Справа № 826/22309/15
Суддя: Келеберда В.І.
Дата ухвалення: 2015-11-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

10 листопада 2015 року № 826/22309/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Келеберди В.І. розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1
до Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції Київської області Державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Київській області Черток О.Ф.
про визнання протиправними дій, зобов'язати вчинити дії, скасування постанови
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Київській області Черток О.Ф., Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Київській області про визнання неправомірними дій, скасування постанови від 02.09.2015 ВП №48597903 про відмову у відкритті виконавчого провадження з причин пропуску строку пред'явлення виконавчого листа до виконання.

Позов обґрунтовано тим, що виконавчий лист було пред'явлено до виконання у визначений ст. 22 Закону України «Про виконавче провадження» строк, проте державним виконавцем постановою від 10.08.2015 було відмовлено у відкритті виконавчого провадження, отже на думку позивача строк пред'явлення виконавчого листа до виконання перервався, отже перебіг такого строку поновлено та, відповідно, позивачем не пропущено.

Відповідач письмових пояснень по суті позову не надав, явку уповноваженого представника в судове засідання не забезпечив, хоча був належним чином повідомлений про час, дату та місце судового вирішення справи.

Відповідно до ч. 6 ст. 128 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у різі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Враховуючи, що відповідач належним чином повідомлений про час, дату та місце судового засідання в судове засідання не прибув, а також з огляду на відсутність потреби заслухати свідка чи експерта, суд прийшов до висновку про доцільність розгляду справи в порядку письмового провадження.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, заслухавши пояснення сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

Постановою старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Київській області Чертка О.Ф. відмовлено у відкритті виконавчого провадження виконавчого листа №826/18283/13-а виданого 22.08.2014 Окружним адміністративним судом міста Києва на підставі п. 1, 8 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження».

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначені Законом України "Про виконавче провадження" (далі Закон).

Відповідно до статті 1 цього Закону виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Примусове виконання рішень в Україні покладається на державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 19 Закону державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа, зазначеного в статті 17 цього Закону: за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 17 Закону відповідно до цього Закону підлягають виконанню державною виконавчою службою такі виконавчі документи: виконавчі листи, що видаються судами, і накази господарських судів, у тому числі на підставі рішень третейського суду та рішень Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті і Морської арбітражної комісії при Торгово-промисловій палаті.

Статтею 18 Закону визначено вимоги до виконавчого документа та зазначено, що у виконавчому документі зазначаються, зокрема, повне найменування (для юридичних осіб) або ім'я (прізвище, власне ім'я та по батькові) (для фізичних осіб) стягувача і боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), ідентифікаційний код суб'єкта господарської діяльності стягувача та боржника (для юридичних осіб), індивідуальний ідентифікаційний номер стягувача та боржника (для фізичних осіб - платників податків) або номер і серія паспорта стягувача та боржника для фізичних осіб - громадян України, які через свої релігійні або інші переконання відмовилися від прийняття ідентифікаційного номера, офіційно повідомили про це відповідні органи державної влади та мають відмітку в паспорті громадянина України, а також інші дані, якщо вони відомі суду чи іншому органу, що видав виконавчий документ, які ідентифікують стягувача та боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню, зокрема, дата народження боржника та його місце роботи (для фізичних осіб), місцезнаходження майна боржника, рахунки стягувача та боржника тощо.

Судом встановлено, що у виконавчому листі виданому 22.08.2014 боржником зазначено Реєстраційну службу Іванівського міжрайонного управління юстиції Київської області.

Натомість судом встановлено, що у заяві про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання вказаного виконавчого листа боржником вказано Реєстраційну службу Іванівського міжрайонного управління юстиції Київської області.

Відповідно до наказу Міністерства юстиції України від 02.02.2012 №198/5 «Про затвердження переліку реєстраційних служб територіальних органів юстиції» затверджено перелік реєстраційних служб, серед яких є Реєстраційна служба Іванківського міжрайонного управління юстиції Київської області та відсутня Реєстраційна служба Іванківського міжрайонного управління юстиції Київської області.

Згідно п. 1 ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 22 Закону виконавчі документи можуть бути пред'явлені до виконання в такі строки: інші виконавчі документи - протягом року, якщо інше не передбачено законом. Строки, зазначені у частині першій цієї статті, встановлюються для: виконання судових рішень - з наступного дня після набрання рішенням законної сили чи закінчення строку, встановленого у разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а в разі якщо судове рішення підлягає негайному виконанню, - з наступного дня після його постановлення.

Статтею 23 Закону визначено, що строки пред'явлення виконавчого документа до виконання перериваються: пред'явленням виконавчого документа до виконання.

Після переривання строку пред'явлення виконавчого документа до виконання перебіг строку поновлюється. Час, що минув до переривання строку, до нового строку не зараховується.

Відповідно до п. 1, 8 ч. 1 ст. 26 Закону державний виконавець відмовляє у відкритті виконавчого провадження у разі: пропуску встановленого строку пред'явлення документів до виконання; наявності інших передбачених законом обставин, що виключають здійснення виконавчого провадження.

Судом встановлено, що судове рішення на підставі якого видано виконавчий лист набрало законної сили 07.08.2014, строк пред'явлення виконавчого документу до виконання до 06.08.2015.

З матеріалів справи вбачається, що постановою від 10.08.2015 головного державного виконавця відділу державної виконавчої служби Іванківського міськрайонного управління юстиції відмовлено у відкритті виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа №826/18283/13-а виданого 22.08.2014 Окружним адміністративним судом міста Києва.

Отже, позивачем було пред'явлено вказаний виконавчий лист до виконання до відділу державної виконавчої служби Іванківського міськрайонного управління юстиції у строк визначений ст. 22 Закону, враховуючи, що державним виконавцем відмовлено у відкритті виконавчого провадження за виконавчим листом, строк пред'явлення згадуваного виконавчого листа переривався та новий строк пред'явлення до виконання розпочав перебіг з 10.08.2015, отже доводи відповідача про пропущення строку пред'явлення виконавчого листа до виконання є необґрунтованими та спростовуються наявними матеріалами.

Невірне зазначення боржника у виконавчому листі на думку суду виключає можливість відкриття виконавчого провадження за таким виконавчим листом.

Проте враховуючи, що позивачу відмовлено у відкритті виконавчого провадження з примусового виконання не лише на підставі п.1 ч. 1 ст. 26 Закону, а й на підставі п. 8 ч. 1 ст. 26 Закону (наявності інших передбачених законом обставин, що виключають здійснення виконавчого провадження), оскільки у виконавчому листі вказано боржника, який фактично не існує, отже суд дійшов висновку, що оскаржувана постанова у вказаній частині є обґрунтованою та не підлягає скасуванню.

У відповідності до частини 1 статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з частиною 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до вимог частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Враховуючи вищевикладене, повно та всебічно дослідивши наявні матеріали справи, а також норми чинного законодавства України, суд дійшов до висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 69-71, 128, 160-165, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити в задоволенні позову.

Постанова набирає законної сили в порядку передбаченому ст.254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в апеляційному порядку повністю або частково за правилами, встановленими ст.ст.185-187 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги.

Суддя В.І. Келеберда