Справа № 2а-11654/10/2670
Суддя: Шейко Т.І.
Дата ухвалення: 2010-09-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

02 вересня 2010 року 11.55 № 2а-11654/10/2670

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Шейко Т.І. при секретарі судового засідання Деруга Н.О. розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1
до Відділ громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб Деснянського РУ ГУМВС України в м. Києві
про визнання відмови протиправною, зобов'язання провести реєстрацію за місцем проживання
Третя особа на стороні відповідача: ДП „Екос АТ ХК „Київміськбуд

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1, ОСОБА_2 за довіреністю,

від відповідача : не прибув

від третьої особи : не прибув

встановив:

Позивач звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Відповідача, в якому просив: - визнати протиправною відмову Відповідача від реєстрації місця проживання Позивача за адресою м. Київ, вул. Волкова, 4-а, кім. 92; - зобовязати Відповідача зареєструвати Позивача за адресою м. Київ, вул. Волкова, 4-а, кім. 92; - згідно з вимогами ст. 97 КПК України передати матеріали справи за належністю по притягненню до кримінальної відповідальності по статті 364 КК України посадової особи начальника відділу ГІРФО Деснянського РУ ГУ МВС України в м. Києві, який умисно перешкоджає законній реєстрації місця проживання Позивача.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 08 липня 2008 року Позивачка зареєструвала шлюб з ОСОБА_3, який проживає та зареєстрований у гуртожитку за адресою м. Київ, вул. Волкова, 4-а, кім. 92. Після укладення шлюбу стала проживати разом з чоловіком за його місцем проживання. Відповідно до Закону України „Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання мала зареєструватись за новим місцем проживання, а тому звернулась 23.06.2010 року до відділу ГІРФО Деснянського РУ ГУ МВС України з відповідною заявою. Проте їй було відмовлено в реєстрації з тих підстав, що відсутня згода начальника відомчого будинку, як органу, що здійснює вселення осіб у жиле приміщення. Вважає відмову ВГІРФО Деснянського РУ ГУ МВС України в м. Києві протиправною та просить задоволити позов в повному обсязі.

У судовому засіданні Позивачка уточнила позовні вимоги, відмовившись від вимоги щодо передачі матеріалів справи за належністю по притягненню до кримінальної відповідальності по статті 364 КК України посадової особи начальника відділу ГІРФО Деснянського РУ ГУ МВС України в м. Києві, який умисно перешкоджає законній реєстрації місця проживання Позивача.

Відповідач у попередньому судовому засіданні позов не визнав. В обґрунтування своїх заперечень вказував на те, що форма заяви встановлена Кабінетом Міністрів України, а тому заява Позивачки мала бути завірена підписом та печаткою начальника відомчого будинку. Вважає, що посадовими особами ВГІРФО дії вчинялись у відповідності з діючими нормами, а тому в позові просить відмовити.

У попередньому судовому засіданні в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору було залучено ДП „Екос АТ ХК „Київміськбуд, яке за повідомленням Відповідача є власником гуртожитку № 4-а по вул. Волкова в м. Києві.

У судове засідання Третя особа не зявилась, обовязок щодо повідомлення третьої особи про дату, час та місце судового засідання покладався на Позивача.

Оскільки в судовому засіданні представником Позивача надана інформація з Київського міського бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на обєкти нерухомого майна, у відповідності з якою 23.07.2010 року скасована реєстрація права власності АТ ХК „Київміськбуд на обєкти нерухомого майна та у звязку з неявкою третьої особи, суд здійснював розгляд справи за відсутності третьої особи, ДП „Екос АТ ХК „Київміськбуд.

Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення Позивача, представника Позивача, та враховуючи пояснення представника Відповідача у попередньому судовому засіданні, вважає, що позов підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Відносини, повязані зі свободою пересування та вільним вибором місця проживання в Україні регулюються Законом України „Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні.

Відповідно до ст. 2 Закону громадянам України, а також іноземцям та особам без громадянства, які на законних підставах перебувають в Україні, гарантується свобода пересування та вільний вибір місця проживання на її території, за винятком обмежень, які встановлені законом.

У відповідності зі ст. 3 Закону місцем проживання особи є адміністративно територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком понад шість місяців на рік.

Реєстрація внесення відомостей до паспортного документа про місце проживання або перебування із зазначенням адреси житла особи та внесення цих даних до реєстраційного обліку відповідного органу спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань реєстрації.

Відповідно до ст. 6 Закону громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, зобовязані протягом десяти днів після прибуття до нового місця проживання зареєструвати місце проживання.

Для реєстрації особа подає:

- письмову заяву. Діти віком від 15 до 18 років подають заяву особисто. У разі якщо особа з поважної причини не може самостійно звернутися до уповноваженого органу, реєстрація може бути здійснена за зверненням іншої особи на підставі доручення, посвідченого в установленому порядку;

- паспортний документ. Якщо дитина не досягла 16-річного віку, подається свідоцтво про народження або свідоцтво про належність до громадянства України. Іноземець та особа без громадянства додатково подають посвідку на постійне або тимчасове проживання;

- квитанцію про сплату державного мита або документ про звільнення від його сплати;

- два примірники талона зняття з реєстрації.

З наведеного вбачається, що вимоги для документів для реєстрації місця проживання особи містять вичерпний перелік.

Крім того, норми вищенаведеної статті містять застереження, що забороняється вимагати для реєстрації місця проживання подання особою інших документів.

Заява особи про реєстрацію місця проживання є єдиною підставою для реєстрації місця проживання особи.

Як було встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, Позивачка зверталась із заявою та вищезазначеним переліком документів до Відділу ГІРФО Деснянського РУ ГУ МВС України в м. Києві для здійснення реєстрації її місця проживання.

Проте, їй листом № 46/М-1547 від 29.06.2010 було відмовлено в реєстрації з тих підстав, що заява не завірена печаткою та підписом начальника відомчого будинку, так як процедурі реєстрації місця проживання обовязково має передувати процедура вселення особи до житлового приміщення та оформлення необхідних для цього документів.

Таку позицію Відповідача суд вважає помилковою.

Нормами ст. 6 Закону України „Про свободу пересування та вільний вибір проживання місця проживання в Україні визначено, що зразки заяви та інших документів, необхідних для реєстрації місця проживання особи, затверджуються кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України № 985 від 28 липня 2004 року „Про затвердження зразків документів, необхідних для реєстрації місця проживання в Україні затверджені зразки заяв та інших документів, необхідних для реєстрації місця проживання особи. Зокрема, зразком заяви про реєстрацію місця проживання, на зворотному боці заяви, дійсно, зазначено про згоду власника/співвласників житла або їх уповноважених органів, наймача та членів його сімї на реєстрацію місця проживання заявника у разі відсутності документів, зазначених як підстава для реєстрації.

Як було вище зазначено, вичерпний перелік документів, які є підставою для реєстрації, визначений ст. 6 Закону України „Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні і був наданий Позивачкою до ВГІРФО разом із заявою, що не заперечувалось і Відповідачем.

Згідно зі ст. 92 Конституції України права і свободи людини та громадянина, гарантії цих прав і свобод, а також основні обовязки громадянина визначаються виключно законами України. При цьому, частина 2 ст. 19 Конституції України зобовязує органи державної влади діяти лише на підставі, у межах повноважень та в спосіб, що передбачені Конституцією та іншими законами України.

Реєстрація місця проживання особи є адміністративною дією, яка встановлює додатковий звязок особи з державою, і не є обставиною, яка підтверджує чи спростовує право особи на користування житлом.

Реєстрація місця проживання є лише фактом, підтверджуючим місцезнаходження особи і ніяким чином не може вплинути на володіння чи користування нерухомістю, право на яке документально підтверджується у встановленому законодавством порядку.

З наведено слідує, що Відповідач не правомірно відмовив Позивачці в реєстрації її місця проживання, оскільки Позивачкою були надані всі, необхідні для реєстрації документи, а згода начальника відомчого будинку при наявності повного переліку документів, визначених у ст. 6 Закону України „Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні, не була обовязковою. До того ж реєстрація місця проживання це лише факт, який засвідчує місце проживання особи за конкретною адресою і жодним чином не повязаний з правом такої особи на володіння чи користування житлом.

За таких обставин, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та вважає їх такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до ч.1 ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 72 цього Кодексу.

Відповідно до ч.2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідач не виконав покладений на нього частиною 2 статі 71 КАС України обов'язок.

На розподілі судових витрат у відповідності з нормами ст. 94 КАС України Позивач не наполягав.

Керуючись ст. 124 Конституції України, ст. ст. 69-71, 94, 158-163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов ОСОБА_1 до Відділу ГІРФО Деснянського РУ ГУ МВС України в м. Києві про зобовязання вчинити певні дії задоволити.

Визнати протиправною відмову Відділу ГІРФО Деснянського РУ ГУ МВС України в м. Києві в реєстрації ОСОБА_1 за місцем проживання за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, кім. 92.

Зобовязати Відділ ГІРФО Деснянського РУ ГУ МВС України в м. Києві зареєструвати ОСОБА_1 за місцем проживання за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, кім. 92.

Постанова набирає законної сили у відповідності зі ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова може бути оскаржена за правилами, встановленими ст. ст. 185 - 187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Т.І. Шейко