Справа № 809/2209/14
Суддя: Загородній А.Ф.
Дата ухвалення: 2015-11-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 листопада 2015 року м. Київ К/800/56290/14

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

головуючого судді - Загороднього А.Ф.,

суддів: Заїки М.М., Пасічник С.С.,

та секретаря - Коби Т.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу Управління Міністерства внутрішніх справ України в Івано-Франківській області

на постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 31 липня 2014 року

та постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 25 вересня 2014 року

у справі № 809/2209/14

за позовом ОСОБА_1

до Управління Міністерства внутрішніх справ України в Івано-Франківській області, Управління Державної автомобільної інспекції Управління Міністерства внутрішніх справ України в Івано-Франківській області

про поновлення на роботі та виплату середнього заробітку за час вимушеного прогулу, -

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Управління Міністерства внутрішніх справ України в Івано-Франківській області, Управління Державної автомобільної інспекції Управління Міністерства внутрішніх справ України в Івано-Франківській області, в якому просив визнати протиправним та скасувати наказ від 12 червня 2014 року № 314 о/с в частині звільнення з органів внутрішніх справ, поновити на посаді та стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу.

Постановою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 31 липня 2014 року задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано наказ УМВС України в Івано-Франківській області від 12 червня 2014 року № 314 о/с, поновлено позивача на посаді інспектора дорожньо-патрульної служби першого взводу роти дорожньо-патрульної служби Державної автомобільної інспекції підпорядкованої Управлінню державної автомобільної інспекції Управління Міністерства внутрішніх справ України в Івано-Франківській області та зобов'язано Управління Державної автомобільної інспекції УМВС України в Івано-Франківській області нарахувати та виплатити позивачу середній заробіток за час вимушеного прогулу з 12 червня 2014 року по час фактичного поновлення на посаді. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Постановою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 08 липня 2015 року змінено рішення суду першої інстанції в частині нарахування та виплати позивачу середнього заробітку за час вимушеного прогулу, а саме: зобов'язано Управління Державної автомобільної інспекції УМВС України в Івано-Франківській області нарахувати та виплатити позивачу середній заробіток за час вимушеного прогулу з 12 червня 2014 року по 31 липня 2014 року у сумі 4754,40 грн., з вирахуванням належних податків та зборів. В решті рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Управління Міністерства внутрішніх справ України в Івано-Франківській області не погоджуючись з рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, подало касаційну скаргу в якій посилаючись на допущені судами порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати зазначені судові рішення та прийняти нове, яким в задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Перевіривши доводи касаційної скарги, рішення судів першої та апеляційної інстанцій щодо застосування судами норм матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає, що касаційна скарга задоволенню не підлягає, з наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що з 23 лютого 2004 року ОСОБА_1 прийнятий на службу в органи внутрішніх справ. Остання посада, на день звільнення, інспектор дорожньо-патрульної служби першого взводу роти дорожньо-патрульної служби ДАІ підпорядкованої УДАІ УМВС України в Івано-Франківській області в званні старшого сержанта міліції.

Наказом начальника УМВС України в Івано-Франківській області від 12 червня 2014 року № 314 о/с звільнено позивача із займаної посади за порушення службової дисципліни за пунктом «є» статті 63 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ.

Підставою для прийняття оспорюваного наказу слугував наказ УМВС України в Івано-Франківській області від 05 червня 2014 року № 708 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності працівників УМВС України в Івано-Франківській області» та висновок службового розслідування від 05 червня 2014 року, яким встановлено, що на виконання наказу Міністерства внутрішніх справ України від 18 травня 2014 року № 488/ДСК «Про відрядження працівників Державтоінспекції до Харківської області» для виконання завдань, визначених Законом України «Про боротьбу з тероризмом» та несення служби по охороні громадського порядку в районах проведення антитерористичної операції, УМВС України в Івано-Франківській області було підготовлено проект наказу «Про відрядження працівників Державтоінспекції до м. Харків».

Проте, старший сержант міліції ОСОБА_1 подав рапорт від 30 травня 2014 року про відмову від несення служби по охороні громадського порядку в районах проведення АТО.

Відповідно до підпункту «є» пункту 63 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, особи рядового і молодшого начальницького складу звільняються зі служби в запас (з постановкою на військовий облік) за порушення дисципліни.

Статтею 5 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України передбачено, що за вчинення дисциплінарних проступків особи рядового і начальницького складу несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.

Відповідно до статті 12 зазначеного Статуту на осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ за порушення службової дисципліни можуть накладатися такі види дисциплінарних стягнень: усне зауваження; зауваження; догана; сувора догана; попередження про неповну посадову відповідність; звільнення з посади; пониження в спеціальному званні на один ступінь; звільнення з органів внутрішніх справ.

Порядок накладення дисциплінарного стягнення встановлений статтею 14 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, який визначає, що з метою з'ясування всіх обставин дисциплінарного проступку, учиненого особою рядового або начальницького складу, начальник призначає службове розслідування. Перед накладенням дисциплінарного стягнення начальник або особа, яка проводить службове розслідування, повинні зажадати від порушника надання письмового пояснення. У разі притягнення до дисциплінарної відповідальності осіб рядового і начальницького складу, які мають дисциплінарне стягнення і знову допустили порушення службової дисципліни, дисциплінарне стягнення, що накладається, має бути більш суворим, ніж попереднє.

Відповідно до пункту 10 Інструкції про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ України, затвердженої наказом МВС України від 06 грудня 1991 року № 552, при проведенні службового розслідування повному, об'єктивному і всебічному дослідженню підлягають: 10.1. Подія порушення (час, місце, спосіб, інші обставини). 10.2. Наявність вини працівника органів внутрішніх справ у скоєнні порушення, мета та мотиви порушення. 10.3. Обставини, які впливають на ступінь і характер відповідальності порушника як ті, що пом'якшують чи обтяжують його відповідальність. 10.4. Характеристика особи, яка скоїла порушення (ставлення до служби, поведінка до порушення). 10.5. Причини та умови, що сприяли скоєнню порушення. 10.6. Характер і розмір нанесених порушенням збитків.

Відповідно до статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти позову. Доказування правомірності рішення, означає також і доказування фактичних обставин, за яких може бути прийнято відповідне рішення.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що згідно наказу Міністерства внутрішніх справ України від 28 травня 2014 року № 488/ДСК «Про відрядження працівників Державтоінспекції до Харківської області», для виконання завдань, визначених Законом України «Про боротьбу з тероризмом» та несення служби по охороні громадського порядку в районах проведення антитерористичної операції наказано начальникам ГУМВС України у Львівській області, УМВС України у Волинській, Житомирській, Івано-Франківській та Тернопільській областях у період з 01 червня по 30 червня 2014 року відрядити до ГУМВС України в Харківській області по 10 досвідчених, патріотично налаштованих працівників ДПС ДАІ на службових транспортних засобах.

На виконання вказаного наказу МВС України від 28 травня 2014 року № 488/ДСК УМВС України в Івано-Франківській області було підготовлено проект наказу «Про відрядження працівників Державтоінспекції до м. Харків», яким наказано відрядити до Харківської області терміном на 32 (тридцять дві) доби, з 31 травня по 01 липня 2014 року, десять працівників, в тому числі і позивача.

Однак, вказаний проект наказу начальником УМВС України в Івано-Франківській області видано та реалізовано не було, що не заперечується і з боку представника УДАІ УМВС України в Івано-Франківській області.

Отже, судами попередніх інстанцій досліджено, що жодного розпорядження на відбуття ОСОБА_1 у відрядження, або інших індивідуальних приписів, обов'язкових до виконання позивачем, УМВС України в Івано-Франківській області прийнято не було.

Враховуючи, що наказ МВС України від 28 травня 2014 року №488/ДСК передбачає розпорядчий індивідуальний припис по організації та здійсненню відрядження працівників, який УМВС України в Івано-Франківській області реалізовано не було, доводи відповідачів про порушення позивачем наданих йому наказу та розпорядження, і відповідно, порушення службової дисципліни, є безпідставними.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанцій про скасування наказу УМВС України в Івано-Франківській області від 12 червня 2014 року № 314 о/с та поновлення позивача на посаді інспектора дорожньо-патрульної служби першого взводу роти дорожньо-патрульної служби Державної автомобільної інспекції підпорядкованої Управлінню державної автомобільної інспекції Управління Міністерства внутрішніх справ України в Івано-Франківській області.

Водночас, необхідно зазначити, що звільнення ОСОБА_1 відбулось під час його тимчасової непрацездатності, що не узгоджується з правовою позицією викладеною у постанові Верховного Суду України від 01 липня 2014 року справа № 21-212а14.

Відповідно до пункту 10.4 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 20 травня 2013 року № 7 «Про судове рішення в адміністративній справі» задовольняючи позов про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, суди повинні вказувати розмір виплати, період вимушеного прогулу та розрахунок розміру виплати необхідно зазначати в мотивувальній частині судового рішення. Розмір грошових коштів, що підлягають стягненню, зазначається цифрами та у дужках словами.

Враховуючи, що середній заробіток працівника визначається згідно пункту 24 Положення про проходження служби рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ УРСР, затвердженого постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29 липня 1991 року № 114, за правилами, передбаченими Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100, суд апеляційної інстанції дійшов вірного висновку змінивши в цій частині рішення суду першої, та зобов'язавши Управління Державної автомобільної інспекції УМВС України в Івано-Франківській області нарахувати та виплатити позивачу грошове забезпечення за час вимушеного прогулу з 12 червня 2014 року по 31 липня 2014 року у сумі 4754,40 грн., з вирахуванням належних податків та зборів.

Отже, доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судами норм матеріального чи процесуального права, що призвело або могло б призвести до невірного вирішення спору, а тому оскаржувані судові рішення є законними та обґрунтованими, і підстави для їх скасування відсутні.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, -

ухвалив:

Касаційну скаргу Управління Міністерства внутрішніх справ України в Івано-Франківській області залишити без задоволення.

Постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 25 вересня 2014 року та постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 31 липня 2014 року, змінену рішенням суду апеляційної інстанції, - без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий А.Ф. Загородній

Судді М.М. Заїка

С.С. Пасічник