Справа № 802/315/15-а
Суддя: Полотнянко Ю.П.
Дата ухвалення: 2015-11-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 802/315/15-а

Головуючий у 1-й інстанції: Дончик В.В.

Суддя-доповідач: Полотнянко Ю.П.

12 листопада 2015 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Полотнянка Ю.П.

суддів: Драчук Т. О. Загороднюка А.Г. ,

за участю:

секретаря судового засідання: Тарасенко А.М.,

Позивача: ОСОБА_2

Представника позивача: ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 16 вересня 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Генеральної прокуратури України про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

В С Т А Н О В И В :

В лютому 2015 року ОСОБА_2 звернувся в суд першої інстанції з адміністративним до Генеральної прокуратури України про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Відповідно до постанови Вінницького окружного адміністративного суду від 16 вересня 2015 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції, позивачем подано апеляційну скаргу з підстав невідповідності висновків суду обставинам справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, у зв'язку з чим, апелянт просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

В судовому засіданні позивач та його представник повністю підтримали доводи викладені в апеляційній скарзі та просили її задовольнити .

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, проте надав заперечення проти апеляційної скарги та прохання про залишення постанови суду першої інстанції без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача та представника, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 16 вересня 2015 року - без змін, виходячи з наступного.

Як встановлено з матеріалів справи, звертаючись до суду першої інстанції та на аргументацію позовних вимог, позивач вказав на те, що за результатами службового розслідування, яке проводилось комісією військової прокуратури Центрального регіону України з 14 листопада по 8 грудня 2014 року у військовій прокуратурі Вінницького гарнізону складено висновок службового розслідування, затверджений військовим прокурором Центрального регіону України державним радником юстиції 2 класу Війтєвим Ю.М., де вказано, що за порушення Кодексу професійної етики та поведінки працівників прокуратури і Присяги працівника прокуратури, ОСОБА_2 підлягає притягненню до дисциплінарної відповідальності у виді звільнення з посади військового прокурора Вінницького гарнізону з позбавленням класного чину "радник юстиції".

8 грудня 2014 року військовим прокурором Центрального регіону України державним радником юстиції 2 класу Війтєвим Ю.М., видано наказ №18 дк "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності", де пунктом 1 визначено: "начальнику відділу роботи з кадрами старшому раднику юстиції Шекшеєву С.Е. підготувати подання Генеральному прокурору України про звільнення радника юстиції ОСОБА_2 з посади військового прокурора Вінницького гарнізону з позбавленням класного чину "радник юстиції" за порушення Кодексу професійної етики та поведінки працівників прокуратури і Присяги працівника прокуратури, скоєння проступку, який порочить його як працівника прокуратури, порушення норм Кримінального процесуального кодексу України".

10 грудня 2014 року, на виконання п. 1 наказу №18дк від 8 грудня 2014 року, військовим прокурором Центрального регіону України державним радником юстиції 2 класу Війтєвим Ю.М., Генеральному прокурору України за №28/11-636 вих.14 скероване подання про звільнення позивача з посади військового прокурора Вінницького гарнізону з позбавленням класного чину "радник юстиції". Вказане подання на думку позивача є незаконним, оскільки підготовлене та скероване у час перебування його на лікарняному.

На підставі подання, наказом Генерального прокурора України від 06.01.2015 № 1дк позивача звільнено з посади військового прокурора Вінницького гарнізону Центрального регіону України з позбавленням класного чину "радник юстиції" за порушенням присяги працівника прокуратури, Кодексу професійної етики та поведінки працівників прокуратури, скоєння проступку, який порочить його як працівника прокуратури, порушення норм Кримінального процесуального кодексу України. Позивач зауважує, що у констатуючій частині наказу зазначені факти, які не знайшли свого підтвердження під час проведеного службового розслідування, викладені обставини не належать до порушень присяги працівника прокуратури, Кодексу професійної етики та поведінки працівників прокуратури.

Крім того зауважив, що він з письмовим рапортом звертався на ім'я військового прокурора Центрального регіону України до Генерального прокурора України про звільнення його з посади військового прокурора Вінницького гарнізону та призначення на посаду слідчого або прокурора прокуратури Центрального регіону України, а також з рапортом про подальше проходження служби в органах військової прокуратури в зоні АТО. Однак, дані рапорти залишені без розгляду.

З огляду на викладене, наказ Генерального прокурора України від 06.01.2015 № 1дк про звільнення з посади військового прокурора Вінницького гарнізону Центрального регіону України з позбавленням класного чину "радник юстиції" ОСОБА_2 вважає таким, що суперечить Конституції та законам України, істотно порушує його права, передбачені Конституцією України, а тому є протиправним і підлягає скасуванню. Також просив поновити його на посаді військового прокурора Вінницького гарнізону Центрального регіону України у класному чині "радник юстиції" та зобов'язати Генеральну прокуратуру України нарахувати та виплатити йому середньомісячний заробіток за весь час вимушеного прогулу.

24.07.2015 року позивач надав суду першої інстанції заяву про зміну позовних вимог у адміністративній справі, у якій просив визнати нечинним та скасувати наказ Генерального прокурора України №154-вк від 25.05.2015 року "Про зміну дати звільнення", де у розпорядчій частині п. 1 визначено: Наказ Генерального прокурора України від 06.01.2015 року № 1дк щодо дати звільнення змінити" та п. 2 визначено "звільнити радника юстиції ОСОБА_2 з посади військового прокурора Вінницького гарнізону Центрального регіону України на підставі ч. 1 ст. 8, п. 6 ст. 9, ст. 11 Дисциплінарного статуту прокуратури України на підставі п. 10 Положення про класні чини працівників прокуратури України з позбавленням класного чину "Радник юстиції" з 12.01.2015 року.

За результатами розгляду справи, суд першої інстанції дійшов до висновку про відмову у задоволенні адміністративного суду.

Судова колегія апеляційної інстанції повністю погоджується з даним висновком суду першої інстанції та надаючи правову оцінку публічно - правовому спору в межах апеляційної скарги, зазначає наступне.

Відповідно до частини 2 статті 19 Основного закону України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Зі змісту спірного наказу вбачається, що його прийнято на підставі пунктів 2,6 ч.2 ст. 46-2 та ст. 48 Закону України «Про прокуратуру».

Згідно з наведеними положеннями Закону прокурори і слідчі підлягають звільненню з органів прокуратури, у тому числі з позбавленням класного чину, у випадках, зокрема, порушення "Присяги працівника прокуратури" чи відмови від її прийняття, а також притягнення до відповідальності згідно з Дисциплінарним статутом прокуратури України.

Текст присяги наведено у частині другій статті 46 Закону України «Про прокуратуру»: «вступаючи на службу в прокуратуру, працівник присвячує свою діяльність служінню Українському народу і Українській державі та урочисто присягає:

неухильно додержуватися Конституції, законів та міжнародних зобов'язань України;

сумлінним виконанням своїх службових обов'язків сприяти утвердженню верховенства права, законності та правопорядку;

захищати права і свободи людини та громадянина, інтереси суспільства і держави;

постійно вдосконалювати свою професійну майстерність, бути принциповим, чесно, сумлінно і неупереджено виконувати свої обов'язки, з гідністю нести високе звання працівника прокуратури».

Аналізуючи зміст присяги, можна дійти висновку, що під порушенням присяги слід розуміти скоєння працівником прокуратури проступку (вчинку) проти інтересів служби, який суперечить покладеним на нього обов'язкам, підриває довіру до нього як носія влади, що призводить до приниження авторитету державного органу та унеможливлює подальше виконання ним своїх обов'язків.

Так, апелянт посилається на те, що його звільнено з порушенням ст. ст. 40, 47, 116 КЗпП України у період його тимчасової непрацездатності,натомість, судова колегія критично ставиться до даних посилань, оскільки вони не ґрунтуються на обставинах справи з огляду на наступне.

Наказом Генерального прокурора України від 25.05.2015 № 154-вк змінено наказ від 06.01.2015 № Ідк в частині дати звільнення, а саме: з 06.01.2015 на 12.01.2015.

Так, про перебування позивача у день видачі наказу на стаціонарному лікуванні Генеральній прокуратурі України відомо не було, оскільки до моменту звільнення та під час ознайомлення з наказом ОСОБА_2 не надавав до військової прокуратури Центрального регіону України жодних документів (листків непрацездатності), які б підтверджували, що він перебуває на стаціонарному лікуванні. Листки непрацездатності за періоди з 06.11.2014 по 17.12.2014, з 18.12.2014 по 26.12.2014 та з 27.12.2014 по 09.01.20 Ь5 до військової прокуратури Центрального регіону України надійшли поштовим зв'язком лише 21.01.2015. На їх підставі Фондом соціального страхування з тимчасової втрати працездатності ОСОБА_2 03.03.2015 виплачено відповідні кошти. Крім того, всі документи, що підтверджують перебування позивача у день звільнення на стаціонарному лікуванні надійшли з військової прокуратури Центрального регіону України до Генеральної прокуратури України лише 15.05.2015.

Ураховуючи вищезазначене та керуючись правовою позицією Вищого адміністративного суду України, наведеною у довідці «Про вивчення та узагальнення практики розгляду адміністративними судами спорів з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби» від 01.02.2009 щодо можливості відновлення порушеного права позивача шляхом зміни дати звільнення, тобто після закінчення періоду непрацездатності, за наявності підстав для звільнення, суд дійшов обґрунтованого висновку про усунення Генеральною прокуратурою України на час ухвалення постанови застереження щодо звільнення позивача під час тимчасової непрацездатності, відомостей про яку в Генеральній прокуратурі України на час звільнення ОСОБА_2 не було.

Окрім того, апелянт посилається про відсутність фактичних даних про вчинення позивачем правопорушення, однак дані доводи є безпідставними з огляду на наступне.

Так, ОСОБА_2 звільнено із посади військового прокурора Вінницького гарнізону з позбавленням класного чину «радник юстиції» за порушення Кодексу професійної етики та поведінки працівників прокуратури і Присяги працівника прокуратури, скоєння проступку, який порочить його як працівника прокуратури, порушення норм КПК України, що як встановлено судом, є безмовною підставою для звільнення з органів прокуратури, у тому числі з позбавленням класного чину. Факт порушення ОСОБА_2 Кодексу професійної етики та поведінки працівників прокуратури, Присяги працівника прокуратури, скоєння проступку, який порочить його як працівника прокуратури, порушення норм КПК України встановлено судовим рішенням в адміністративній справі, що набрало законної сили, - постановою Вінницького окружного адміністративного суду від 17.03.2015 у справі № 802/27/15-а, залишеною без змін ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 14.05.2015, отже, відмовляючи у задоволенні позову та ухвалюючи постанову від 16.09.2015, Вінницький окружний адміністративний суд дійшов правильного висновку про те, що наказ Генерального прокурора України від 06.01.2015 № Ідк «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності» (зі змінами, внесеними наказом Генерального прокурора України від 25.05.2015 № 154-вк «Про зміну дати звільнення») видано на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією України та законами України.

Отже, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції в повному обсязі встановив обставини справи, що мають значення для її вирішення, відповідно визначив правове регулювання спірних правовідносин, постановив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ч. 1 статті 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки доводи апеляційної скарги не спростовують вищевикладеного, колегія суддів дійшла висновку про те, що суд І інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм процесуального права, а відтак постанову слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 16 вересня 2015 року - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст. 212 КАС України.

Ухвала суду складена в повному обсязі протягом п'яти днів.

Головуючий Полотнянко Ю.П.

Судді Драчук Т. О.

Загороднюк А.Г.