Справа № 807/102/13а
Суддя: Нос Степан Петрович
Дата ухвалення: 2015-11-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 листопада 2015 року Справа № 876/7811/14

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді - Носа С. П.,

суддів - Яворського І. О., Іщук Л. П.;

за участю секретаря судового засідання - Сердюк О. Ю.;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу приватного підприємства «Ардовецьке» на постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 29 березня 2013 року в справі за позовом управління Пенсійного фонду України у Виноградівському районі Закарпатської області до приватного підприємства «Ардовецьке» про стягнення суми надмірно виплаченої пенсії, -

ВСТАНОВИВ:

15 січня 2013 року Закарпатським окружним адміністративним судом зареєстровано позовну заяву управління Пенсійного фонду України у Виноградівському районі Закарпатської області до приватного підприємства «Ардовецьке» про стягнення з приватного підприємства «Ардовецьке» надміру виплачені суми пенсій в розмірі 4557,73 грн. на користь управління Пенсійного фонду України у Виноградівському районі Закарпатської області.

В обґрунтування вимог позовної заяви вказано, що приватне підприємство «Ардовецьке» надало недостовірні дані і на їхній основі була здійснена переплата пенсії управлінням Пенсійного фонду України у Виноградівському районі Закарпатської області на користь ОСОБА_1 в розмірі 4557,73 грн.

Постановою Закарпатського окружного адміністративного суду від 29 березня 2013 року позов задоволено. Постановлено стягнути з приватного підприємства «Ардовецьке» на користь управління Пенсійного фонду України у Виноградівському районі Закарпатської області надміру виплачені суми пенсій в розмірі 4557,73 грн.

Зазначену постанову мотивовано тим, що переплата пенсії ОСОБА_1 в розмірі 4557,73 грн. виникла у зв'язку з подачею недостовірних даних страхувальником, а саме видачею відповідачем недостовірної довідки від 20 лютого 2004 року № 17.

Не погоджуючись з прийнятою постановою, відповідачем - приватним підприємством «Ардовецьке», подано апеляційну скаргу до Львівського апеляційного адміністративного суду, в якій висловлено прохання скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову, якою відмовити в задоволенні позову.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги вказано, що судом при прийнятті оскаржуваного рішення було порушено норми матеріального та процесуального права.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не прибули, про дату, час і місце апеляційного розгляду повідомлені належним чином, а тому, суд апеляційної інстанції, відповідно до ч. 1 ст. 41 та ч. 4 ст. 196 КАС України, вважає можливим проведення розгляду справи за їхньої відсутності без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Судом апеляційної інстанції заслухано суддю-доповідача, досліджено матеріали справи та проаналізовано доводи апеляційної скарги, внаслідок чого зроблено висновок, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково, постанову суду першої інстанції скасувати, а провадження в справі - закрити.

Встановлено, що ОСОБА_1 1944 року народження була призначена пенсія відповідно до вимог Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та з урахуванням довідки відповідача від 20 лютого 2004 року № 17 про підтвердження трудового стажу.

Також відповідачем була видана довідка від 27 серпня 2012 року № 82 про підтвердження трудового стажу громадянина ОСОБА_1 1944 року народження.

Управлінням Пенсійного фонду України у Виноградівському районі Закарпатської області було проведено перевірку правильності надання довідки від 27 серпня 2012 року № 82 про заробітну плату та встановлено невідповідність первинних документів даним, які містилися в цій довідці, а саме те, що відповідачем було включено до стажу роботи період з 01 листопада 1972 року по 30 вересня 1974 року, який належить до стажу роботи ОСОБА_2 1949 року народження, а не до стажу роботи ОСОБА_1 1944 року народження.

Задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що саме на підставі відомостей, зазначених відповідачем в довідці від 20 лютого 2004 року № 17 про наявність в період 01 листопада 1972 року по 30 вересня 1974 року трудового стажу в ОСОБА_1 1944 року народження, позивачем була здійснена переплата пенсії останньому, відтак відповідач несе матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну громадянам або державі внаслідок несвоєчасного оформлення або подання пенсійних документів, а також за видачу недостовірних документів, і повинен її відшкодувати.

Апеляційний суд вважає такі висновки суду першої інстанції помилковими, виходячи з таких міркувань.

Згідно частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Відповідно до статті 17 КАС юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку зі здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій.

Згідно частини четвертої статті 21 КАС вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб'єктів публічно-правових відносин, розглядаються адміністративним судом, якщо вони заявлені в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір. Інакше вимоги про відшкодування шкоди вирішуються судами в порядку цивільного або господарського судочинства.

Підприємства та організації несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну громадянам або державі внаслідок несвоєчасного оформлення або подання пенсійних документів, а також за видачу недостовірних документів, і відшкодовують її.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач у спірних відносинах не виконував функцій суб'єкта владних повноважень, а діяв як установа, яка надавала документи, необхідні для перерахунку пенсії іншими органами, що призначають пенсії.

Суд першої інстанції приймаючи рішення про задоволення позову не звернув уваги на те, що адміністративною справою є переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, а не спір про стягнення переплаченої пенсії у зв'язку з наданням відповідачем недостовірних відомостей.

Вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень розглядаються адміністративним судом, якщо вони заявлені в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір.

Відповідно до статті 244-2 цього КАС України рішення Верховного Суду України, прийняте за результатами розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначені норми права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність із рішенням Верховного Суду України.

У постановах від 18 червня 2013 року (справи № 21-124а13 та 21-204а13) Верховний Суд України обґрунтував позицію, згідно з якою справи за позовами органів Пенсійного фонду України до підприємств, організацій, установ про стягнення суми зайво виплачених пенсій не належать до адміністративних справ, оскільки містять вимоги про відшкодування шкоди.

Згідно із вимогами ч.1 ст. 203 КАС України, постанова або ухвала суду першої інстанції скасовується в апеляційному порядку і позовна заява залишається без розгляду або провадження у справі закривається з підстав, встановлених відповідно статтями 155 і 157 цього Кодексу.

За вимогами п.1 ст.157 КАС України, суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 30 січня 2013 року в справі № 809/54/13-а слід скасувати та закрити провадження у справі.

Керуючись вимогами ст. ст. 41, 157, 160, 195, 196, 198, 203, 205, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу приватного підприємства «Ардовецьке» - задовольнити частково.

Постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 29 березня 2013 року в справі № 807/102/13-а - скасувати.

Провадження в справі № 807/102/13-а за позовом управління Пенсійного фонду України у Виноградівському районі Закарпатської області до приватного підприємства «Ардовецьке» про стягнення суми надмірно виплаченої пенсії - закрити.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення.

Ухвала може бути оскаржена у касаційному порядку, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України, протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили, а у випадку коли, відповідно до частин 3 та 7 ст. 160 КАС України, складення ухвали в повному обсязі відкладено - з дня складення ухвали в повному обсязі.

Головуючий суддя: С. П. Нос

Судді: Л. П. Іщук

І. О. Яворський

Ухвалу складено в повному обсязі 12 листопада 2015 року.