Справа № 804/6217/15
Суддя: Гімон М.М.
Дата ухвалення: 2015-11-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

04 листопада 2015 рокусправа № 804/6217/15

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Гімона М.М.

суддів: Чумака С. Ю. Юрко І.В.

за участю секретаря судового засідання: Портненко М.В.

за участю представників позивача Кукурузи В.Ю., представника відповідача Калугіної А.С., розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщені суду апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Дніпровський металургійний комбінат ім. Ф.Е. Дзержинського» на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13 липня 2015 року у справі № 804/6217/15 за позовом Публічного акціонерного товариства «Дніпровський металургійний комбінат ім. Ф.Е. Дзержинського» до Дніпропетровської митниці ДФС про скасування рішення та картки відмови ,-

ВСТАНОВИВ:

У травні Публічне акціонерне товариство «Дніпровський металургійний комбінат ім. Ф.Е. Дзержинського» звернулось до суду з позовом, в якому просило скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 11 листопада 2014 року №110010000/2014/20104 та визнати недійсним та скасувати рішення Дніпропетровської митниці про коригування митної вартості товарів від 11 листопада 2014 року №110010000/2014/600520/1.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13 липня 2015 року у задоволені позову відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій зазначив, що постанова прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права, а висновки суду не відповідають встановленим обставинам по справі, у зв'язку із чим просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що суд першої інстанції дійшов необґрунтованого висновку про наявність у митного органу підстав для сумніву у заявленій декларантом митній вартості товару за ціною контракту, оскільки позивачем подано повний пакет необхідних документів, які не містили в собі розбіжностей і містили всі необхідні відомості, що підтверджували числові значення складових митної вартості. Всі розбіжності, на які вказав митний орган, надумані, але для їх усунення позивач надавав додаткові документи, які не були прийняті відповідачем до уваги, що і потягло прийняття протиправних рішень. При цьому зауваження митниці стосувалися організації транспортування товару, в той час як за умовами контракту постачання товару здійснювалось за умовами DAP-станція Правда Придніпровської залізниці, тобто всі витрати на перевезення були включені у вартість товару і здійснювались продавцем. Також апелянт зазначає, що застосувавши резервний метод 2-ґ та метод визначення митної вартості щодо ідентичних товарів 2-а, відповідач не обґрунтував неможливість застосування першого методу.

Представник позивача в судовому засіданні просив апеляційну скаргу задовольнити, а рішення суду першої інстанції скасувати.

Представник відповідача в судовому засіданні просив залишити рішення суду першої інстанції без змін.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи, колегія суддів, здійснюючи апеляційний перегляд справи в межах доводів апеляційної скарги, вважає, що останню необхідно задовольнити, а рішення суду першої інстанції скасувати з наступних підстав.

Судами апеляційної інстанції встановлено, що 14 лютого 2014 року позивачем (покупцем) укладено зовнішньоекономічний контракт №DTH-025-14/14-0314-12 (далі контракт) з компанією «Dalmond Trade House Limited» Кіпр (продавець) згідно з умовами якого продавець зобов'язався здійснити покупцю поставку вогнетривкої продукції (далі товар) на умов DAP - ст. Правда Придніпровської залізниці, а покупець зобов'язався прийняти вогнетривку продукцію на умовах, зазначених у додатках до контракту.

На підставі контракту та згідно додатків № 8 від 30 квітня 2014 року (а.с.29-31) продавець постачає на митну територію України на умовах DAP - ст. Правда Придніпровської залізниці товар, а саме: цегла переклазовуглецева марки DALCAR Р-10Т7 (далі товар №1) ; алюмопериклазовуглецева цегла марки DALCAR Р-8НЗ (далі товар №2); алюмопериклазовуглецева цегла марки DALCAR AP-70L3 (далі товар № 3); походження - Китай. Пунктом 4.5 додатку № 8 визначено, що місцем відвантаження товару є порт Даліан та/або Шанхай, КНР.

Відповідно до п.2.1, п.2.2 ст.2, п.5.1 ст. 5 Контракту кількість, одиниця виміру та ціна на товар узгоджується в кожному окремому Додатку (Специфікації) або Доповненні до контракту, які є його невід'ємною частиною, і фіксується в доларах США та/або Євро.

Відповідно до п.12.2 Контракту оплата товару, що поставляється, здійснюється наступним чином: 95% від вартості кожної замовленої партії товару мають сплачуватись шляхом здійснення авансового платежу згідно виставленого рахунку; решта коштів в розмірі 5 % від вартості партії товару, який був поставлений, здійснюється протягом 15 робочих днів з дати поставки. Крім того, у разі виникнення такої необхідності. Товар, який постачається, може бути оплачений покупцем протягом 10 днів з дати постачання цього товару.

Відповідно до п.12.3 Контракту авансовий платіж здійснюється покупцем протягом 20-ти банківських днів з дати отримання покупцем оригіналу рахунку.

Відповідно до п.11.1 даного Контракту оригінал рахунку на поставлений товар передається Покупцеві разом з товаром.

Відповідно п.8.2 зазначеного зовнішньоекономічного контракту, датою поставки при поставці залізничним транспортом вважається дата календарного штемпеля в пункті призначення, тобто ст. Правда Придніпровської залізниці.

Пунктом 4.4 контракту сторони обумовили, що вартість упаковки і маркування входять до вартості товару.

11 листопада 2014 року позивач шляхом подання митної декларації № 110010000/2014/022300 звернувся до Дніпропетровської митниці ДФС для митного оформлення товару. Митна вартість товару заявлена за основним методом - за ціною договору.

Для підтвердження митної вартості товару позивачем до митної декларації надано контракт купівлі-продажу №DTN-025-14/14-0314-12 від 14.02.2014 року з додатком №8 від 30.04.2014 року, додатковою угодою №1 від 19.02.2014 року та додатковою угодою №3 від 01.08.2014 року; рахунок №DTN-025-14/14-0314-12-80078994 від 10.09.2014 року; сертифікат походження товару №G71112 від 11.09.2014 року; пакувальний лист із зазначенням матеріалу упаковки, кількості та ваги товару; сертифікати якості на товар; прайс-лист виробника товару №022/0809/DMKD14 від 08.09.2014 року; експортну митну декларацію; залізничну накладну №40248650; коносамент №952055637 від 23.09.2014 року; дистриб'юторський контракт від 01.01.2013 року між постачальником Ляонінг Далмонд вогнетривка компанія Ко., Лтд та дистриб'ютором компанією «Dalmond Trade House Limited)) на поставку та продаж продукції; комерційний рахунок між вказаними фірмами та ціни постачання продукції фірмі «Dalmond Trade House Limited)) для подальшої реалізації по контракту з ПАТ «ДМКД» №DTN-025-14/14-0314-12 від 14.02.2014 року за рахунком №DTN-025-14/14-0314-12-80078994; транспортну довідку 062Д/2276 від 10.11.2014 року; лист продавця товару №006/2907/DTH14 від 29.07.2014 року. При митному оформленні вказаного товару відповідач зазначив, що в контракті вказана, що умови поставки 95% передплата, але платіжного документу про оплату декларантом не надано. Крім того позивач не надав документів, що підтверджують включення до митної вартості товарів такої складової, як дилерська винагорода. При цьому ціни в наданому додатку № 8 до контракту не кореспондуються з цінами в прайс-листі виробника, складеного для продавця компанії «Dalmond Trade House Limited», і цей прайс-лист пропонує для продажу товари лише одному покупцеві - ПАО «Дніпровський меткомбінат ім. Дзержинського». За таких умов прайс-лист не може слугувати підтвердженням заявленої ціни. Крім того, відповідач посилається на те, що в контракті та додатку до нього зазначені умови поставки DAP Придніпровська залізниця, тоді як в декларації країни експорту - FOB. При цьому, копія декларації країни експорту від 13 вересня 2014 року №02414150 стосовно імпортованого товару заповнена іноземною мовою. Окрім цього, за відомостями перекладу коносаменту від 23.09.2014 року №МАЕU 952055637 фрахт підлягає сплаті вантажоотримувачем. Також митний орган зазначив, що за відомостями залізничної накладної незрозуміло, ким сплачена зазначена сума провізної плати - покупцем, чи продавцем імпортованого товару, а також, що відповідно до умов контракту відповідно до якого включено вартість пакування та маркування відомостей щодо відповідної складової митної вартості декларантом не надано.

На підставі вищенаведених обставин, які відповідач кваліфікував як суттєві розбіжності та невідповідності в наданих документах, які не дають можливості перевірити числові значення заявленої митної вартості, відповідач витребував у позивача додаткові документи, зокрема: договір із третіми особами, пов'язаний з договором про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором; рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних із виконанням умов договору; якщо рахунок сплачено,- банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджуються вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; виписку з бухгалтерської документації; транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування; каталоги, специфікації, прейскуранту виробника товару; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини; переклад копії митної декларації країни відправлення.

11 листопада 2014 року митниця своєю карткою за №110010000/2014/20104 відмовила у митному оформленні товару за митною декларацією 110010000/2014/022300 та прийняла рішення про коригування митної вартості товару №110010000/2014/600520/1, відповідно до якого митну вартість визначено за резервним методом 2-ґ стосовно товару № 1 у бік збільшення до 1,2241 дол. США/кг; стосовно товару № 2 та № 3 митниця обрала метод визначення митної вартості щодо ідентичних товарів 2-а на рівні 1,225 дол. США/кг відповідно. При цьому зазначено, що митна вартість товару не може бути визначена за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, у зв'язку з ненаданням декларантом витребуваних митним органом додаткових документів.

У зв'язку із незгодою декларанта із прийнятим відповідачем рішенням та карткою відмови, позивач оскаржив їх до суду, правомірність винесення яких і стало предметом розгляду у даній справі. При цьому, за заявою позивача товар випущено у вільний обіг під гарантійні зобов'язання.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що наданими з митною декларацією документами, які містили розбіжності, неможливо підтвердити числові значення заявленої декларантом митної вартості за основним методом, тому митний орган обґрунтовано витребував додаткові документи, надати які позивач відмовився, у зв'язку з чим, відповідач правомірно прийняв рішення про коригування митної вартості товарів за резервним методом 2-ґ та методом 2-а, а також правомірно прийняв картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні чи пропуску товарів і транспортних засобів комерційного призначення.

Колегія суддів, проаналізувавши встановлені по справі обставини, вважає такий висновок суду необґрунтованим з огляду на наступне.

За приписами статті 57 Митного кодексу України № 4495-УІ, визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні:а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний. Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу. Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності. У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов'язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу. При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу. Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на прохання декларанта або уповноваженої ним особи. У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

У даному випадку спірним рішенням визначена митна вартість товару за резервним методом 2-ґ та методом визначення митної вартості щодо ідентичних товарів 2-а.

Колегія суддів вважає, що перевірка правомірності спірних рішень відповідача має здійснюватись через встановлення наявності обґрунтованих підстав для витребування митницею додаткових документів у зв'язку із відсутністю належного підтвердження заявленої митної вартості.

Так, відповідно до положень статей 49, 50 Митного кодексу України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Відомості про митну вартість товарів використовуються, зокрема, для нарахування митних платежів. Згідно ст. 53 Митного кодексу України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. До документів, які підтверджують митну вартість належить, в тому числі і рахунок-фактура (інвойс).

Відповідно до статті 54 Митного кодексу України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

Зокрема, статтею 58 Митного кодексу України передбачено, що метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів. Метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов'язковою при її обчисленні. У разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи.

Згідно із ч.2 ст.53 Митного кодексу України, документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п'ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Згідно ч. 3 ст. 53 Митного кодексу України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Згідно ч.6 ст.54 Митного кодексу України митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Відповідно до ч.1 ст.55 Митного кодексу України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Таким чином, митні органи мають виключну компетенцію в питаннях перевірки та контролю правильності обчислення декларантом митної вартості і з цією метою мають повноваження витребувати додаткові документи для перевірки правильності зазначеної митної вартості товару в разі наявності підстав для сумніву в правильності митної оцінки товару, що переміщується через митний кордон України. Проте, такі повноваження митний орган повинен реалізовувати виключно на підставі та у спосіб, що передбачені Митним кодексом України.

Як вже встановлено вище, підставою для витребування додаткових документів у декларанта, став висновок митного органу щодо того, що надані під час митного оформлення товару документи мають суттєві розбіжності та невідповідності, які не дають можливості перевірити числові значення заявленої митної вартості.

Проте, така позиція митного органу не відповідає фактичним обставинам справи з огляду на наступне.

Однією із невідповідностей в наданих документах відповідач вважав відсутність документу про авансову сплату позивачем 95 % вартості товару.

Відповідно до п.12.3 Контракту (а.с.20-26) авансовий платіж здійснюється покупцем протягом 20-ти банківських днів з дати отримання покупцем оригіналу рахунку, а відповідно до п.11.1 даного Контракту оригінал рахунку на поставлений товар передається Покупцеві разом з товаром. Крім того, в пункті 12.2 Контракту передбачено, що товар, який постачається, може бути оплачений покупцем протягом 10 днів з дати постачання цього товару. За таких обставин товар був поставлений без авансового платежу і це не суперечило умовам договору. А тому безпідставно викликало зауваження митного органу.

Наступним зауваженням з боку митного органу є ненадання документів, що підтверджують врахування комісійної винагороди за дистриб'юторським контрактом у митній вартості товару, а також відсутність у вказаному контракті кількісних показників, що стосуються митної вартості товарі.

Колегія суддів вважає їх безпідставними, оскільки з наданого дистриб'юторського контракту (а.с.50-52) не вбачається умов щодо виплати комісійної винагорода, а навпаки, визначено, що дистриб'ютор самостійний у відношеннях із споживачами, в тому числі у підготовці комерційних пропозицій, визначенні вартості продукції та розрахунку попередньої та кінцевої вартості замовлення (пункт 3.4).

Таким чином, постачальник позивача за умовами дистриб'юторського договору здійснює продаж товару за самостійно визначеною ним ціною, а комісійна винагорода договором не передбачена.

Щодо зауважень митного органу до прайс-листа виробника, то вони є неспроможними, оскільки цей документ взагалі не передбачено у часині 2 ст. 53 МК України.

Неспроможними суд апеляційної інстанції вважає і посилання митного органу на наявність розбіжностей в умовах поставки між комерційним інвойсом виробника і декларацією країни походження, які містять посилання на умови поставки FOB, та умовами Контракту, який передбачає умови поставки DAP, оскільки ці документи відображають різні етапи руху права власності на товар за різними контрактами, а саме від виробника до продавця (дистриб'ютора) та від дистриб'ютора до позивача, кожен із яких здійснюється за визначеними сторонами договору умовами.

Із наданих позивачем документів чітко вбачається, що виробник товару здійснив його продаж на умовах FOB-Далянь (КНР), які не передбачають транспортних витрат, а дистриб'ютор цей товар продав позивачу на умовах DAP - ст.Правда Придніпровська залізниця, включивши у його вартість витрати на транспортування до вказаного пункту і організувавши його транспортування відразу від виробника до пункту призначення.

Так, з наданого митному органу коносаменту від 23 вересня 2014 року (а.с.46) вбачається, що продавець отримав товар на умовах поставки FOD в Далянь, Китай і вже потім, уклавши договір с третіми особами, відправив товар на митну територію України. Зазначений коносамент підтверджує той факт, що всі витрати на транспортування та на фрахт понесені продавцем, що в свою чергу спростовує доводи відповідача стосовно невизначеності повноти врахування транспортної складової у заявленій декларантом митній вартості товару.

Отже, повна вартість доставки товару на митну територію України була включена у заздалегідь визначену вартість товару за контрактом і здійснювалась продавцем, а тому деталі організації та вартості його транспортування не впливали на визначення митної вартості товару за основним методом, що не врахував суд першої інстанції.

При цьому неспроможними є зауваження митного органу про неможливість однозначно визначити особу, що сплатила вартість транспортування товару залізницею по території України, вартість транспортування по митній території України взагалі не підлягає включенню до митної вартості товарів, а, по-друге, в даному випадку цей відрізок транспортування вже включений у вартість товару за умовами контракту.

Слід також зазначити, що за приписами ч.2 ст. 53 МКУ позивач взагалі не мав обов'язку надавати документи стосовно вартості транспортування, оскільки ці витрати включені до вартості товару.

Отже, колегія суддів вважає, що на підставі наданих декларантом документів, перелік яких відповідає вимогам ч.2 ст. 53 Митного кодексу України, з урахуванням умов поставки товару, митний орган мав можливість перевірити складові числового значення митної вартості, правильність розрахунку, здійсненого декларантом, упевнитись в достовірності та точності заяв, документів чи розрахунків, поданих декларантом, а також відсутності обмежень для визначення митної вартості за ціною договору, наведених у статті 58 Митного кодексу України, і ці документи не містили дійсних розбіжностей, які б давали привід для обґрунтованого сумніву у правильності заявленої митної вартості і необхідність витребувати додаткові документи.

Крім того, колегія суддів зазначає, що позивач додатково надав висновок Торгово - промислової палати України, який підтверджує заявлену митну вартість товару за ціною договору.

Відповідно до ч. 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Таким чином, колегія суддів вважає, що відповідачем як суб'єктом владних повноважень в судовому засіданні не доведено правомірності своїх дій щодо відмови у визначенні митної вартості товару за ціною договору, а встановлені судом обставини свідчать про надання позивачем достатнього обсягу документів, необхідних для визначення митної вартості за основним методом. При цьому відповідачем не доведено обґрунтованість виникнення сумніву у заявленій позивачем митній вартості товару та не надано доказів правомірності дій при прийнятті рішення про коригування митної вартості, в тому числі в частині обґрунтованості прийнятої в цих рішеннях ціни за одиницю товару.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для визначення митної вартості за основним методом, оскільки митним органом не надано доказів на підтвердження того, що документи, подані декларантом для митного оформлення товару, є недостовірними чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у їх невідповідності.

З урахуванням викладеного, суд апеляційної інстанції вважає, що висновки суду першої інстанції не відповідають встановленим у справі обставинам, а рішення прийняте із порушенням норм матеріального права, у зв'язку з чим підлягає скасуванню із ухваленням нового рішення про задоволення позовних вимог.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 24, 195, 198, 202, 205, 207, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Дніпровський металургійний комбінат ім. Ф.Е. Дзержинського» - задовольнити.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13 липня 2015 року у справі № 804/6217/15 - скасувати.

Адміністративний позов Публічного акціонерного товариства «Дніпровський металургійний комбінат ім. Ф.Е. Дзержинського» до Дніпропетровської митниці ДФС про скасування рішення та картки відмови задовольнити.

Скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 11 листопада 2014 року №110010000/2014/20104, прийняту Дніпропетровською митницею ДФС.

Визнати недійсним та скасувати рішення Дніпропетровської митниці ДФС про коригування митної вартості товарів від 11 листопада 2014 року №110010000/2014/600520/1.

Стягнути на користь Публічного акціонерного товариства «Дніпровський металургійний комбінат ім. Ф.Е. Дзержинського» судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2740,50 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Дніпропетровської митниці ДФС.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом 20 днів з дня її складення в повному обсязі.

Повний текст постанови виготовлено 09 листопада 2015 року.

Головуючий: М.М.Гімон

Суддя: С.Ю. Чумак

Суддя: І.В. Юрко