Справа № 826/7494/14
Суддя: Шулежко В.П.
Дата ухвалення: 2015-04-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(Д О Д А Т К О В А)

27 квітня 2015 року м. Київ № 826/7494/14

Суддя Окружного адміністративного суду міста Києва Шулежко В.П., розглянувши в порядку письмового провадження заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового судового рішення в адміністративній справі № 826/7494/14 за позовом ОСОБА_1 до Державної податкової інспекції у Солом'янському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві про визнання протиправною та скасування вимоги,

В С Т А Н О В И В:

З позовом до Окружного адміністративного суду міста Києва звернулась ОСОБА_1 (далі - позивач, Установа) до Державної податкової інспекції у Солом'янському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві (далі - відповідач) про визнання протиправними дій, визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 15.05.2014 року №Ф-2522-25, визнання позивача відповідно до вимог чинного законодавства пенсіонером за віком.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 15.07.2014 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 27.10.2014 року, позов задоволено частково.

При цьому, позивачем подано заяву про ухвалення додаткового судового рішення у справі, яким вирішити питання про стягнення на користь позивача судового збору відповідно до розміру позовних вимог.

Представники сторін в судове засідання не прибули, про дату час та місце судового розгляду повідомлені належним чином.

Позивач подав клопотання про розгляд заяви за його відсутності.

Відповідно до ч. 3 ст. 168 КАС України, суд ухвалює додаткове судове рішення після розгляду питання в судовому засіданні з повідомленням осіб, які беруть участь у справі. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені, не перешкоджає розгляду питання.

З урахуванням вкладеного, розглянувши наявні матеріали справи та заяву, враховуючи положення ч. 4, 6 ст.128 КАС України, суд дійшов висновку про доцільність розгляду заяви за відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів.

Статтею 168 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою особи, яка брала участь у справі, чи з власної ініціативи прийняти додаткову постанову чи постановити додаткову ухвалу у випадках, якщо:

1) щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази, чи одного з клопотань не ухвалено рішення;

2) суд, вирішивши питання про право, не визначив способу виконання судового рішення;

3) судом не вирішено питання про судові витрати.

Відповідно до ч. 2 ст. 168 Кодексу адміністративного судочинства України, питання про ухвалення додаткового судового рішення може бути заявлено до закінчення строку на виконання судового рішення.

Станом на момент розгляду питання про прийняття додаткової постанови в даній адміністративній справі, зазначена постанова згідно ухвали Київського апеляційного адміністративного суду від 27.10.2014 року набрала законної сили, однак строк її виконання не закінчився.

Вирішуючи питання про судові витрати, суд зазначає наступне.

Приписами ч. 3 ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України визначено що, якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу - відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Відповідно до вимог ст. 4 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 року № 3674-VI, відповідно до статті 10 Прикінцевих та перехідних положень, судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

З адміністративного позову майнового характеру ставка судового збору складає 2 відсотки розміру майнових вимог, але не менше 1,5 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 4 розмірів мінімальних заробітних плат.

Згідно з п.п. 1 п. 3 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» (зі змінами та доповненнями), за подання до адміністративного суду адміністративного позову майнового характеру судовий збір справляється у розмірі 2 відсотки розміру майнових вимог, але не менше 1,5 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 4 розмірів мінімальних заробітних плат, а за подання до адміністративного суду адміністративного позову немайнового характеру - 0,06 розміру мінімальної заробітної плати.

Частиною 3 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що під час подання адміністративного позову майнового характеру сплачується 10 відсотків розміру ставки судового збору. Решта суми судового збору стягується з позивача або відповідача пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимоги.

Відповідно до ч. 3 ст. 6 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік», на час подачі позовної заяви, мінімальна заробітна плата становить 1218 гривень.

Таким чином, судовий збір за позовну вимогу майнового характеру з урахуванням 10% розміру ставки судового збору становить 182,70 грн., за позовну вимогу немайнового характеру - 73,08 грн.

Як зазначалось, постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 15.07.2014 року, позов задоволено частково, визнано протиправною та скасовано вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 15.05.2014 року №Ф-2522-25, виписану позивачеві, а в частині визнання протиправними дій щодо стягнення з позивача єдиного соціального внеску та визнання позивача відповідно до вимог чинного законодавства пенсіонером за віком - відмовлено. Тобто, звідси вбачається, що позов задоволено в частині позовних вимог майнового характеру.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем сплачено судовий збір в розмірі 255,78 грн., що підтверджується квитанцією №25 від 26.05.2014 року.

Водночас, при прийнятті постанови від 15.07.2014 року у даній справі судом не вирішено питання про судові витрати.

Таким чином, беручи до уваги часткове задоволення адміністративного позову в частині майнових вимог, суд дійшов висновку про повернення позивачу понесених судових витрат по сплаті судового збору відповідно до задоволеної вимоги, що становить 109,62 грн.

Стосовно тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено, беручи до уваги те, що спір в цій частині вирішено на користь сторони, звільненої від сплати судового збору, а також за відсутності витрат, пов'язаних із залученням свідків та проведенням судових експертиз, судові витрати (судовий збір) стягненню з відповідача не підлягають.

За таких обставин, враховуючи, що відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 163 КАС України постанова складається з резолютивної частини із зазначенням, зокрема, розподілу судових витрат, а невирішення питання про судові витрати є підставою для прийняття додаткової постанови, суд вважає за можливе задовольнити заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового судового рішення.

Керуючись ст.ст. 158-163, 168 КАС України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового судового рішення задовольнити.

Присудити з Державного бюджету України за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) понесені нею витрати по сплаті судового збору відповідно до розміру задоволених позовних вимог у розмірі 109 (сто дев'ять) грн. 62 коп.

Додаткова постанова набирає законної сили відповідно до ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України та відповідно до ч. 5 ст. 168 Кодексу адміністративного судочинства України додаткове судове рішення може бути оскаржене за правилами, встановленими ст. ст. 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги.

Суддя В.П. Шулежко