Справа № 554/8955/15-а
Суддя: Савченко А. Г.
Дата ухвалення: 2015-07-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Дата документу 30.07.2015 Справа № 554/8955/15-а
Справа № 554/8955/15-а
Провадження № 2-а/554/222/2015
П О С Т А Н О В А

Іменем України

30 липня 2015 року Октябрський районний суд м. Полтави у складі:

головуючого судді Савченко А. Г.

при секретарі Гречка Є. В.

за участю позивачки ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтаві справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління державної фіскальної служби у Полтавській області про скасування постанови,

встановив:

Позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом до Головного управління державної фіскальної служби у Полтавській області про скасування постанови серії АА № 202213 від 19 червня 2015 року про накладення на неї адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 680 грн.

В обґрунтування позовної заяви зазначила, що вона працює головним бухгалтером Полтавської обласної організації Українського товариства сліпих.

17 квітня 2015 року нею поданий звіт про суми нарахованої заробітної плати застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску на загальнообов»язкове державне соціальне страхування до органів доходів та зборів. Зазначила, що даний звіт формується автоматично, спеціально розробленою комп»ютерною програмою, тобто без втручання людини.

Відповідно до копії звіту та квитанції про його прийняття він був поданий в електронному виді 17 квітня 2015 року. Наголосила, що програмне забезпечення має недоліки у роботі в результаті яких програмою допущена помилка і відомості зі звітності страхувальника не внесено до реєстру застрахованих осіб.

19 червня 2015 року Головним управління державної фіскальної служби у Полтавській області винесена постанова серії АА № 202213 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 680 грн.

Вищезазначену постанову позивачка вважає протиправною, оскільки правопорушення вона не вчиняла, а вищезазначене порушення допущено у зв»язку з недоліками у роботі програмного забезпечення. Крім того зазначає, що до адміністративної відповідальності вона ніколи не притягувалася, а тому незаконною є оскаржувана постанова і в частині притягнення її до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 165-1 КУпАП.

У судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 та представник позивачки ОСОБА_2 позовні вимоги підтримали, пояснення надали аналогічні змісту позовних вимог.

Представник відповідача у судове засідання не з»явився, надавши суду заяву про розгляд справи за їх відсутності та письмові заперечення проти задоволення адміністративного позову.

Суд, дослідивши матеріали справи, повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку про задоволення позовних вимог та у своїх міркуваннях виходить із наступного.

Судом встановлено, що 16 квітня 2015 року за підписом головного бухгалтера ОСОБА_1 підготовлений Звіт про суми нарахованої заробітної плати застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску на загальнообов»язкове державне соціальне страхування до органів доходів та зборів, який згідно квитанцій № 1, 2 від 17 квітня 2015 року був поданий того ж дня до органів доходів та зборів.

19 червня 2015 року Головним управлінням державної фіскальної служби у Полтавській області винесена постанова серії АА № 202213 про притягнення позивачки до адміністративної відповідальності та накладення стягнення у розмірі 680 грн. за порушення ст. 4, п. 4 ч. 2 ст. 6 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов»язкове державне соціальне страхування», що на думку ініціатора винесення постанови є адміністративним правопорушенням, передбаченим ч. 2 ст. 165-1 КУпАП.

Згідно ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - та кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху.

З матеріалів справи слідує, що відносно позивачки було складено протокол серії АА № 669988 від 11 червня 2015 року про адміністративне правопорушення, про складання якого позивачці відомо не було.

Статтею 256 КУпАП, встановлено, що протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка вчинила адміністративне правопорушення. У разі відмовлення особи, яка вчинила правопорушення, від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це. При складенні протоколу порушникові розяснюються його права і обовязки, передбачені ст. 268 КУпАП, про що робиться відмітка у протоколі.

Враховуючи те, що вищезазначений протокол складено у відсутність позивачки, суд приходить до висновку про незаконність дії відповідача.

Виходячи з принципу презумпції невинуватості та ч. 3 ст. 62 Конституції України про те, що обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

З постанови вбачається, що позивачка притягується до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 165-1 КУпАП, тоді як раніше до адміністративної відповідальності позивачка не притягувалася.

Крім того, вищезазначена постанова винесена у відсутність позивачки, що є неприпустимим.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб»єкта владних повноважень обов»язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти задоволення адміністративного позову.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про те, що постанова у справі про адміністративне правопорушення винесена з грубим порушенням вимог КУпАП, норм процесуального права, а тому є незаконною та підлягає скасуванню.

Керуючись ст.ст. 159-163 КАС України, суд,

постановив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову про накладення адміністративного стягнення від 19 червня 2015 року серії АА № 202312 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності у виді накладення штрафу у сумі 680 грн. скасувати.

Закрити провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Повний текст постанови виготовлений 5 серпня 2015 року.

Суддя А.Г. Савченко