Справа № К/9991/70977/11-С
Суддя: Амєлін С.Є.
Дата ухвалення: 2015-10-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 жовтня 2015 року м. Київ К/9991/70977/11

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

Амєліна С.Є. - головуючого,

Іваненко Я.Л.,

Кобилянського М.Г.,

розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за касаційними скаргами відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у місті Краматорську Донецької області та управління Пенсійного фонду України у місті Краматорську Донецької області на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 16 серпня 2011 року та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 19 вересня 2011 року в справі за позовом управління Пенсійного фонду України у місті Краматорську Донецької області до відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в місті Краматорську Донецької області про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и л а :

У липні 2011 року управління Пенсійного фонду України у місті Краматорську Донецької області звернулося в суд з вказаним адміністративним позов й просило стягнути з виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у місті Краматорську Донецької області невідшкодовані витрати на виплату та доставку пенсій по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13 в сумі 5 812,99 грн., витрати на виплату і доставку державної адресної допомоги до призначених пенсій в сумі 26 331,62 грн., щомісячної цільової грошової допомоги на прожиття в сумі 281 грн., а також суми витрат на виплату та доставку державної адресної допомоги до призначених пенсій у зв'язку з трудовим каліцтвом 234 особам на загальну суму 678 325,06 грн. за період з 01 січня по 31 травня 2011 року.

Постановою Донецького окружного адміністративного суду від 16 серпня 2011 року, залишеною без змін ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 19 вересня 2011 року, позов задоволено частково: стягнуто суми витрат на виплату та доставку пенсій по інвалідності внаслідок трудового каліцтва ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13 в сумі 5 812,99 грн.

У касаційній скарзі, посилаючись на порушення судами норм матеріального і процесуального права, позивач просив скасувати судові рішення в частині відмови у задоволенні позову та ухвалити в цій частині нове рішення про задоволення позову. У обґрунтування касаційної скарги зазначав, що виплата щомісячної державної адресної допомоги, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 26 березня 2008 року №265, здійснюється за рахунок коштів, з яких виплачується пенсія або державна соціальна допомога, а тому такі суми повинні бути відшкодовані відповідачем.

Відповідач у касаційній скарзі просив скасувати судові рішення та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову. У обґрунтування касаційної скарги зазначав, що відсутні правові підстави для відшкодування Фондом соціального страхування управлінню Пенсійного фонду України витрат на виплату пенсії по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання особі, яка отримала каліцтво чи інше ушкодження здоров'я за межами України на території країн-учасниць СНД.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у місті Краматорську Донецької області відмовилось прийняти до відшкодування витрати на виплату та доставку пенсій ОСОБА_4,ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, оскільки вони отримали каліцтво на підприємствах республік СРСР та держав СНД; витрати на виплату та доставку державної адресної допомоги та щомісячної цільової грошової допомоги на прожиття, оскільки це є самостійними видами виплат та до основного розміру пенсії не включаються, а тому не відшкодовуються органами Пенсійного фонду України.

Вирішуючи спір та задовольняючи позов у частині стягнення витрат на виплату та доставку пенсії особам, які отримала каліцтво за межами України, суд першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний суд, виходив з того, що страховиком, який має виплачувати пенсію по інвалідності особі, котра стала інвалідом внаслідок нещасного випадку на виробництві на території колишніх республік СРСР, є Фонд соціального страхування, тому він має відшкодовувати витрати в разі виплати такої пенсії органами Пенсійного фонду України. Відмовляючи у задоволенні позову щодо стягнення витрат на виплату та доставку адресної допомоги виходили з того, що така допомога не входить до визначеного статтею 21 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» переліку соціальних послуг та виплат, які здійснюються Фондом.

Перевіривши правильність застосування судами норм матеріального й процесуального права, правової оцінки обставин у справі колегія суддів приходить до висновку про те, що касаційні скарги не підлягають задоволенню з таких підстав.

Статтею 1 Основ законодавства України про загальнообов'язкове державне соціальне страхування встановлено, що загальнообов'язкове державне соціальне страхування - це система прав, обов'язків і гарантій, яка передбачає надання соціального захисту, що включає матеріальне забезпечення громадян у разі хвороби, повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати страхових внесків власником або уповноваженим ним органом, громадянами, а також бюджетних та інших джерел, передбачених законом.

Відповідно до статті 4 Основ законодавства залежно від страхового випадку є такі види загальнообов'язкового державного соціального страхування: пенсійне страхування; страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням; медичне страхування; страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності; страхування на випадок безробіття; інші види страхування, передбачені законами України. Відносини, що виникають за зазначеними у частині першій цієї статті видами загальнообов'язкового державного соціального страхування, регулюються окремими законами, прийнятими відповідно до цих Основ.

Види соціальних послуг та матеріального забезпечення за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням визначені у статті 25 Основ законодавства про загальнообов'язкове державне соціальне страхування.

Відповідно до пункту 4 статті 25 Основ за страхуванням від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання надаються такі види соціальних послуг і матеріального забезпечення: профілактичні заходи по запобіганню нещасним випадкам на виробництві та професійним захворюванням; відновлення здоров'я та працездатності потерпілого; допомога по тимчасовій непрацездатності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання; відшкодування збитків, заподіяних працівникові каліцтвом чи іншим ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням ним своїх трудових обов'язків; пенсія по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання; пенсія у зв'язку із втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання; допомога на поховання осіб, які померли внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання.

Оскільки пенсія по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання є наслідком страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, належним страховиком, тим, хто має надавати застрахованій особі матеріальну допомогу чи соціальні послуги, відповідно до статті 25 Основ є Фонд соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України, що також передбачено статтею 21 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності», яка визначає перелік соціальних послуг та виплат, які здійснюються та відшкодовуються Фондом.

Відповідно до частини 4 статті 26 Основ законодавства, якщо після призначення застрахованій особі матеріальної допомоги чи надання соціальних послуг між страховиками виник спір щодо понесених витрат, виплата здійснюється страховиком, до якого звернулася застрахована особа. При цьому неналежний страховик має право звернутися до належного страховика щодо відшкодування понесених ним витрат.

Аналогічне правило закріплене у частині 2 статті 24 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» якою визначено, що якщо після призначення застрахованій особі матеріальної допомоги чи надання соціальних послуг між Фондом і страховиками з інших видів соціального страхування виникають спори щодо понесених витрат, виплата здійснюється страховиком, до якого звернувся застрахований. При цьому страховик, до якого звернувся застрахований, має право звернутися до відповідного страховика з інших видів соціального страхування щодо відшкодування понесених ним витрат.

Відповідно до положень статті 21 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» у разі настання страхового випадку Фонд зобов'язаний у встановленому законодавством порядку своєчасно та в повному обсязі відшкодовувати шкоду, заподіяну працівникові внаслідок ушкодження його здоров'я або в разі його смерті, виплачуючи йому або особам, які перебували на його утриманні: допомогу у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю до відновлення працездатності або встановлення інвалідності; одноразову допомогу в разі стійкої втрати професійної працездатності або смерті потерпілого; щомісяця грошову суму в разі часткової чи повної втрати працездатності, що компенсує відповідну частину втраченого заробітку потерпілого; пенсію по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання; пенсію у зв'язку з втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання тощо. Усі види соціальних послуг та виплат, передбачені цією статтею, надаються застрахованому та особам, які перебувають на його утриманні, незалежно від того, перебуває на обліку підприємство, на якому стався страховий випадок, як платник страхових внесків чи ні.

Відповідно до статті 1 Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у сфері пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 року пенсійне забезпечення громадян держав-учасниць цієї Угоди та членів їх сімей здійснюється за законодавством держави, на території якої вони проживають.

Статтею 3 зазначеної Угоди встановлено, що всі витрати, пов'язані зі здійсненням пенсійного забезпечення за цією Угодою, несе держава, яка надає забезпечення.

За змістом наведеної норми взаємні розрахунки між державами можуть проводитися лише на підставі двосторонніх договорів.

Таким чином, витрати, понесені органами Пенсійного фонду України у зв'язку із виплатою та доставкою пенсій по інвалідності від трудового каліцтва (у тому числі й пенсій особам, які стали інвалідами від нещасного випадку на виробництві на території колишніх республік СРСР), підлягають відшкодуванню за рахунок Фонду як належного страховика від нещасного випадку на виробництві та професійних захворювань.

Аналогічна правова позиція неодноразово висловлена Верховним Судом України, зокрема у постановах від 12 листопада 2013 року по справі №21-394а13, від 31 березня 2015 року по справі №21-2а15, від 19 травня 2015 року по справі №21-241а15.

Перелік соціальних послуг та виплат, які здійснюються та відшкодовуються Фондом соціального страхування від нещасних випадків, передбачено статтею 21 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності».

Відповідно до цієї статті Фонд соціального страхування від нещасних випадків зобов'язаний в установленому законом порядку своєчасно та в повному обсязі відшкодовувати шкоду, заподіяну працівникові внаслідок ушкодження здоров'я, в тому числі пенсії по інвалідності від трудового каліцтва або професійного захворювання та пенсії у зв'язку з втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, у разі настання страхового випадку.

Постановою Кабінету Міністрів України від 26 березня 2008 року № 265 «Деякі питання пенсійного забезпечення громадян» передбачено надання щомісячної державної адресної допомоги. Відповідно до її положень зазначена допомога як окремий вид соціальної допомоги не входить до складу розміру пенсії по інвалідності та пенсії у зв'язку з втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання.

Пунктом 4 даної постанови встановлено, що виплата щомісячної державної адресної допомоги здійснюється за рахунок коштів, з яких виплачується пенсія або державна соціальна допомога.

Вирішуючи питання, чи здійснюються ці виплати за рахунок коштів Фонду соціального страхування від нещасних випадків, необхідно враховувати те, що страхування від нещасного випадку є самостійним видом загальнообов'язкового державного соціального страхування, за допомогою якого здійснюється соціальний захист, охорона життя та здоров'я громадян у процесі їх трудової діяльності.

Одним з основних принципів страхування від нещасного випадку є цільове використання коштів, які відповідно до статті 46 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» не формуються за рахунок Державного бюджету України, не включаються до його складу та використовуються виключно за їх прямим призначенням.

Зважаючи на особливості фінансування страхування від нещасного випадку, виключно цільове використання цих коштів та враховуючи те, що адресна допомога як окремий вид соціальної допомоги не входить до складу розміру пенсії по інвалідності внаслідок трудового каліцтва чи професійного захворювання, Фонд соціального страхування від нещасних випадків не може нести витрати на виплату державної адресної допомоги.

Отже, висновок судів попередніх інстанцій про відсутність підстав для задоволення позовних вимог в частині відшкодування витрат на виплату на доставку адресної допомоги та щомісячної цільової грошової допомоги на прожиття, передбачених постановами Кабінету Міністрів України від 26 березня 2008 року № 265 та від 11 березня 2009 року № 198, ґрунтується на правильному застосуванні норм матеріального права та відповідає правовій позиції Верховного Суду України у справах цієї категорії, неодноразово висловленій у постановах від 06 червня 2011 року (справа № 21-57а11), від 20 червня 2011 року (справи № 21-59а11 та № 21-118а11), від 30 січня 2012 року (справи № 21-451а11 та № 21-394а11), від 20 лютого 2012 року (№ 21-462а11), від 09 квітня 2012 року (справа №21-443а11), оскільки такі витрати не входять до складу розміру пенсії по інвалідності та визначеного статтею 21 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» переліку соціальних послуг і виплат, які здійснюються та відшкодовуються Фондом соціального страхування від нещасних випадків.

Судові рішення ухвалено з додержанням норм процесуального та матеріального права, передбачених статтею 229 Кодексу адміністративного судочинства України підстав для їх скасування і ухвалення нового рішення не вбачається.

На підставі наведеного та керуючись статтями 222, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Касаційні скарги відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у місті Краматорську Донецької області та управління Пенсійного фонду України у місті Краматорську Донецької області залишити без задоволення, а постанову Донецького окружного адміністративного суду від 16 серпня 2011 року та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 19 вересня 2011 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, і оскарженню не підлягає.

Судді:С.Є. Амєлін Я.Л. Іваненко М.Г. Кобилянський