Справа № 334/7652/15-а
Суддя: Нікітенко Н. П.
Дата ухвалення: 2015-10-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Дата документу 07.10.2015
Справа № 334/7652/15-а
Провадження № 2-а/334/155/15
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 жовтня 2015 року Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючої судді Нікітенко Н.П., при секретарі Лапіні О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Запоріжжя про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулася до суду з адміністративним позовом про визнання дій противоправними та зобов'язання вчинити певні дії, вказавши, що вона перебуває на обліку в УПФ України в Ленінському районі м. Запоріжжя з 15.07.2013 року, отримуючи пенсію за віком згідно Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування».

З 28.03.2014 року управлінням проведено перерахунок її пенсії з пенсії за віком, призначеної згідно Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування на пенсію за віком, обчислену відповідно до Закону України Про державну службу. Оскільки вона працювала на посаді, яка дає право на призначення пенсії в порядку та на умовах, передбачених Законом України Про державну службу, то з 28.03.2014 року їй пенсія виплачувалась у розмірі, обчисленому відповідно до Закону України України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування, про що надала копію розпорядження №188444 від 01.04.2014 року про перерахунок пенсії.

У зв'язку з тим, що з 01.04.2015 року Пенсійний фонд України в Ленінському районі м. Запоріжжя не здійснив виплату пенсії за віком, посилаючись на Закон України від 02.03.2015 року № 213-VIII, вона звернулася до Управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Запоріжжя з проханням поновити виплату пенсії.

27.08.2015 року позивачка отримала відмову у поновлені виплати призначеної пенсії.

Просить суд визнати протиправними дії Пенсійного фонду України у Ленінському районі м. Запоріжжя щодо припинення виплати пенсії за віком з 01.06.2015року, зобов'язати управління Пенсійного фонду України у Ленінському районі м. Запоріжжя поновити виплату пенсії за віком.

В судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги, пояснила, що 15.07.2013 року була призначена пенсія за віком, у відповідності до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

З 28.03.2014 року управлінням проведено перерахунок її пенсії з пенсії за віком, призначеної згідно Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування на пенсію за віком, обчислену відповідно до Закону України Про державну службу. Оскільки вона працювала на посаді, яка дає право на призначення пенсії в порядку та на умовах, передбачених Законом України Про державну службу, то з 28.03.2014 року їй пенсія виплачувалась у розмірі, обчисленому відповідно до Закону України України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування.

З 01 квітня 2015 року пенсія позивачці не виплачується в зв'язку з набранням чинності закону №213-VIII від 02.03.2015 року. Вказаний в пункті 5 розділу III «Прикінцеві положення» Закону №213 закон щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах до 01 червня 2015 року не прийнятий, у зв'язку з чим з вказаної дати втратили чинність, зокрема, норми Закону України «Про державну службу» щодо пенсійного забезпечення і відповідно пенсії за цим Законом не призначаються. Вважає, що оскільки з 01 червня 2015 року відпали підстави, за якими вона позбавлена права на отримання пенсії, дії відповідача суперечать вимогам чинного законодавства

Представник УПФ України в Ленінському районі м. Запоріжжя проти позову заперечує, вказавши, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в управлінні з 15.07.2013 року, їй призначена пенсія за віком згідно Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». З 28.03.2014 року управлінням проведено перерахунок пенсії позивачки з пенсії за віком, призначеної згідно Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування на пенсію за віком, обчислену відповідно до Закону України Про державну службу. Оскільки ОСОБА_1 працювала на посаді, яка дає право на призначення пенсії в порядку та на умовах, передбачених Законом України Про державну службу, то з 28.03.2014 року пенсія позивачці виплачувалась у розмірі, обчисленому відповідно до Закону України України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування.

З 01.04.2015 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 N 213- VIII, яким внесено зміни, зокрема, до Закону України «Про державну службу».

Оскільки позивачка станом на 01.04.2015 року працювала на посаді головного спеціаліста відділу з виплати пенсій управління пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Запоріжжя, яка дає право на призначення пенсії у порядку та на умовах, передбачених Законом України «Про державну службу», то з 01.04.2015 року позивачці припинено виплату пенсії.

На підставі Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 № 213-VIII, частини 4 статті 37 Закону України «Про державну службу», просить у задоволенні адміністративного позову відмовити.

Вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до приписів ч.3 ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють: чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії): безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в УПФ України в Ленінському районі м. Запоріжжя, з 15.07.2013 року та повинна отримувати пенсію за віком, призначену за вимогами Закону України «Про державну службу», що підтверджується копією розпорядження №188444 від 01.04.2014 року про перерахунок пенсії.

З 01.04.2015 року управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Запоріжжя не виплачує позивачці пенсію за віком, посилаючись на Закон України від 02.03.2015 року № 213-VIII, яким внесено зміни до Закону України «Про державну службу».

26.08.2015 року ОСОБА_1 звернулася до Управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Запоріжжя з проханням поновити виплату пенсії, однак листом відповідача від 27.08.2015 року їй було відмовлено у поновлені виплати пенсії.

Не погоджуючись з рішенням відповідача щодо відмови поновити виплату пенсії за віком з 01.06.2015 року, позивачка звернувся до суду за захистом своїх прав.

Суд заслухав пояснення сторін, дослідивши письмові докази, приходить до висновку про задоволення позовних вимог, з огляду на наступне.

Згідно частини четвертої статті 37 Закону України «Про державну службу» (у редакції чинній з 01.04.2015 року): тимчасово, у період з 1 квітня 2015 року по 31 грудня 2015 року:

- особам, на яких поширюється дія цього Закону (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту») у період роботи на посадах, які дають право на призначення пенсії/щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених цим Законом, законами України «Про статус народного депутата України», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і стату с суддів», пенсії, призначені відповідно до цієї статті, не виплачуються.

- у період роботи на інших посадах/роботах пенсія, призначена особі відповідно до цієї статті (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»), розмір якої перевищує 150 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, виплачується в розмірі 85 відсотків призначеного розміру, але не менше 150 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність».

Після звільнення з роботи виплата пенсії відповідно до цього закону відновлюється.

Відповідач вважає, що оскільки позивач працює на посаді, яка дає право призначення пенсії у порядку та на умовах, передбачених ЗУ «Про державну службу», то в період з 01.04.2015 року по 31.12.2015 року пенсія, призначена згідно до Закону України «Про державну службу», не повинна виплачуватись.

Станом на 01.04.2015року посада, на якій працює позивачка, дійсно давала право на призначення пенсії відповідно до ЗУ «Про державну службу», зв'язку з чим відповідачем правомірно не виплачувалась пенсія позивачу.

Разом з тим, відповідно до пункту 5 розділу III «Прикінцеві положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015року № 213-VIII (далі Закон № 213) у разі неприйняття до 01 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому чисті спеціальних, на загальних підставах з 01 червня 2015 скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до законів України "Про державну службу", «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», «Про статус народних депутатів України», «Міністрів України», «Про судову експертизу", «Про національний банк України», «Про службу в органах місцевого самоврядування», «Про дипломатичну службу», Податкового та Митного кодексів України, Положення про помічника-консультанта народного депутата України.

Вказаний в пункті 5 розділу III «Прикінцеві положення» Закону №213 закон щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах до 01 червня 2015 року не прийнятий, у зв'язку з чим з вказаної дати втратили чинність, зокрема, норми Закону України «Про державну службу» щодо пенсійного забезпечення і відповідно пенсії за цим Законом не призначаються.

В теперішній час особам, які підпадають під дію Закону України «Про державну службу» пенсія призначається відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Таким чином, з 01 червня 2015 року посада, на якій працює позивач, не дає права на призначення пенсії в порядку та на умовах, передбачених Законом України «Про державну службу» у зв'язку з чим передбачені ч. 4 ст. 37 Закону України «Про державну службу» підстави для припинення виплати пенсії позивачу, призначеної відповідно до цього Закону, відпали, і з 01 червня 2015 року перешкоди для виплати позивачу вказаної пенсії відсутні.

З огляду на вказане, суд вважає, що з 01 червня 2015 року виплата пенсії, призначеної позивачці відповідно до Закону України «Про державну службу», підлягає відновленню у зв'язку з відсутністю підстав для її невиплати.

За таких обставин, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову ОСОБА_1 у повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 159-163, 186 КАСУ, ст.ст. 8, 22, 55, 95, 64, 124, 152 Конституції України, Законом України «Про державну службу», суд -

П О С Т А Н О В И В:

Позов задовольнити.

Визнати неправомірними дії управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Запоріжжя щодо припинення виплати пенсії ОСОБА_1 з 01 червня 2015 року.

Зобов'язати управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Запоріжжя поновити нарахування та виплату пенсії ОСОБА_1 з 01 червня 2015 року.

Постанова може бути оскаржена до адміністративного суду апеляційної інстанції - Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду, через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10 - денний строк з дня складання постанови у повному обсязі.

Суддя: Нікітенко Н. П.