Справа № 826/20850/14
Суддя: Леонтович К.Г.
Дата ухвалення: 2015-11-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"05" листопада 2015 р. м. Київ К/800/34354/15

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі

суддів: Леонтович К.Г., Калашнікової О.В., Васильченко Н.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в приміщенні суду справу за касаційною скаргою представника ОСОБА_1 та ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 8 липня 2015 року у справі № 826/20850/14 за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_4, ОСОБА_2 до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства „Комерційний банк „Український фінансовий світ" Гончарова Сергія Івановича про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИЛА:

У грудні 2014 р. ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі відповідач-1) та Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства „Комерційний банк „Український фінансовий світ" Гончарова Сергія Івановича (далі відповідач-2), в якому, з урахуванням змінених позовних вимог, просила: визнати протиправною бездіяльність Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, що полягає у невідшкодуванні коштів за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб за вкладом ОСОБА_1 згідно договору №43575 від 02.07.2014 банківського вкладу (депозиту) „Планер"; визнати протиправною відмову Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ „КБ „УФС" Гончарова Сергія Івановича у включенні даних ОСОБА_1 до Повного переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами в ПАТ „КБ „УФС" за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб за договором №43575 від 02.07.2014 банківського вкладу (депозиту) „Планер"; зобов'язати Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ „КБ „УФС" Гончарова Сергія Івановича включити дані позивача до Повною переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами в ПАТ „КБ „УФС" за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб за договором №43575 від 02.07.2014 банківського вкладу (депозиту) „Планер"; зобов'язати Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ „КБ „УФС" Гончарова Сергія Івановича надати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію стосовно збільшення кількості вкладників за рахунок ОСОБА_1, яким необхідно здійснити виплати відшкодування коштів за вкладами в ПАТ „КБ „УФС" за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб; зобов'язати Фонд гарантування вкладів фізичних осіб здійснити відшкодування коштів за вкладом ОСОБА_1 згідно договору №43575 від 02.07.2014 банківського вкладу (депозиту) „Планер" за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб; зобов'язати Фонд гарантування вкладів фізичних осіб та Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ „КБ „УФС" Гончарова Сергія Івановича подати у тижневий строк з моменту набрання рішенням по справі законної сили звіт про виконання судового рішення.

Ухвалами Окружного адміністративного суду міста Києва від 18.03.2015 р. та 23.03.2015 р. об'єднані до спільного розгляду і вирішення адміністративні справи за позовами ОСОБА_4 та ОСОБА_2 до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ „КБ „УФС" Гончарова Сергія Івановича про визнання протиправними дій, зобов'язання вчинити дії та присвоєний об'єднаним справам загальний №826/20850/14.

ОСОБА_2 (далі позивач 3) з урахуванням змінених позовних вимог просила суд: визнати протиправною бездіяльність Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, що полягає у невідшкодуванні коштів за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб за вкладом ОСОБА_2 згідно договору №43522 від 02.07.2014р. банківського вкладу (депозиту) „Планер"; визнати протиправною відмову Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ „КБ „УФС" Гончарова Сергія Івановича у включенні даних ОСОБА_2 до Повного переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами в ПАТ „КБ „УФС" за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб за договором №43522 від 02.07.2014 банківського вкладу (депозиту) „Планер"; зобов'язати Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ „КБ „УФС„ Гончарова Сергія Івановича включити дані ОСОБА_2 до Повною переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами в ПАТ „КБ „УФС" за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб за договором №43522 від 02.07.2014 р. банківського вкладу (депозиту) „Планер"; зобов'язати Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ „КБ „УФС" Гончарова Сергія Івановича надати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію стосовно збільшення кількості вкладників за рахунок ОСОБА_2, яким необхідно здійснити виплати відшкодування коштів за вкладами в ПАТ „КБ „УФС" за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб; зобов'язати Фонд гарантування вкладів фізичних осіб здійснити відшкодування коштів за вкладом ОСОБА_2 згідно договору №43522 від 02.07.2014 банківського вкладу (депозиту) „Планер" за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб; зобов'язати Фонд гарантування вкладів фізичних осіб та Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ „КБ „УФС" Гончарова Сергія Івановича подати у тижневий строк з моменту набрання рішенням по справі законної сили звіт про виконання судового рішення.

З аналогічними позовним вимогами звернулася до суду з позовом ОСОБА_4.

Позовні вимоги мотивовані тим, що дії відповідачів щодо не включення позивача до переліку та загального реєстру вкладників, не відшкодуванні коштів за рахунок Фонду за вкладом є протиправними.

Постановою окружного адміністративного суду міста Києва від 13 травня 2015 року заявлені позови ОСОБА_1, ОСОБА_2 задоволені частково.

Визнане протиправним рішення Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб Гончарова Сергія Івановича щодо визнання нікчемним договору банківського вкладу (депозиту) „ПЛАНЕР" №43575 від 02.07.2014 р., укладеного між Публічним акціонерним товариством „Комерційний банк „УКРАЇНСЬКИЙ ФІНАНСОВИЙ СВІТ" та ОСОБА_1.

Визнане протиправним рішення Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб Гончарова Сергія Івановича щодо визнання нікчемним договору банківського вкладу (депозиту) „ПЛАНЕР" №43522 від 02.07.2014 р., укладеного між Публічним акціонерним товариством „Комерційний банк „УКРАЇНСЬКИЙ ФІНАНСОВИЙ СВІТ" та ОСОБА_2.

Зобов'язано Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ „КБ „УФС" Гончарова Сергія Івановича подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію стосовно збільшення кількості вкладників за рахунок ОСОБА_1, яким необхідно здійснити виплати відшкодування коштів за вкладами в ПАТ „КБ „УФС" за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Зобов'язано Фонд гарантування вкладів фізичних осіб здійснити відшкодування коштів за вкладом ОСОБА_2 згідно договору №43522 від 02.07.2014 банківського вкладу (депозиту) „Планер" за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб;

Відмовлено в задоволенні решти позовних вимог.

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_4 відмовлено.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 8 липня 2015 року скасована постанова суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_1, ОСОБА_2, в цій частині прийнята нова постанова про відмову позовних вимог. В решті постанова суду першої інстанції залишена без змін.

Не погоджуючись з рішенням суду апеляційної інстанції представник ОСОБА_1 та ОСОБА_2 - ОСОБА_3 звернувся до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій просить скасувати постанову суду апеляційної інстанції, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Рішення судів щодо ОСОБА_4 не оскаржувалося в апеляційному та касаційному порядку.

Перевіривши правову оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши доводи касаційних скарг, проаналізувавши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права колегія суддів Вищого адміністративного суду України вважає, що наявні підстави для задоволення касаційної скарги.

Судами попередніх інстанцій, встановлено, щоміж ПАТ „КБ „УФС" (банк) та ОСОБА_1 (вкладник) укладений договір банківського вкладу (депозиту) „ПЛАНЕР" №43575 від 02.07.2014 року, відповідно до якого, банк приймає від вкладника на вкладний (депозитний) рахунок грошові кошти в сумі 11 400 євро у тимчасове строкове користування на строк до 07.08.2014 року та зобов'язується сплачувати проценти за його користування. Процентна ставка за вкладом встановлюється у розмірі 5,75 %. Внесення вказаної суми в банк підтверджується квитанцією №TR.57874.1274.85 від 02.07.2014 року на суму 11 400 євро (еквівалент у гривнях 184 652 грн. 20 коп.).

Крім того, між ПАТ „КБ „УФС" (банк) та ОСОБА_2 (вкладник) укладений договір банківського вкладу (депозиту) „ПЛАНЕР" №43522 від 02.07.2014 року, відповідно до якого, банк приймає від вкладника на вкладний (депозитний) рахунок грошові кошти в сумі 184 400 грн. у тимчасове строкове користування на строк до 07.08.2014 та зобов'язується сплачувати проценти за його користування. Процентна ставка за вкладом встановлюється у розмірі 19,75 %. Внесення вказаної суми в банк підтверджується підтверджується квитанцією №TR.57823.678.85. від 02.07.2014 року на суму 184 400 грн.

Постановою Правління НБУ від 14 серпня 2014 року прийняте рішення №491 „Про віднесення Публічного акціонерного товариства „Комерційний банк „Український фінансовий світ" до категорії неплатоспроможних".

Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийняте рішення від 14 серпня 2014 року № 69 „Про запровадження тимчасової адміністрації у Публічному акціонерному товаристві „Комерційний банк „Український фінансовий світ".

Постановою Правління Національного банку України від 10 листопада 2014 року № 717 „Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ „Комерційний банк „Український фінансовий світ" та рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 13 листопада 2014 року №119 „Про початок процедури ліквідації ПАТ „Комерційний банк «Український фінансовий світ" та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку" відкликана банківська ліцензія ПАТ „Комерційний банк „Український фінансовий світ" і розпочата процедура ліквідації банку. Уповноваженою особою Фонду на ліквідацію ПАТ „Комерційний банк „Український фінансовий світ" строком на 1 рік, тобто з 13 листопада 2014 року по 12 листопада 2015 року, призначено Гончарова С.І.

На офіційному сайті Фонду опубліковане оголошення, що з 21.11.2014 р. Фонд розпочинає виплати коштів вкладникам ПАТ „КБ „УФС"; для отримання коштів вкладники ПАТ „КБ „УФС" з 21 листопада по 31 грудня 2014 року включно можуть звертатися до установ банка-агента Фонду - публічного акціонерного товариства „Альфа-Банк"; виплати гарантованої суми відшкодування здійснюватимуться відповідно до Загального реєстру вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду.

Для отримання коштів за вкладами позивачі, кожний окремо, звернулися до ПАТ „АЛЬФА-БАНК", однак, останній повідомив, що кошти виплачуватися не будуть, оскільки відомості щодо них відсутні в Загальному реєстрі вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду.

Представник позивачів - ОСОБА_3 15 грудня 2014 року звернувся до Уповноваженої особи із адвокатськими запитами, у якому просив повідомити причини відмови позивачам у відшкодуванні коштів за їх вкладами та не включення їх до Переліку та Реєстру вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду.

Уповноважена особа 17 грудня 2014 року листами № 001/1300, № 001/1301, №001/1305 повідомила, що договори банківського вкладу №43575, №43522 від 02.07.2014 року, укладені між позивачами та ПАТ „КБ „УФС", та операції з внесення і перерахування грошових коштів по рахунках, відкритих на виконання вказаних договорів, є нікчемними відповідно до вимог статті 38 Закону України „Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" та статті 228 Цивільного кодексу України.

Позивачі, посилаючись на протиправну бездіяльність відповідачів щодо не включення їх до переліку та Загального реєстру вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, звернулися до суду з даними позовами.

Суд першої інстанції, задовольняючи частково позов виходив з того, що відповідачами не наведені, а судом не встановлені, підстави для визнання нікчемними договорів банківського вкладу (депозиту) № 43575, № 43566, №43522, укладених між позивачами та ПАТ „КБ „УФС". Відповідачами також не надано доказів, які б свідчили, що зазначений правочин є таким, що порушує публічний порядок чи спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна держави. Відповідачем 2 не визначені конкретної підстави нікчемності правочину неплатоспроможного банку, що передбачені у частині третій статті 38 Закону України „Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" та не наведено ознак нікчемності правочинів.

Суд апеляційної інстанції, сксовуючи рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог виходив з того, що позивачі мали право захисти свої права шляхом подання позову про визнання дійсності договору банківського вкладу в судовому порядку за правилами ЦПК. Крім того, перевіркою Комісії Уповноваженої особи встановлено, що кошти на депозитні рахунки, відкриті на ім'я позивачів, надійшли внаслідок розподілу великого вкладу іншого клієнта з метою створення в майбутньому штучного зобов'язання Фонду на відшкодування грошових коштів за рахунок держави. Отже, позивачі є тими особами, які не набули прав на гарантоване відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, а відтак вказані особи правомірно не були включені до повного переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів.

Колегія суддів не погоджується з наведеними висновкам суду апеляційної інстанції виходячи з наступного.

У відповідності до положень частини першої статті 3 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" від 23.02.2012 № 4452-VI(далі - Закон №4452-VI) Фонд є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку.

Відповідно частини першої статті 1 та частини третьої статті 12 Закону № 4452-VI виконавча дирекція Фонду здійснює управління поточною діяльністю Фонду; виконавча дирекція Фонду має такі повноваження у сфері забезпечення відшкодування коштів за вкладами: 1) визначає порядок ведення реєстру учасників Фонду; 2) визначає порядок відшкодування Фондом коштів за вкладами відповідно до розділу V цього Закону; 3) визначає порядок ведення банками бази даних про вкладників та ведення Фондом відповідної узагальненої бази даних; 4) приймає рішення про відшкодування коштів за вкладами у разі прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку; 5) затверджує порядок визначення банків-агентів та визначає на підставі цього порядку банків-агентів; 6) приймає рішення про оплату Фондом витрат, пов'язаних із процедурою виведення неплатоспроможного банку з ринку, у межах кошторису витрат Фонду, затвердженого адміністративною радою Фонду; 7) встановлює вимоги до змісту договорів банківського вкладу, договорів банківського рахунка з питань, що стосуються функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб.

Частина перша статті 26 Закону № 4452-VI Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200 000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами.

За правилами частин першої-третьої статті 27 Закону № 4452-VI уповноважена особа Фонду складає перелік вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду відповідно до вимог цього Закону та нормативно-правових актів Фонду станом на день отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Уповноважена особа Фонду протягом трьох днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує повний перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню.

Уповноважена особа Фонду зазначає у переліку вкладників суму відшкодування для кожного вкладника, яка розраховується виходячи із сукупного обсягу всіх його вкладів у банку та нарахованих процентів. Нарахування процентів за вкладами припиняється з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Згідно з частиною п'ятою статті 27 Закону № 4452-VI протягом шести днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку виконавча дирекція Фонду затверджує реєстр вкладників для здійснення виплат відповідно до наданого уповноваженою особою Фонду переліку вкладників. Фонд публікує оголошення про відшкодування коштів вкладникам у газетах „Урядовий кур'єр" або „Голос України" та на своїй офіційній сторінці в мережі Інтернет не пізніше ніж через сім днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Частина шоста статті 27 Закону № 4452-VI визначає, що уповноважена особа Фонду протягом трьох днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію формує перелік вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню Фондом відповідно до частини четвертої статті 26 цього Закону.

Відповідно до пунктів 3-5 розділу ІІІ Положення про порядок відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами, затвердженого рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 9 серпня 2012 року №14 (далі по тексту - Положення) Уповноважена особа Фонду протягом трьох днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує та подає до Фонду повний перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду (додаток 8), із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню (далі - Перелік), перелік вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню Фондом відповідно до пунктів 4 - 6 частини четвертої статті 26 Закону, а також перелік осіб, які на індивідуальній основі отримують від банку проценти за вкладом на більш сприятливих договірних умовах, ніж звичайні, або мають інші фінансові привілеї від банку.

Перелік складається станом на день отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку і включає суму відшкодування для кожного вкладника, яка розраховується, виходячи із сукупного обсягу всіх його вкладів у банку та нарахованих процентів (зменшених на суму податку), але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку.

Визначений у Переліку залишок гарантованої суми надається з урахуванням розрахункових сум, сплачених вкладнику протягом дії тимчасової адміністрації у неплатоспроможному банку.

Якщо вкладник не отримав свої вклади у межах граничного розміру суми відшкодування протягом дії тимчасової адміністрації за рахунок цільової позики Фонду, така сума відшкодування включається до Переліку.

Перелік складається в алфавітному порядку за прізвищами вкладників та подається до Фонду на паперових та електронних носіях разом із супровідним листом.

Інформація про вкладника в Переліку має забезпечувати його ідентифікацію відповідно до законодавства.

Перелік на паперових носіях (пронумерованих, прошитих) засвідчується підписом уповноваженої особи Фонду та відбитком печатки банку, що ліквідується, на електронних носіях подається на CD-дисках у csv файлі. Дані на паперових та електронних носіях повинні бути ідентичними.

Відповідно до пункту 6 розділу ІІІ Положення передбачено, що протягом процедури ліквідації уповноважена особа Фонду може надавати до Фонду додаткову інформацію про вкладників стосовно: зменшення (збільшення) кількості вкладників, яким необхідно здійснити виплати відшкодування; зміни розміру належних їм сум; зміни особи вкладника; змін реквізитів вкладників; змін розміру сум разом із змінами реквізитів вкладників.

Як передбачено у пунктах 2, 3 розділу IV Положення, Фонд складає на підставі Переліку загальний Реєстр вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, за формою, наведеною у додатку 11 до цього Положення (далі - Загальний Реєстр).

Загальний Реєстр складається на паперових та електронних носіях.

Загальний Реєстр на паперових носіях (пронумерованих, прошитих) підписується відповідальною особою, яка його склала, та засвідчується підписом директора-розпорядника та відбитком печатки Фонду, на електронних носіях - на CD-дисках у csv файлі. Дані на паперових та електронних носіях повинні бути ідентичними.

Наведені норми законодавства вказують, що процедура визначення вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами, включає наступні етапи: 1) складення уповноваженою особою Фонду переліку вкладників та визначення розрахункових сум відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду; 2) передача уповноваженою особою Фонду сформованого переліку вкладників до Фонду; 3) складення Фондом на підставі отриманого переліку вкладників Загального Реєстру; 4) затвердження виконавчою дирекцією Фонду Загального реєстру.

Як вбачається із матеріалів справи, згідно листів Уповноваженої особи від 17 грудня 2014 року № 001/1300, № 001/1301, №001/1305 договори банківського вкладу №43575, №43522 від 02.07.2014 року, укладені між позивачами та ПАТ „КБ „УФС", та операції з внесення і перерахування грошових коштів по рахунках, відкритих на виконання вказаних договорів, є нікчемними відповідно до вимог ст.38 Закону України „Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" та ст.228 Цивільного кодексу України, з мотивів того, що вказаний правочин порушує публічний порядок та спрямований на незаконне завоволодіння майна держави.

Згідно ч.2 ст.38 Закону № 4452-VI протягом дії тимчасової адміністрації уповноважена особа Фонду зобов'язана забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою цієї статті.

Частина 3 ст.38 Закону № 4452-VI визначає, що правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними з таких підстав: 1) банк безоплатно здійснив відчуження майна, прийняв на себе зобов'язання без встановлення обов'язку контрагента щодо вчинення відповідних майнових дій, відмовився від власних майнових вимог; 2) банк до дня визнання банку неплатоспроможним взяв на себе зобов'язання, внаслідок чого він став неплатоспроможним або виконання його грошових зобов'язань перед іншими кредиторами повністю чи частково стало неможливим; 3) банк здійснив відчуження чи передав у користування або придбав (отримав у користування) майно, оплатив результати робіт та/або послуги за цінами, нижчими або вищими від звичайних (якщо оплата на 20 відсотків і більше відрізняється від вартості товарів, послуг, іншого майна, отриманого банком), або зобов'язаний здійснити такі дії в майбутньому відповідно до умов договору; 4) банк оплатив кредитору або прийняв майно в рахунок виконання грошових вимог у день, коли сума вимог кредиторів банку перевищувала вартість майна; 5) банк прийняв на себе зобов'язання (застава, порука, гарантія, притримання, факторинг тощо) щодо забезпечення виконання грошових вимог у порядку іншому, ніж здійснення кредитних операцій відповідно доЗакону України „Про банки і банківську діяльність"; 6) банк уклав кредитні договори, умови яких передбачають надання клієнтам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку; 7) банк уклав правочини (у тому числі договори), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку; 8) банк уклав правочин (у тому числі договір) з пов'язаною особою банку, якщо такий правочин не відповідає вимогам законодавства України.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що Уповноваженою особою Фонду не визначена конкретна підстава нікчемності правочинів неплатоспроможного банку, передбачені у частині третій статті 38 Закону № 4452-VI, та не наведено, що договори банківського вкладу між ПАТ „КБ УФС„ та позивачами мають ознаки нікчемного правочину.

Відповідно до ч.1 ст.204 Цивільного кодексу України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Судами не встановлено доказів існування відповідного судового рішення про визнання недійсним договору банківського вкладу (депозиту) від 02.07.2014 року №43375 та №43522.

Висновки апеляційного суду грунтуютьсяч на допущеннях без встановлення конкретних обставин та осіб щодо „дроблення" великого вкладу та переведення його на депозитні рахунки позивачів за домовленістю з працівниками банку. Оскільки по справі відсутні будь-які докази наведених висновків апеляційним судом.

Виходячи з наведеного, суд апеляційної інстанції дійшов помилкових висновків про правомірність дій Уповноваженої особи Фонду щодо не включення позивачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до переліку вкладників публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Український фінансовий світ", які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб з підстав нікчемності правочину.

Судами встановлено, що згідно за квитанціями банку від 02.07.2014, позивачами здійснена оплата коштів на користь отримувача банку, призначення платежу - надходження коштів за депозитними угодами Банк отримувача публічне акціонерне товариство „Комерційний банк „Український фінансовий світ".

Відповідно до п.2.9 Інструкції про проведення касових операцій банками в Україні, затвердженої постановою Правління Національного Банку України від 1 червня 2011 року №174, банк (філія, відділення) зобов'язаний видати клієнту після завершення приймання готівки квитанцію (другий примірник прибуткового касового ордера) або інший документ, що є підтвердженням про внесення готівки у відповідній платіжній системі. Квитанція або інший документ, що є підтвердженням про внесення готівки у відповідній платіжній системі, має містити найменування банку (філії, відділення), який здійснив касову операцію, дату здійснення касової операції (у разі здійснення касової операції в післяопераційний час - час виконання операції або напис чи штамп „вечірня" чи „післяопераційний час"), а також підпис працівника банку (філії, відділення), який прийняв готівку, відбиток печатки (штампа) або електронний підпис працівник а банку (філії, відділення), засвідчений електронним підписом САБ.

На підтвердження факту внесення грошових коштів на рахунок до банку позивачі надали належним чином оформлений документ банківської установи, який свідчить про те, що грошові кошти відповідно до укладеного договору позивачами були внесені, тоді як відповідачами доказів того, що зазначені кошти фактично не вносилися, надано не було.

Інших документів, які б свідчили про фактичне внесення особою коштів на депозитний рахунок, Закон не визначає.

Факт внесення коштів на рахунок за договорами банківського вкладу між ПАТ „КБ УФС" та ОСОБА_1 і ОСОБА_2 від 02.07.2014 року відповідачем не спростований.

При цьому, колегія суддів зазначає про безпідставність висновків апеляційного суду, що внаслідок „дроблення" великого вкладу іншої особи, розмір якого становив більше, ніж 200000,00 грн. позивач набував гарантоване право на отримання коштів в сумі до 200000 грн. безпосередньо від Фонду та отримував перевагу перед іншими кредиторами Банку, що є порушенням п.7 ч.3 ст.38 Закону № 4452-VI, оскільки відповідачем не надано доказів того, що позивачем кошти фактично не вносилися на рахунок за спірними договорами, крім того, відповідачем не спростована наявність у позивачів квитанцій, яка є доказом внесення на рахунок банку грошових коштів.

Виходячи з наведеного Уповноваженою особою Фонду не доведена наявність правових підстав для не включення позивачів до переліку вкладників ПАТ „Комерційний банк „Український фінансовий світ", які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, тому рішення про визнання нікчемними договорів банківського вкладу є протиправними.

Виходячи з наведеного, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про наявність підстав для часткового задоволення заявлених позовів.

З урахуванням наведеного колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає задоволенню, постанова суду апеляційної інстанції підлягає скасуванню, а рішення суду першої інстанції підлягає залишенню в силі з урахуванням вищенаведених обставин.

Згідно ст.226 КАС України суд касаційної інстанції має право скасувати судове рішення суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення суду першої інстанції, але помилково скасоване судом апеляційної інстанції.

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України прийшла до висновків, що обставини справи встановлені повно і правильно, але суд апеляційної інстанції при ухваленні судового рішення порушив норми матеріального та процесуального права, що призвело до ухвалення необґрунтованого рішення та помилкового скасування законного рішення суду першої інстанції, яке підлягає скасуванню, а постанова суду першої інстанції підлягає залишенню в силі. При цьому колегія суддів зазначає, що справа переглядається в межах касаційної скарги.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 226, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів Вищого адміністративного суду України, -

У Х В А Л И Л А :

Касаційну скаргу ОСОБА_3 - представника ОСОБА_1 та ОСОБА_2 задовольнити.

Постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 8 липня 2015 року скасувати, постанову окружного адміністративного суду міста Києва від 13 травня 2015 року залишити в силі.

Ухвала набирає законної сили через 5 днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі і може бути переглянута Верховним Судом України з підстав передбачених ст.ст.237-239 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: