та направлена боржнику простою кореспонденцією для виконання. Даний факт знайшов своє підтвердження в судовому засіданні. Крім того, ознайомившись із копією постанови про відкриття провадження, як зазначає позивач, аж 26.10.2010 року, останній жодних дій, спрямованих на добровільне виконання постанови, не вчинив. Станом на день розгляду справи виконавчий напис приватного нотаріуса не виконано, заборгованість не сплачена.

Відповідно до ч.1 ст.27 Закону України Про виконавче провадження копії постанов державного виконавця та інші документи виконавчого провадження, які повинні бути доведені державним виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам із супровідними листами простою корепонденцією.

Згідно із ст. 30 даного Закону державний виконавець, починаючи виконувати рішення, повинен пересвідчитися, чи отримана боржником копія постанови про відкриття виконавчого провадження і чи здійснені ним дії, спрямовані на добровільне виконання рішення у встановлений постановою строк відповідно до статті 24 цього Закону. У разі, якщо копія постанови про відкриття виконавчого провадження одержана боржником несвоєчасно, внаслідок чого боржник був позбавлений можливості добровільно виконати рішення у встановлений державним виконавцем строк, за письмовою заявою боржника при підтвердженні факту несвоєчасного одержання вказаної постанови державний виконавець відкладає провадження виконавчих дій у порядку, встановленому статтею 32 цього Закону, та поновлює боржнику строк для добровільного виконання рішення.

Відповідно до ст. 32 Закону України Про виконавче провадження за наявності обставин, що перешкоджають провадженню виконавчих дій або несвоєчасного одержання сторонами документів виконавчого провадження, внаслідок чого вони були позбавлені можливості використані надані їм Законом права, державний виконавець може відкласти виконавчі дії за заявою боржника на строк до 10 днів.

Враховуючи фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що неотримання позивачем вчасно постанови про відкриття виконавчого провадження може бути підставою для відкладення виконавчих дій, однак лише у разі звернення боржника із відповідною письмовою заявою. Оскільки такої заяви не було, то вказана обставина не може бути підставою для визнання незаконною бездіяльністю державного виконавця щодо ненадання позивачу часу для добровільного виконання постанови.

Крім того, судом встановлено, що відповідачем жодні дії щодо реалізації майна позивача, на яке накладено арешт, не вживалися.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити.

На підставі ст. 124 Конституції України, керуючись ст. ст. 2, 8-14, 86, 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні позову відмовити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку. Відповідно до статті 186 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Апеляційна скарга подається до Львівського апеляційного адміністративного суду через Івано-Франківський окружний адміністративний суд.

Постанова набирає законної сили в порядку та строки встановлені статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя: Лучко О.О.

Постанова складена в повному обсязі 16.11.2010 року.