Справа № 2а-4303/10/2570
Суддя: Бившева Л.І.
Дата ухвалення: 2015-11-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"04" листопада 2015 р. м. Київ К/9991/20042/11

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

Головуючого Бившевої Л.І.,

суддів: Борисенко І.В., Лосєва А.М.,

секретар судового засідання Кохан О.С.,

за участю:

представника відповідача - Мозирко В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Автотранспортне підприємство «Вантранс»

на постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 03 вересня 2010 року

та постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 31 березня 2011 року

у справі № 2а-4303/10/2570

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Автотранспортне підприємство «Вантранс»

до Державної податкової інспекції у місті Чернігові (правонаступником якої є Державна податкова інспекція у місті Чернігові Головного управління Державної фіскальної служби у Чернігівській області)

про скасування податкових повідомлень-рішень, -

В С Т А Н О В И Л А :

Товариство з обмеженою відповідальністю «Автотранспортне підприємство «Вантранс» (далі - позивач) звернулось до суду з позовом до Державної податкової інспекції у місті Чернігові (далі - відповідач) про скасування податкових повідомлень-рішень від 30 липня 2010 року № /3, № /3 та № /3.

Постановою Чернігівського окружного адміністративного суду від 03 вересня 2010 року у задоволенні позовних вимог було відмовлено повністю.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 31 березня 2011 року постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 03 вересня 2010 року було скасовано. Позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення ДПІ у м. Чернігові від 30 липня 2010 року № /3, яким ТОВ «АТП «Вантранс» визначено штрафні (фінансові) санкції у сумі 42609,00 грн. У задоволенні решти позовних вимог було відмовлено.

В касаційній скарзі ТОВ «АТП «Вантранс», посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 03 вересня 2010 року та постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 31 березня 2011 року і ухвалити нове судове рішення, яким направити справу на новий розгляд.

У відповідності до положень частини 1 статті 55 Кодексу адміністративного судочинства України у справі здійснено заміну відповідача - ДПІ у м. Чернігові його правонаступником - ДПІ у м. Чернігові ГУ ДФС у Чернігівській області.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, пояснення присутнього у судовому засіданні представника відповідача, перевіривши доводи касаційної скарги щодо дотримання правильності застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій встановлено наступне.

ДПІ у м. Чернігові була проведена невиїзна документальна перевірка ТОВ «АТП «Вантранс» з питань дотримання вимог податкового законодавства з податку на додану вартість та податку на прибуток за період з 01 липня 2007 року по 31 грудня 2008 року по взаємовідносинах з ПП «Багатопрофільна фірма «ТЕН», за результатами якої складений акт № 54/35-014/21391105 від 29 грудня 2009 року.

За висновками акта перевірки, позивачем були порушені вимоги: пункту 3.1 статті 3, пункту 5.1 статті 5, підпункту 5.2.1 пункту 5.2 статті 5, пункту 10.1 статті 10 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств», що призвело до заниження податок на прибуток за 2007 рік на загальну суму 18659,00 грн. та до завищення від'ємного значення об'єкта оподаткування за 2008 рік на загальну суму 269995,00 грн.; підпунктів 7.4.1, 7.4.5 пункту 7.4 статті 7, підпункту 7.7.1 пункту 7.7 статті 7 Закону України «Про податок на додану вартість», що призвело до заниження податку на додану вартість на загальну суму 115756,00 грн., у тому числі: за липень 2007 року - 3819,00 грн., за серпень 2007 року - 12785,00 грн., за жовтень 2007 року - 10000,00 грн., за листопад 2007 року - 6751,00 грн., за грудень 2007 року - 3389,00 грн., за січень 2008 року - 5876,00 грн., за березень 2008 року - 30806,00 грн., за травень 2008 року - 20691,00 грн., за червень 2008 року - 2167,00 грн., за липень 2008 року - 1662,00 грн., за вересень 2008 року - 17810,00 грн.

Зокрема, в акті перевірки було вказано, що позивач (замовник, покупець, орендар) неправомірно сформував валові витрати та податковий кредит за господарськими операціями, здійсненими з ПП «БФ «ТЕН» (підрядником, продавцем, орендодавцем) на підставі договору підряду № 3/1 від 05 липня 2007 року (на проведення демонтажних робіт залізобетонних конструкцій ділянки резервного обладнання), договору підряду № 3/2 від 06 липня 2007 року (на проведення демонтажних робіт ТП і галереї ВАТ «Чернігівське Хімволокно»), договору № 2 від 30 липня 2007 року (щодо придбання металопластикових конструкцій), № 4 від 27 серпня 2007 року (щодо придбання металопластикових конструкцій), договору оренди № 6 від 01 вересня 2007 року (щодо оренди будівельних лісів), договору № 9 від 24 жовтня 2007 року (щодо придбання металопластикових конструкцій), а також на підставі первинних документів на придбання товарно-матеріальних цінностей, оскільки у вироку Новозаводського районного суду міста Чернігова від 15 липня 2009 року у справі № 1-132/2009, яким ОСОБА_2 (засновника та директора ПП «БФ «ТЕН») визнано винним за частиною 2 статті 27, частиною 2 статті 205 Криімнального кодексу України, було встановлено, що ПП «БФ «ТЕН» було створене з метою здійснення фіктивної незаконної діяльності.

15 січня 2010 року ДПІ у м. Чернігові на підставі вказаного акту перевірки прийняла податкове повідомлення-рішення № /0, яким згідно з підпунктом «б» підпункту 4.2.2 пункту 4.2 статті 4, підпунктом 17.1.3 пункту 17.1 статті 17 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» визначила ТОВ «АТП «Вантранс» суму податкового зобов'язання (з урахуванням штрафних (фінансових) санкцій) за платежем: податок на прибуток у розмірі 27989,00 грн., у тому числі: 18659,00 грн. - за основним платежем, 9330,00 грн. - за штрафними (фінансовими) санкціями.

15 січня 2010 року ДПІ у м. Чернігові на підставі вказаного акту перевірки прийняла податкове повідомлення-рішення № /0, яким згідно з підпунктом «б» підпункту 4.2.2 пункту 4.2 статті 4, підпунктом 17.1.3 пункту 17.1 статті 17 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» визначила ТОВ «АТП «Вантранс» суму податкового зобов'язання (з урахуванням штрафних (фінансових) санкцій) за платежем: податок на додану вартість у розмірі 173634,00 грн., у тому числі: 115756,00 грн. - за основним платежем, 57878,00 грн. - за штрафними (фінансовими) санкціями.

Вказані податкові повідомлення-рішення оскаржувались позивачем в адміністративному порядку, за наслідками якого його скарги були залишені без задоволення, а податковим органом були прийняті податкові повідомлення-рішення від 25 березня 2010 року № /1, № /1, від 27 травня 2010 року № /2, №/2 та від 30 липня 2010 року № /3, № /3 на аналогічні суми податкових зобов'язань.

Також, в процедурі адміністративного оскарження ДПІ у м. Чернігові прийняла податкові повідомлення-рішення № /1 від 25 березня 2010 року, № /2 від 27 травня 2010 року та № /3 від 30 липня 2010 року, якими згідно з підпунктом «б» підпункту 4.2.2 пункту 4.2 статті 4, підпунктом 17.1.3 пункту 17.1 статті 17 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» визначила ТОВ «АТП «Вантранс» суму податкового зобов'язання за платежем: податок на прибуток у розмірі 42609,00 грн. - за штрафними (фінансовими) санкціями.

Суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні позовних вимог, виходив з того, що наявні у ТОВ «АТП «Вантранс» належним чином оформлені договори та первинні бухгалтерські документи не можуть бути безумовною підставою для формування позивачем валових витрат та податкового кредиту, оскільки вироком Новозаводського районного суду міста Чернігова від 15 липня 2009 року у справі № 1-132/2009 було встановлено, що відомості, вказані у цих документах, не відповідають дійсності.

Суд апеляційної інстанції, скасовуючи рішення суду першої інстанції та частково задовольняючи позовні вимоги, виходив з того, що нарахування штрафних (фінансових) санкцій ставиться в залежність від виявлення органом державної податкової служби заниження податкового зобов'язання за відповідним податком, тоді як до нараховуючи штрафні (фінансові) санкції згідно податкового повідомлення-рішення № /3 від 30 липня 2010 року, ДПІ у м. Чернігові не була збільшена сума основного платежу з податку на прибуток, визначена податковим повідомлення-рішенням № /0 від 15 січня 2010 року, з огляду на що відсутні підстави для визначення позивачу штрафних (фінансових) санкцій з податку на прибуток у сумі 42609,00 грн. В решті суд апеляційної інстанції погодився з висновками суду першої інстанції.

Однак, погодитись з такими висновками судів колегія суддів не може, з огляду на наступне.

Правовідносини, що виникають у зв'язку з формуванням платником податку на прибуток і податку на додану вартість, валових витрат та податкового кредиту, регулюються статтею 5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) та статтею 7 Закону України «Про податок на додану вартість» (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до пункту 5.1 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) валові витрати виробництва та обігу (далі - валові витрати) - сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних як компенсація вартості товарів (робіт, послуг), які придбаваються (виготовляються) таким платником податку для їх подальшого використання у власній господарській діяльності.

Згідно з підпунктом 5.2.1 пункту 5.2 статті 5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) до складу валових витрат включаються суми будь-яких витрат, сплачених (нарахованих) протягом звітного періоду у зв'язку з підготовкою, організацією, веденням виробництва, продажем продукції (робіт, послуг) і охороною праці, у тому числі витрати з придбання електричної енергії (включаючи реактивну), з урахуванням обмежень, установлених пунктами 5.3 - 5.7 цієї статті.

Абзацом 3 підпункту 5.3.9 пункту 5.3 статті 5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) встановлено, що не належать до складу валових витрат будь-які витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення податкового обліку.

Відповідно до підпункту 7.4.1 пункту 7.4 статті 7 Закону України «Про податок на додану вартість» (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) податковий кредит звітного періоду визначається виходячи із договірної (контрактної) вартості товарів (послуг), але не вище рівня звичайних цін, у разі якщо договірна ціна на такі товари (послуги) відрізняється більше ніж на 20 відсотків від звичайної ціни на такі товари (послуги), та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 6.1 статті 6 та статтею 81 цього Закону, протягом такого звітного періоду у зв'язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

За приписами абзацу 1 підпункту 7.4.5 пункту 7.4 7 Закону України «Про податок на додану вартість» (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) не підлягають включенню до складу податкового кредиту суми сплаченого (нарахованого) податку у зв'язку з придбанням товарів (послуг), не підтверджені податковими накладними чи митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з підпунктом 7.2.6 цього пункту).

Суд касаційної інстанції відзначає, що наявність у покупця (замовника) належно оформлених документів, які відповідно до Закону України Про оподаткування прибутку підприємств» та Закону України «Про податок на додану вартість» необхідні для віднесення витрат на оплату вартості товарів (робіт, послуг) до складу валових витрат, а сум податку на додану вартість, сплачених у складі вартості придбаних товарів (робіт, послуг) до податкового кредиту, не є безумовною підставою для формування валових витрат та податкового кредиту за такими операціями, якщо податковий орган доведе, що відомості, які містяться в таких документах, не відповідають дійсності, як у випадку нездійснення самих операцій.

Як вбачається з матеріалів справи, в обґрунтування реальності господарських операцій з ПП «БФ «ТЕН» позивач посилався наявність належним чином оформлених первинних бухгалтерських документів, виписаних належним чином зареєстрованою юридичною особою та платником податку на додану вартість (т.1 арк. справи 130-187), а також на те, що необхідність укладення оспорюваних договорів була зумовлена необхідністю належного виконання ТОВ «АТП «Вантранс» своїх зобов'язань за договорами, укладеними, зокрема, з ПП «КФ «Прометей» філія «Менський сир», Теплоцентраль № 5 Київенерго, ТОВ «Суратон», ВАТ «Чернігівське Хімволокно» у яких позивач виступав підрядником, та іншими суб'єктами господарювання, з урахуванням того, що зобов'язання за такими договорами були виконані ТОВ «АТП «Вантранс» належним чином та у повному обсязі, що підтверджується відповідними первинними бухгалтерськими документами (т.2 арк. справи 1-239).

В свою чергу, що в обґрунтування правомірності оспорюваних податкових повідомлень-рішень податковий орган посилався на вирок Новозаводського районного суду міста Чернігова від 15 липня 2009 року у справі № 1-132/2009, яким ОСОБА_2 (засновника та директора ПП «БФ «ТЕН») визнано винним за частиною 2 статті 27, частиною 2 статті 205 Кримінального кодексу України, у зв'язку з вчиненням ним дій зі створення юридичної особи з метою незаконної діяльності - незаконного переведення в готівку безготівкових коштів та ухилення від сплати податків; інформації, отриманої від контрагентів ПП «БФ «ТЕН», які не підтвердили наявності взаємовідносин з названим підприємством (т.1 арк. справи 122-125).

Разом з цим, колегія суддів вказує, що такі обставини можуть бути підтверджені вироком суду про визнання винними осіб, які укладали договори та склали первинні документи, які містять відомості про господарські операції, зокрема, щодо виконання (невиконання) сторонами умов оспорюваних правочинів.

Зокрема, суди першої та апеляційної інстанцій не перевірили та не встановили, чи містить вказаний вирок посилання на те, що ОСОБА_2 умисно ухилявся від сплати податкових зобов'язань які виникли за оспорюваними правочинами (а саме: договором підряду № 3/1 від 05 липня 2007 року (на проведення демонтажних робіт залізобетонних конструкцій ділянки резервного обладнання), договором підряду № 3/2 від 06 липня 2007 року (на проведення демонтажних робіт ТП і галереї ВАТ «Чернігівське Хімволокно»), договором № 2 від 30 липня 2007 року (щодо придбання металопластикових конструкцій), договором № 4 від 27 серпня 2007 року (щодо придбання металопластикових конструкцій), договором оренди № 6 від 01 вересня 2007 року (щодо оренди будівельних лісів), договором № 9 від 24 жовтня 2007 року (щодо придбання металопластикових конструкцій), а також на підставі первинних документів на придбання товарно-матеріальних цінностей), укладеними з ТОВ «АТП «Вантранс».

Крім іншого, суди попередніх інстанцій не перевірили та не встановили, чи містить вирок Новозаводського районного суду міста Чернігова від 15 липня 2009 року у справі № 1-132/2009, за яким було засуджено посадову особу ПП «БФ «ТЕН», посилання на здійснення (нездійснення) господарських операцій, у яких ТОВ «АТП «Вантранс» виступало учасником таких операцій, та які досліджувалися у вказаній кримінальній справі.

Також, колегія суддів вказує, що при визначення позивачу штрафних (фінансових) санкцій з податку на прибуток згідно податкового повідомлення-рішення від 30 липня 2010 року № /3 ДПІ у м. Чернігові були враховані лише суми недоплат, тоді як у рішенні від 22 березня 2010 року № 3313/10/25-008 «Про результати розгляду первинної скарги» було вказано і про суми переплат (т.1 арк. справи 49-50), з огляду на що суди попередніх інстанцій повинні були перевірити, чи призвели наявні у товариства недоплати та переплати до заниження суми податкового зобов'язання при здійсненні розрахунку наростаючим підсумком.

Колегія суддів зазначає, що в умовах дії закріпленого статтею 11 Кодексу адміністративного судочинства України принципу офіційного з'ясування обставин у справі обов'язковому дослідженню та оцінці підлягають доводи як позивача, так і відповідача, у зв'язку з чим усі обставини, якими сторони обґрунтовують свої доводи, мають бути ретельно перевірені.

Таким чином, суд касаційної інстанції не може визнати законними і обґрунтованими судові рішення попередніх інстанцій, оскільки останні ухвалені без повного та всебічного з'ясування обставин, якими сторони обґрунтовують свої вимоги і заперечення, та інших обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до положень статті 159 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Враховуючи те, що суд касаційної інстанції не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, а порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм процесуального права могли призвести до неправильного вирішення справи і не можуть бути усунені судом касаційної інстанції, постанова Чернігівського окружного адміністративного суду від 03 вересня 2010 року та постанова Київського апеляційного адміністративного суду від 31 березня 2011 року підлягають скасуванню, а справа направленню на новий розгляд до суду першої інстанції.

При новому розгляді суди повинні також врахувати, що чинним законодавством України на сторону цивільно-правової угоди - покупця товарів (робіт, послуг), яка є платником податків, не покладено обов'язку за можливі будь-які неправомірні дії постачальників товарів (робіт, послуг) зазнавати певних негативних наслідків у вигляді позбавлення права на формування валових витрат та податкового кредиту. Лише достовірне встановлення в ході судового розгляду на підставі належних доказів факту узгодженості дій платника податків з недобросовісними постачальниками з метою незаконного отримання податкових вигод або його обізнаності з такими діями постачальників чи сприяння ухиленню постачальниками товару від виконання податкових зобов'язань може слугувати підставою для відмови у праві на включення понесених витрат до складу валових та у праві на податковий кредит. При цьому, такі висновки не можуть ґрунтуватися на припущеннях, а можуть ґрунтуватися лише на належних, достатніх, а також тих доказах, які одержані з дотриманням закону.

Під час нового розгляду справи суду першої інстанції необхідно врахувати викладене, всебічно і повно з'ясувати і перевірити всі фактичні обставини справи, об'єктивно оцінити докази, що мають юридичне значення для її розгляду та вирішення спору по суті, і в залежності від встановленого правильного визначити норми матеріального права, що підлягають застосуванню до спірних правовідносин, та прийняте обґрунтоване і законне судове рішення.

Керуючись ст. ст. 55, 160, 167, 210, 220, 221, 223, ч. 2, ч. 4 ст. 227, ст. ст. 230, 231, ч. 5 ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Автотранспортне підприємство «Вантранс» задовольнити.

Постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 03 вересня 2010 року та постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 31 березня 2011 року скасувати, а справу направити на новий судовий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Головуючий: _____________________ Л.І. Бившева

Судді: _____________________ І.В. Борисенко

_____________________ А.М. Лосєв