Справа № 804/3672/13-а
Суддя: Вербицька О.В.
Дата ухвалення: 2015-11-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 листопада 2015 року м. Київ К/800/17249/15

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:
Головуючий суддя:Вербицька О.В.
Судді: Маринчак Н.Є.
Цвіркун Ю.І.
розглянувши у попередньому судовому засіданні

касаційну скаргу Лівобережної об'єднаної державної податкової інспекції м. Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області

на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06.05.2014 р.

та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 02.04.2015 р.

у справі № 804/3672/13-а

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Веесві - машинобудівний завод»

до Лівобережної об'єднаної державної податкової інспекції м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області

про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень

В С Т А Н О В И В :

Товариство з обмеженою відповідальністю «Веесві - машинобудівний завод» (далі - позивач, ТОВ «Веесві - машинобудівний завод») звернулось до суду з позовом до Лівобережної об'єднаної державної податкової інспекції м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області (далі - відповідач, Лівобережна ОДПІ) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06.05.2014 р. позов задоволено. Визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення Лівобережної ОДПІ № від 07.11.2012 року, № від 07.11.2012 року та № від 21.01.2013 року.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 02.04.2015 р. постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06.05.2014 р. залишено без змін.

У касаційній скарзі Лівобережна ОДПІ, посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06.05.2014 р. та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 02.04.2015 р. і ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

У письмовому запереченні на касаційну скаргу ТОВ «Веесві - машинобудівний завод», посилаючись на те, що касаційна скарга є необґрунтованою, просить залишити її без задоволення, а постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06.05.2014 р. та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 02.04.2015 р. - без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи касаційної скарги щодо дотримання правильності застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів, враховуючи межі касаційної скарги, дійшла висновку про наступне.

Лівобережною ОДПІ проведено планову виїзну перевірку ТОВ «Веесві - машинобудівний завод» з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.04.2010 року по 31.03.2012 року, валютного та іншого законодавства за період з 01.04.2010 року по 31.03.2012 року, за результатами якої складено акт від 22.10.2012 року № 4412/22-4/31929927.

В акті перевірки зазначено порушення позивачем п.138.2, п.п. 138.8.1 п.138.8 ст. 138 Податкового кодексу України, що призвело до заниження податку на прибуток на загальну суму 600 680,20 грн., п.198.2, п.198.3, п.198.6 ст. 198, п.200.1 ст. 200, п.201.7, п.201.4,п.201.10 ст. 201 Податкового кодексу України, що призвело до заниження податку на додану вартість на загальну суму 539 108,8 грн.

На підставі акта перевірки податковим органом прийнято податкові повідомлення-рішення від 07.11.2012 року № , яким позивачу визначено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість в розмірі 655 540,29 грн., в т.ч. за основним платежем - 539 108,79 грн. та за штрафними санкціями - 116 431,50 грн., та № , яким позивачу визначено суму грошового зобов'язання з податку на прибуток приватних підприємств в розмірі 660 505,25 грн., в т.ч. за основним платежем - 654 479,42 грн. та за штрафними санкціями - 5 675,83 грн.

Крім того, під час розгляду первинної скарги ДПС у Дніпропетровській області доручила Лівобережній МДПІ м. Дніпропетровська провести позапланову документальну перевірку товариства з обмеженою відповідальністю «Веесві - машинобудівний завод», за результатами якої 15.01.2013 року працівниками Лівобережної об'єднаної державної податкової інспекції м. Дніпропетровська складено акт № 122/22-4/31929927 «Про результати виїзної позапланової перевірки товариства з обмеженою відповідальністю «Веесві - машинобудівний завод» в частині нарахування податку на прибуток та податку на додану вартість за період 01.04.2010 року по 31.03.2012 року».

На підставі вказаного акта 21.01.2013 року прийнято податкове повідомлення - рішення № , яким позивачу визначено суму грошового зобов'язання з податку на прибуток приватних підприємств у розмірі 166 107,46 грн.

Суди першої та апеляційної інстанцій визнали необґрунтованими такі висновки податкового органу, з чим погоджується суд касаційної інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до п. 138.1 ст.138 ПК України, витрати, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування, складаються із витрат операційної діяльності.

Згідно п.п.138.1.1 п.138.1 ст.138 цього ж Кодексу, витрати операційної діяльності включають собівартість реалізованих товарів, які прямо визначають особливості формування витрат платника податку.

Пунктом 138.2 ст.138 ПК України, передбачено, що витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

Відповідно до п.п.139.1.9 п.139.1 ст.139 цього ж Кодексу, не включаються до складу витрат витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

У відповідності до пункту 198.1 статті 198 ПК України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

Згідно з пунктом 198.2 статті 198 ПК України датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг, дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Пунктом 198.3 статті 198 ПК України передбачено, що податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Відповідно до пункту 198.6 статті 198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними або оформлені з порушенням вимог чи не підтверджені митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу).

За змістом частини 2 статті 3 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» податкова звітність ґрунтується на даних бухгалтерського обліку.

Відповідно до частини 1 статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Отже, відображення господарської операції у податковому обліку повинно здійснюватись відповідно до її реального економічного змісту на підставі первинних документів.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що 31 січня 2011 року було укладено договір поставки № 3101 між Акціонерним товариством закритого типу «Укрметалопром» (постачальник) та ТОВ «Веесві - машинобудівний завод» (покупець), згідно з яким постачальник зобов'язується поставити, а покупець прийняти та оплатити на умовах викладених в договорі, металопродукцію.

22 серпня 2011 року між ТОВ «Веесві - машинобудівний завод» (покупець) та ПП «Ясінь» (продавець) було укладено договір № 220812, за умовами якого продавець зобов'язувався передати у власність покупцеві, а покупець прийняти і оплатити металопродукцію.

14 грудня 2011 року між ТОВ «Веесві - машинобудівний завод» (покупець) та ТОВ «Ліга» (продавець) укладено договір № 141213, за умовами якого продавець зобов'язувався передати у власність покупцеві, а покупець прийняти і оплатити металопродукцію.

Виконання зазначеного договору підтверджено належним чином складеними первинними документами: податковими накладними, видатковими накладними, рахунками -фактури, товарно-транспортними накладними, платіжними дорученнями.

07 листопада 2011 року було укладено договір купівлі - продажу № 07 - 11/11 між ТОВ «Новік - Профі»(продавець) з одного боку та ТОВ «Веесві - машинобудівний завод» (покупець) з іншого боку. Згідно з яким покупець зобов'язується прийняти та оплатити товар згідно умов вказаних договором.

09 квітня 2010 року було укладено договір купівлі - продажу №9/4 між ТОВ «НПФ АГАТ» (продавець) з одного боку та ТОВ «Веесві - машинобудівний завод» (покупець) з іншого боку, згідно з яким покупець зобов'язується прийняти та оплатити товар згідно умов договору.

03 червня 2010 року було укладено договір купівлі - продажу № 03/06 між ТОВ «СЛАЙ.К» (продавець) з одного боку та ТОВ «Веесві - машинобудівний завод» (покупець) з іншого боку, згідно з яким покупець зобов'язується прийняти та оплатити товар згідно умов договору.

10 листопада 2010 року було укладено договір купівлі - продажу № 10/11 між ТОВ «Соулік» (продавець) з одного боку та ТОВ «Веесві - машинобудівний завод» (покупець) з іншого боку, згідно з яким покупець зобов'язується прийняти та оплатити товар згідно умов договору.

Виконання зазначених договорів підтверджено належним чином складеними первинними документами: податковими накладними, видатковими накладними, рахунками -фактури, товарно-транспортними накладними, платіжними дорученнями.

На час здійснення господарських операцій контрагенти позивача були зареєстровані як юридичні особи та платники податку на додану вартість.

Отже, позивачем реально здійснені та фактично виконані господарські операції по взаємовідносинах з ТОВ «Соулік», ТОВ «Слай. К», ТОВ «НВФ «Агат», ТОВ «Новік-Профі», АТЗТ «Укрметалпром», ПП «Ясінь», ТОВ «Ліга», що підтверджено належним чином складеними первинними документами.

З огляду на викладене, суди першої та апеляційної інстанцій дійшли правильного висновку, що позивачем виконані всі умови, передбачені податковим законодавством, які надають йому правові підстави для формування витрат та податкового кредиту.

Крім того, суди обґрунтовано не прийняли до уваги висновки податкового органу щодо нікчемності правочинів, з урахуванням всіх обставин справи та вимог законодавства, чинного на час виникнення спірних правовідносин.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що в межах касаційної скарги порушень судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права при вирішенні цієї справи не допущено, правова оцінка обставин у справі дана вірно.

За таких обставин, касаційна скарга відповідача підлягає відхиленню, а постанова Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06.05.2014 р. та ухвала Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 02.04.2015 р. залишенню без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 210, 214 - 215, 220, 2201, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В:

1.Касаційну скаргу Лівобережної об'єднаної державної податкової інспекції м. Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області відхилити.

2.Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06.05.2014 р. та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 02.04.2015 р. залишити без змін.

3.Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, заява про перегляд судового рішення в адміністративній справі Верховним Судом України може бути подана з підстав, у порядку та в строки, встановлені статтями 236 238 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя О.В. Вербицька

Судді Н.Є. Маринчак

Ю.І. Цвіркун