Справа № 826/15477/15
Суддя: Кузьменко В.А.
Дата ухвалення: 2015-11-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

місто Київ

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Кузьменка В.А., за участю секретаря Калужського Д.О., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу

за позовом

Товариства з обмеженою відповідальністю “Торговий дім “Гомельскло-Україна”

до

Державної податкової інспекції у Шевченківському районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві

про

визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

В судове засіданні 07 вересня 2015 року представники позивача позовні вимоги підтримали, представник відповідача проти задоволення позову заперечив; за спільним клопотанням сторін на підставі частини четвертої статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України суд ухвалив перейти до розгляду справи в письмовому провадженні.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з’ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об’єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

В С Т А Н О В И В:

Зазначене податкове повідомлення-рішення прийняті на підставі акта від 31 березня 2015 року №132/2659-2202-36958863 “Про результати планової виїзної перевірки Товариства з обмеженою відповідальністю “Торговий дім “Гомельскло-Україна” код за ЄДРПОУ 36958863 з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.01.2012р. по 31.12.2014р., валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2012р. по 31.12.2014р.” (далі по тексту – акт перевірки).

У висновку акта перевірки встановлено порушення позивачем підпункту 135.5.5 пункту 135.5 статті 135 Податкового кодексу України та пункту 9.1 статті 9 Закону України “Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні”, в результаті чого занижено податок на прибуток на загальну суму 518 395,00 грн., у тому числі за 2012 та 2013 роки.

Встановлені в акті перевірки порушення мотивовані безпідставним не включенням позивачем до складу інших доходів суму 2 552 400,00 грн., отриманих від ТОВ “Глассфорд” у вигляді безповоротної фінансової допомоги, внаслідок не підтвердження господарських операцій щодо поставки товарів ТОВ “Торговий дім “Гомельскло-Україна”, а саме: позивачем не надано документів, підтверджуючих поставку скла на адресу ТОВ “Глассфорд”, зокрема документів фактичного перевезення товару в пункт призначення та проведення розвантажувальних робіт; в ході аналізу податкової звітності ТОВ “Глассфорд” відсутня будь-яка інформація про наявні складські приміщення, наявність автомобільного транспорту, а також устаткування, що необхідне для здійснення фінансово-господарської діяльності; за даними акта перевірки ТОВ “Глассфорд”, складеного ДПІ у Жовтневому районі міста Дніпропетровська, встановлено не надання вказаним підприємством документів для проведення перевірки та порушення вимог Податкового кодексу України в частині оподаткування податком на додану вартість.

На думку суду, первинні документи, складені ТОВ “Торговий дім “Гомельскло-Україна” по операціям відвантаження товарів на адресу ТОВ “Глассфорд” з порушенням вимог статті 9 Закону України “Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні”, не несуть доказовості відносно змісту здійсненої господарської операції та не є документами, які можуть бути підставою для податкового обліку, оскільки містять недостовірні відомості; а тому, кошти, які надійшли на рахунок позивача за поставлений товар, є коштами, що отримані безпідставно та безповоротно.

Позивач вважає протиправним податкове повідомлення-рішення, виходячи з того, що спірним господарським операціям не притаманні ознаки безповоротної фінансової допомоги; відносини з поставки ТОВ “Глассфорд” товару є реальними, підтверджені необхідними первинними документам, а позивач не може нести відповідальність за порушення податкового законодавства, допущені контрагентом-покупцем.

Відповідач у письмовому запереченні проти позову повністю підтримав висновки акта перевірки.

Окружний адміністративний суд міста Києва, виходячи зі змісту пред’явлених позовних вимог, звертає увагу на наступне.

З наявних у праві доказів вбачається, що між ТОВ “Торговий дім “Гомельскло-Україна” (постачальник) та ТОВ “Глассфорд” (покупець) укладено договір поставки товару від 16 червня 2010 року №16-06/10, за умовами якого постачальник зобов’язується в порядку та на умовах, визначених цим договором, передати у власність покупцю товар, найменування та загальну кількість якого, а також його частково співвідношення визначено у специфікації, яка міститься у додатку №1 до договору, і є його невід’ємною частиною, а покупець зобов’язується прийняти вказаний товару та оплатити його вартість.

Відповідно до пунктів 2.1, 2.6 договору поставка товару здійснюється на підставі замовлення (заявки) покупця, яке має містити інформацію про найменування товару, кількість, дата бажаної поставки, вид транспорту для доставки та умови поставки у відповідності до привал Інкотермс-2000, місце доставки товару; замовлений і оплачений покупцем товар повинен бути поставлений йому залізничним транспортом на умовах DDP – ст. Нижньодніпровськ Придніпровської залізниці, код станції 450605, одержувач – ТОВ “Глассфорд”; покупець самостійно оплачує витрати на доставку товару і подачу-прибирання ж/д вагонів на адресу залізниці.

Згідно з договором №9 від 03 січня 2011 року про внесення змін до договору №16-06/10 на поставку товару від 16 червня 2010 року сторони погодили змінити реквізити номеру договору з №16-06/10 на №000011.

Як видно зі специфікацій товару №№1-9, сторони погодили поставку скла листового полірованого на умовах постачання умовах FCA – станція Київ-Дніпровський, склад ТОВ “Альба Плюс” (самостійне вивезення автотранспортом покупця) та DDP – станція Нижньодніпровськ Придніпровської залізниці (витрати на транспортування товару несе продавець).

Згідно із заявками покупця, рахунками-фактурами, видатковим накладними (перелік яких наведено на стор. 5 акта перевірки) та довіреностями на отримання товарно-матеріальних цінностей за перевірений період у березні, травні 2012 року та квітні, червні 2013 року ТОВ “Торговий дім “Гомельскло-Україна” поставило ТОВ “Глассфорд” скло листове поліроване товщиною 4 мм., 5 мм. та 6 мм. на загальну суму 2 522 400,00 грн.

Постачання умовах FCA – станція Київ-Дніпровський здійснювалось самостійно автотранспортом покупця зі складу ТОВ “Альба Плюс” – зберігача товару ТОВ “Торговий дім “Гомельскло-Україна”, та на умовах DDP – станція Нижньодніпровськ Придніпровської залізниці (витрати на транспортування товару несе продавець), про що свідчать відповідні залізничні накладні та листи позивача підрозділам ДТГО “Південно-Західна залізниця” про переадресацію вантажу.

За поставлений товар покупець перерахував на рахунок позивача грошові кошти у розмірі 2 522 400,00 грн., які, на думку відповідача, є безповоротною фінансовою допомогою та підлягають включенню до складу інших доходів на підставі підпункту 135.5.5 пункту 135.5 статті 135 Податкового кодексу України.

Згідно з пунктом 135.1 статті 135 Податкового кодексу України (тут і далі в редакції, чинні на момент виникнення спірних правовідносин) доходи, що враховуються при обчисленні об’єкта оподаткування, включаються до доходів звітного періоду за датою, визначеною відповідно до статті 137, на підставі документів, зазначених у пункті 135.2 цієї статті, та складаються з: доходу від операційної діяльності, який визначається відповідно до пункту 135.4 цієї статті; інших доходів, які визначаються відповідно до пункту 135.5 цієї статті, за винятком доходів, визначених у пункті 135.3 цієї статті та у статті 136 цього Кодексу.

Пункт 135.2 статті 135 Податкового кодексу України визначає, що доходи визначаються на підставі первинних документів, що підтверджують отримання платником податку доходів, обов’язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

Відповідно до підпункту 135.5.5 пункту 135.5 статті 135 Податкового кодексу України інші доходи включають суми поворотної фінансової допомоги, отриманої платником податку у звітному податковому періоді, що залишаються неповерненими на кінець такого звітного періоду, від осіб, які не є платниками цього податку (в тому числі нерезидентів), або осіб, які згідно із цим Кодексом мають пільги з цього податку, в тому числі право застосовувати ставки податку нижчі, ніж установлені пунктом 151.1 статті 151 цього Кодексу.

Таким чином, до складу доходів, що враховуються при обчисленні об’єкта оподаткування, зокрема інших доходів, відповідно до підпункту 135.5.5 пункту 135.5 статті 135 Податкового кодексу України, включаються суми поворотної фінансової допомоги, отриманої платником податку у звітному податковому періоді, що залишаються неповерненими на кінець такого звітного періоду.

Разом з тим, у межах спірних правовідносин порушень ТОВ “Торговий дім “Гомельскло-Україна” з приводу оподаткування поворотної фінансової допомоги в акті перевірки не встановлено.

Допускаючи, що в кваліфікації встановленого порушення в акті перевірки допущено помилку, суд звертає увагу, що суми безповоротної фінансової допомоги враховуються у складі інших доходів на підставі підпункту 135.5.4 пункту 135.5 статті 135 Податкового кодексу України.

У свою чергу за визначенням підпункту 14.1.257 пункту 14.1 статі 14 Податкового кодексу України безповоротна фінансова допомога - це:

сума коштів, передана платнику податків згідно з договорами дарування, іншими подібними договорами або без укладення таких договорів;

сума безнадійної заборгованості, відшкодована кредитору позичальником після списання такої безнадійної заборгованості;

сума заборгованості одного платника податків перед іншим платником податків, що не стягнута після закінчення строку позовної давності;

основна сума кредиту або депозиту, що надані платнику податків без встановлення строків повернення такої основної суми, за винятком кредитів, наданих під безстрокові облігації, та депозитів до запитання у банківських установах, а також сума процентів, нарахованих на таку основну суму, але не сплачених (списаних);

сума процентів, умовно нарахованих на суму поворотної фінансової допомоги, що залишається неповерненою на кінець звітного періоду, у розмірі облікової ставки Національного банку України, розрахованої за кожний день фактичного використання такої поворотної фінансової допомоги.

Відповідно до частини першої статті 69 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Частина четверта статті 70 Кодексу адміністративного судочинства України встановлює, що обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Разом з тим, суд звертає увагу, що відповідач не надав доказів, які б підтверджували, що ТОВ “Торговий дім “Гомельскло-Україна” отримувало від ТОВ “Глассфорд” суми безповоротної фінансової допомоги, зокрема у вигляді суми коштів згідно з договорами дарування, іншими подібними договорами, або у вигляді суми безнадійної заборгованості, або основної суми кредиту або депозиту, що надані без встановлення строків повернення такої основної суми.

При цьому суд звертає увагу, що ДПІ у Шевченківському районі не наведено, якій саме ознаці безповоротної фінансової допомоги відповідно до підпункту 14.1.257 пункту 14.1 статі 14 Податкового кодексу України відповідають кошти, отримані позивачем від ТОВ “Глассфорд”.

Натомість зібрані у справі докази вказують, що кошти у розмірі 2 522 400,00 грн. надійшли на рахунок позивача від ТОВ “Глассфорд” за поставлений товар (скло листове поліроване), доводи відповідача про відсутність реального здійснення господарських операцій щодо поставки товару на адресу ТОВ “Глассфорд” нормативно та документально не підтверджуються.

Так, висновки відповідача про не надання позивачем документів, підтверджуючих поставку скла на адресу ТОВ “Глассфорд”, зокрема документів фактичного перевезення товару в пункт призначення та проведення розвантажувальних робіт є помилковими, оскільки частина проданого товару постачалась на умовах FCA – станція Київ-Дніпровський здійснювалось самостійно автотранспортом покупця зі складу ТОВ “Альба Плюс” – зберігача товару ТОВ “Торговий дім “Гомельскло-Україна”, а термін поставки DDP за Офіційними правилами тлумачення торговельних термінів Міжнародної торгової палати Інкотермс не передбачає розвантаження прибулого транспорту; докази не надання позивачем до перевірки будь-яких документів в матеріалах справи відсутні; крім того, до заперечення на акт перевірки від 08 квітня 2015 року №234 позивач надав необхідні документи по взаємовідносинам із ТОВ “Глассфорд”, у тому числі: заявки покупця, рахунки-фактури, видаткові накладні, виписки банку, довіреності на отримання товарно-матеріальних цінностей, залізничні накладні, акти приймання-передачі майна на зберігання, вантажні митні декларації на підтвердження імпортування товару позивачем.

Безпідставним є також посилання відповідача на відсутність у ТОВ “Глассфорд” необхідних умов для здійснення господарської діяльності, зокрема складських приміщень та автомобільного транспорту, та на акт перевірки ТОВ “Глассфорд”, складеного ДПІ у Жовтневому районі міста Дніпропетровська, щодо порушень правил оподаткування, виходячи з того, що зазначене не стосується спірних правовідносин, а будь-які порушення покупцем вимог податкового або іншого законодавства не впливають на обов’язки продавця.

Крім того, суд звертає увагу, що будь яких порушень з приводу правильності відображення позивачем доходів, що враховуються при визначенні об’єкта оподаткування, по господарським операціям з продажу товару в акті перевірки не встановлено.

Враховуючи викладене, висновки акта перевірки про отримання ТОВ “Торговий дім “Гомельскло-Україна” безповоротної фінансової допомоги та порушення вимог підпункту 135.5.5 пункту 135.5 статті 135 Податкового кодексу України є помилковими та спростовуються матеріалами справи.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов’язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб’єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною першою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб’єкта владних повноважень обов’язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

На думку Окружного адміністративного суду міста Києва, ДПІ у Шевченківському районі не доведено правомірність та обґрунтованість збільшення позивачу оскаржуваної суми грошового зобов’язання з урахуванням вимог, встановлених частиною другою статті 19 Конституції України та частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, адміністративний позов ТОВ “Торговий дім “Гомельскло-Україна” підлягає задоволенню.

Відповідно до частини першої статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб’єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб’єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 69, 70, 71, 158 - 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

1. Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю “Торговий дім “Гомельскло-Україна” задовольнити повністю.

3. Присудити з Державного бюджету України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю “Торговий дім “Гомельскло-Україна” понесені ним витрати по сплаті судового збору у розмірі 487,20 грн. (чотириста вісімдесят сім гривень двадцять копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Державної податкової інспекції у Шевченківському районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві.

Постанова набирає законної сили відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя В.А. Кузьменко