Справа № 804/7852/15
Суддя: Прудник Сергій Володимирович
Дата ухвалення: 2015-10-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 жовтня 2015 р. справа № 804/7852/15
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Прудника С.В.

при секретарі судового засідання Квасові В.П.

за участю сторін:

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

представника відповідача-1 Сідака П.П.

представника відповідача-2 Кулбаєвої Ю.Г.

представник відповідача-3 не прибув

представник відповідача-4 не прибув

третьої особи ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпропетровську адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Мостиського прикордонного загону Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України, відділу Державної виконавчої служби Енергодарського міського управління юстиції Запорізької області, управління Державної казначейської служби України у Мостиському районі Львівської області, управління Державної казначейської служби України у м. Енергодарі Запорізької області, третя особа на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - ОСОБА_5 про визнання протиправним та скасування рішення від 01.05.2015 року, визнання протиправними дій, стягнення матеріальної шкоди у розмірі 9104,04 грн., та стягнення моральної шкоди в розмірі 15000,00 грн., -

ВСТАНОВИВ :

25 червня 2015 року ОСОБА_1 (надалі - ОСОБА_1, позивач) звернулась до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до Мостиського прикордонного загону Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України, відділу Державної виконавчої служби Енергодарського міського управління юстиції Запорізької області, управління Державної казначейської служби України у Мостиському районі Львівської області, управління Державної казначейської служби України у м. Енергодарі Запорізької області, третя особа на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - ОСОБА_5, в якому, з урахуванням заяви про зміну позовних вимог від 10.07.2015 року (том 1, а.с. 69-77), просить суд:

- визнати протиправними та скасувати Рішення від 01.05.2015 року про відмову в перетинанні державного кордону України громадянину України, який досяг 16-річного віку, винесені відділом прикордонної служби «Краковець» Мостиського прикордонного загону Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України, якими відмовлено у перетинанні державного кордону на виїзд з України ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1;

- визнати протиправними дії Відділу державної виконавчої служби Енергодарського міського управління юстиції Запорізької області, що полягають у неповній ідентифікації боржника, та передачі документів, що не відповідали вимогам чинного законодавства, на виконання до Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України;

- стягнути на користь ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1) з Державного бюджету України через Управління Державної казначейської служби України у Мостиському районі Львівської області та Управління Державної казначейської служби України у м. Енергодарі Запорізької області солідарно матеріальну шкоду в розмірі 9104 (дев'ять тисяч сто чотири) гривні 04 копійки;

- стягнути на користь ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1) з Державного бюджету України через Управління Державної казначейської служби України у Мостиському районі Львівської області та Управління Державної казначейської служби України у м. Енергодарі Запорізької області у Львівській області солідарно моральну шкоду в розмірі 15000 (п'ятнадцять тисяч) гривень 00 копійок.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що на 01.05.2015 року при перетинанні державного кордону на виїзд з України у пропуску «Краковець» посадовими особами прикордонної служби «Краковець» Мостиського прикордонного загону Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України було прийнято рішення про відмову позивачу у перетинанні державного кордону на виїзд з України у зв'язку з наявністю в базі рішення Енергодарського районного суду Запорізької області від 16.09.2014 року по цивільній справі № 2-387-2011 про обмеження громадянці ОСОБА_1 права виїзду за межі України. Рішення про відмову у перетинанні державного кордону на виїзд, якими відмовлено у перетинанні державного кордону на виїзд з України позивачу, вважає незаконним, оскільки рішення Енергодарського районного суду Запорізької області від 16.09.2014 року по цивільній справі № 2-387-2011 винесено відносно її повної тезки громадянки України ОСОБА_1. У зв'язку з прийняттям оскаржуваного рішення про відмову позивачу у перетинанні державного кордону на виїзд з України, позивачка не змогла виїхати за межі України, чим було завдано їй матеріальну та моральну шкоду, яка підлягає стягненню солідарно з відповідачів.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04.08.2015 р. відкрито провадження у справі у зв'язку із усуненням недоліків позовної заяви та відповідністю адміністративного позову вимогам, встановленим статтею 106 Кодексу адміністративного судочинства України, та призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні.

У судове засідання 13.10.2015 року прибули позивач, представник позивача, представники відповідача-1 та відповідача-2, третя особа.

Позивач та його представник в судовому засіданні підтримали заявлені позовні вимоги у повному обсязі, надали пояснення аналогічні викладеним в позовній заяві, просили суд позов задовольнити.

Представник відповідача-1 - Мостиського прикордонного загону Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України заявлені позовні вимоги не визнав, в задоволенні їх просив відмовити, посилаючись на законність та обґрунтованість рішення посадових осіб прикордонної служби, оскільки згідно внесеної до бази даних ПТК АПК «Горт-1/П» в міжнародному пункті пропуску для автомобільного сполучення «Краковець» інформації, відносно ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 наявна заборона виїзду з України. Під час проведення прикордонного контролю за обов'язковими реквізитами: громадянство, прізвище, ім'я та дата народження було виявлено, що дані позивачки збігаються з відомостями про особу, про яку наявна інформація в базі даних Державної прикордонної служби України, жодних додаткових даних станом на час проведення контролю відомо не було, що стало підставою для прийняття оскаржуваного рішення.

Відділом Державної виконавчої служби Енергодарського міського управління юстиції Запорізької області (далі - відділ, відповідач-2) були подані письмові заперечення в яких він зазначає, що в рамках виконавчого провадження, відкритого за виконавчим листом Енергодарського районного суду Запорізької області по справі № 2-387-2011, 06.08.2014 року на адресу Енергодарського районного суду Запорізької області направлено подання про обмеження права боржника - ОСОБА_1 - у праві виїзду за межі України, у зв'язку з наявністю аліментних зобов'язань, яке в подальшому було задоволено. 14.10.2014 року на адресу Державної прикордонної служби України направлено ухвалу Енергодарського районного суду щодо обмеження боржника та 20.11.2014 року на адресу відділу лист Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України про те, що відомості про боржника введені до бази даних Державної прикордонної служби України. Вважає, що при направленні подання про обмеження у праві боржника - ОСОБА_1 - виїзду за межі України протиправні діяння відсутні, оскільки при вчиненні вказаних дій відповідачем-2 було дотримано вимоги Порядку взаємодії органів державної виконавчої служби України та органів державної прикордонної служби України під час здійснення виконавчого провадження № 288/5/102 від 07.02.2014 року (том 1, а.с. 136-140).

Управлінням Державної казначейської служби України у м. Енергодарі Запорізької області (далі - відповідач-4) були подані письмові заперечення за позов, згідно яких, управління не володіє будь-якими фактичними даними, на підставі яких суд може встановити наявність або відсутність обставин, що мають значення для вирішення справи, а здійснення казначейського обслуговування бюджетних коштів не є підставою для залучення управління до участі у справі (том 1 а.с.171-172).

Третя особа - ОСОБА_5 у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, та просив позов задовольнити.

Заслухавши пояснення позивача, представника позивача, заперечення представників відповідачів, дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих сторонами доказів, оцінивши докази відповідно до вимог ст.ст. 69 - 72 Кодексу адміністративного судочинства України, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Як встановлено в ході судового розгляду справи, 01 травня 2015 року, при перетинанні державного кордону на виїзд з України в міжнародному пункті пропуску для автомобільного сполучення «Краковець», старшим інспектором 2-го відділення інспекторів прикордонної служби відділу прикордонної служби «Краковець» Мостиського прикордонного загону Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України Балашовою С.В. громадянці України ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1) було відмовлено у пропуску через державний кордон та прийнято рішення від 01.05.2015 року про відмову в перетинанні державного кордону України громадянину України, який досяг 16-річного віку.

Вказане рішення обґрунтовано наявністю в базі даних Державної прикордонної служби України відомостей, що ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 ухвалою Енергодарського районного суду Запорізької області від 16.09.2014 року тимчасово обмежено у праві виїзду з України, з наявністю однієї з підстав, визначених статтею 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» або відсутністю дійсних документів на право перетинання державного кордону.

З матеріалів справи судом встановлено, що в провадженні відділу Державної виконавчої служби Енергодарського міського управління юстиції Запорізької області на примусовому виконанні перебуває виконавче провадження № 28162478 з виконання виконавчого листа № 2-387, виданого 05.04.2011 року Енергодарським міським судом Запорізької області про стягнення з ОСОБА_1 (боржника) на користь ОСОБА_7 аліментів на утримання неповнолітньої дитини - сина ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2, у розмірі 1/4 частини від усіх видів доходу боржника щомісячно. У зв'язку з відсутністю виконання рішення суду, в рамках даного виконавчого провадження відділом Державної виконавчої служби Енергодарського міського управління юстиції Запорізької області до Енергодарського міського суду Запорізької області було подано подання про обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1 без вилучення паспортного документу.

Ухвалою Енергодарського міського суду Запорізької області від 16.09.2014 р. по справі №2-387/2011 ухвалено обмежити ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документу, до виконання нею своїх аліментних зобов'язань за виконавчим листом № 2-387, виданим 05.04.2011 року Енергодарським міським судом Запорізької області.

На виконання Порядку взаємодії органів державної виконавчої служби України та органів державної прикордонної служби України під час здійснення виконавчого провадження № 288/5/102 від 07.02.2014 року ухвала Енергодарського міського суду Запорізької області від 16.09.2014 р. по справі № 2-387/2011, якою обмежено ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документу, направлена до органів державної прикордонної служби України. Головним центром обробки спеціальної інформації державної прикордонної служби України до бази даних державної прикордонної служби України внесено відомості про те, що на підставі ухвали Енергодарського міського суду Запорізької області від 16.09.2014р. по справі № 2-387/2011 заборонено ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, виїзд з України.

За результатами перевірки та обміну інформації між Мостиським прикордонним загоном Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України та відділом Державної виконавчої служби Енергодарського міського управління юстиції Запорізької області було з'ясовано, що обмеження права виїзду за межі України без вилучення паспортного документу було застосовано до боржника - громадянки України ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 (ІПН НОМЕР_2), дані якої збігаються з даними позивача - ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 (ІПН НОМЕР_1).

21.05.2015 року на підставі отриманих з відділу Державної виконавчої служби Енергодарського міського управління юстиції Запорізької області копій паспорта громадянина України та ІПН боржника, головним центром обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України було внесено відповідні зміни до бази даних осіб, яких тимчасово обмежено у праві виїзду з України.

Станом на 28.05.2015 року в органах охорони державного кордону Державної прикордонної служби України рішень про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України громадянки ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 (ІПН НОМЕР_1) на виконанні немає; тимчасове обмеження даної громадянки не здійснюється, про що свідчить лист головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України від 29.05.2015 року № 64/Л-2412 (том 1, а.с. 21).

Відповідно до статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

За приписами статті 19 Конституції України, правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із частиною 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій або бездіяльності суб'єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють, чи прийняти (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноважень з метою, якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, які мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема, з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод, та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Перевіряючи юридичну та фактичну обґрунтованість мотивів, покладених суб'єктами владних повноважень в основу спірного рішення та його дій на відповідність вимогам ч.3 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України, суд виходить з наступного.

Порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в'їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України та порядок розв'язання спорів у цій сфері регулює та визначає Закон України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну.

Частиною 1 статті 7 Закону України «Про прикордонний контроль» визначено, що паспортні та інші документи громадян України, іноземців та осіб без громадянства, які перетинають державний кордон, перевіряються уповноваженими службовими особами Державної прикордонної служби України з метою встановлення їх дійсності та приналежності відповідній особі. При цьому з'ясовується наявність або відсутність підстав для тимчасової відмови особі у перетинанні державного кордону.

Відповідно до частини 2 статті 7 Закону України «Про прикордонний контроль», у ході перевірки документів уповноважені службові особи Державної прикордонної служби України використовують технічні засоби контролю для пошуку ознак підробки у документах, здійснюють пошук необхідної інформації у базах даних Державної прикордонної служби України, а також за результатами оцінки ризиків проводять опитування осіб, які прямують через державний кордон.

Відповідні бази даних формуються інформаційно-телекомунікаційною системою прикордонного контролю «Гарт-1» Державної прикордонної служби України, згідно до частини 1 пункту 6 Положення про інформаційно-телекомунікаційну систему прикордонного контролю «Гарт-1» Державної прикордонної служби України, затвердженого Наказом Адміністрації Державної прикордонної служби України №810 від 30.09.2008 року.

Статтею 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну» визначено, що громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон у випадках, передбачених пунктами 1-9 частини першої цієї статті, а саме:

1) він обізнаний з відомостями, які становлять державну таємницю, - до закінчення терміну, встановленого статтею 12 цього Закону;

2) діють неврегульовані аліментні, договірні чи інші невиконані зобов'язання - до виконання зобов'язань, або розв'язання спору за погодженням сторін у передбачених законом випадках, або забезпечення зобов'язань заставою, якщо інше не передбачено міжнародним договором України;

3) стосовно нього у порядку, передбаченому кримінальним процесуальним законодавством, застосовано запобіжний захід, за умовами якого йому заборонено виїжджати за кордон, - до закінчення кримінального провадження або скасування відповідних обмежень;

4) він засуджений за вчинення кримінального правопорушення - до відбуття покарання або звільнення від покарання;

5) він ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи), - до виконання зобов'язань;

6) він свідомо сповістив про себе неправдиві відомості - до з'ясування причин і наслідків подання неправдивих відомостей;

8) щодо нього подано цивільний позов до суду - до закінчення провадження у справі;

9) він перебуває під адміністративним наглядом міліції - до припинення нагляду.

Статтею 14 Закону України «Про прикордонний контроль» вказано, що громадянину України, якому відмовлено у пропуску через державний кордон при виїзді з України у зв'язку з відсутністю документів, необхідних для в'їзду до держави прямування, транзиту, в передбачених законодавством випадках або у зв'язку з наявністю однієї з підстав для тимчасового обмеження його у праві виїзду за кордон, визначених статтею 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України», відмовляється у перетинанні державного кордону лише за обґрунтованим рішенням уповноваженої службової особи підрозділу охорони державного кордону із зазначенням причин відмови.

На підставі встановлених судом обставин справи та норм чинного законодавства, з огляду на той факт, що рішення про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 (ІПН НОМЕР_1) на виконанні Державної прикордонної служби України відсутні, підстави для тимчасового обмеження ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 (ІПН НОМЕР_1) у виїзді за кордон відсутні, рішення від 01.05.2015 року про відмову в перетинанні державного кордону України громадянину України, який досяг 16-річного віку, винесене відділом прикордонної служби «Краковець» Мостиського прикордонного загону Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України необґрунтовано, тобто без врахування усіх обставин, які мають значення для прийняття рішення, не добросовісно та не розсудливо, а тому є протиправним та підлягає скасуванню.

Як вже судом зазначалось, за результатом спрацювання профілів системи «Гарт-1/П», позивачу було відмовлено в перетинанні державного кордону, про що було прийнято відповідне рішення від 01.05.2015 року про відмову в перетинанні державного кордону України громадянину України, який досяг 16-річного віку.

Так, 01.05.2015 року, посадові особи відділу прикордонної служби «Краковець» Мостиського прикордонного загону Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України, знаходячись при виконанні службових обов'язків, при проведенні паспортного контролю громадянки України ОСОБА_1, провели перевірку, в результаті якої були встановлені актуальні дані, що слугували підставою для застосування заходів, по відношенню до позивача, передбачених положеннями Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну».

Вказані дані були внесені головним центром обробки спеціальної інформації державної прикордонної служби України до бази даних державної прикордонної служби України, на підставі інформації отриманої від Відділу державної виконавчої служби Енергодарського міського управління юстиції Запорізької області.

Розглядаючи позовні вимоги щодо визнання протиправними дії Відділу державної виконавчої служби Енергодарського міського управління юстиції Запорізької області, що полягають у неповній ідентифікації боржника, та передачі документів, що не відповідали вимогам чинного законодавства, на виконання до Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України, суд виходить з наступного.

Спільним наказом Міністерства юстиції України та Міністерства внутрішніх справ України № 288/5/102 від 07.01.2014 року затверджено Порядок взаємодії органів державної виконавчої служби та органів Державної прикордонної служби України під час здійснення виконавчого провадження (далі - Порядок).

Пунктом 1 розділу І Порядку вказано, що у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням або рішенням іншого органу (посадової особи) (далі - рішення), що відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» підлягають примусовому виконанню, державний виконавець має право звернутися до суду з поданням про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду боржника-фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов'язань за рішенням (далі - боржник).

У відповідності до пункту 1 розділу ІІ Порядку, подання готується державним виконавцем на бланку відповідного органу державної виконавчої служби, погоджується начальником відповідного органу державної виконавчої служби та має обов'язково містити:

для встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - найменування суду, до якого направляється подання;

для встановлення заборони в'їзду в Україну іноземців або осіб без громадянства - найменування органу, зазначеного в пункті 4 розділу І цього Порядку;

відомості про виконавче провадження (найменування, дата, номер виконавчого документа, на підставі якого відкрито виконавче провадження, орган (посадова особа), який (яка) видав(ла) виконавчий документ, резолютивна частина рішення, номер виконавчого провадження згідно з Єдиним державним реєстром виконавчих проваджень, дата відкриття виконавчого провадження тощо);

прізвище, ім'я та по батькові боржника (керівника юридичної особи боржника), дату народження (число, місяць та рік);

реєстраційний номер облікової картки платника податків або серію і номер паспорта боржника (керівника юридичної особи) - громадянина України, який через свої релігійні переконання відмовився від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомив про це відповідний контролюючий орган і має відмітку у паспорті (за наявності таких даних у державного виконавця).

За наявності в поданні також зазначаються місце проживання, реєстрації та інші відомості про особу, які відомі державному виконавцю.

Пунктом 2 розділу 2 Порядку вказано, що у разі відсутності даних, визначених в абзацах третьому та четвертому цього пункту, державний виконавець на письмовий запит отримує їх в органі, який видав виконавчий документ, або в територіальних органах Державної міграційної служби України.

Як вбачається з копії подання відділу державної виконавчої служби Енергодарського міського управління юстиції Запорізької області від 06.08.2014 року № 23960 (том 1, а.с. 148) останнім не відображено обов'язкові реквізити: реєстраційний номер облікової картки платника податків або серію і номер паспорта боржника (керівника юридичної особи) - громадянина України, який через свої релігійні переконання відмовився від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомив про це відповідний контролюючий орган і має відмітку у паспорті (за наявності таких даних у державного виконавця).

Отже, чинним законодавством України прямо передбачено, що при підготовці подання про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду боржника-фізичної особи державний виконавець має дотримуватись порядку оформлення вказаного подання, а саме в частині зазначення інформації відносно боржника, проте в даному випадку Відділом державної виконавчої служби Енергодарського міського управління юстиції Запорізької області вимоги Порядку взаємодії органів державної виконавчої служби та органів Державної прикордонної служби України під час здійснення виконавчого провадження дотримано не було.

Також, за фактом отримання копії ухвали Енергодарського міського суду Запорізької області від 16.09.2014 р. по справі № 2-387/2011, якою не відображено повної інформації боржника відносно якого ухвалено тимчасове обмеження особи у праві виїзду за межі України, дії по уточненню даних боржника не вчинені.

Відповідно до пункту 1 розділу ІІІ Порядку засвідчена судом копія судового рішення про тимчасове обмеження особи у праві виїзду за межі України направляється державним виконавцем не пізніше наступного робочого дня після її надходження до нього для виконання на поштову адресу Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України (далі - ГЦОСІ).

ГЦОСІ після надходження зазначеного судового рішення приймає його до виконання та вносить інформацію до бази даних, про що повідомляє відповідний орган державної виконавчої служби протягом трьох днів.

Окремо слід наголосити, що Законом України «Про виконавче провадження» встановлено вимоги до виконавчого документу, за яким здійснюється примусове виконання рішень, а саме: у виконавчому документі зазначаються серед іншого: повне найменування (для юридичних осіб) або ім'я (прізвище, власне ім'я та по батькові) (для фізичних осіб) стягувача і боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), ідентифікаційний код суб'єкта господарської діяльності стягувача та боржника (для юридичних осіб), індивідуальний ідентифікаційний номер стягувача та боржника (для фізичних осіб - платників податків) або номер і серія паспорта стягувача та боржника для фізичних осіб - громадян України, які через свої релігійні або інші переконання відмовилися від прийняття ідентифікаційного номера, офіційно повідомили про це відповідні органи державної влади та мають відмітку в паспорті громадянина України, а також інші дані, якщо вони відомі суду чи іншому органу, що видав виконавчий документ, які ідентифікують стягувача та боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню, зокрема, дата народження боржника та його місце роботи (для фізичних осіб), місцезнаходження майна боржника, рахунки стягувача та боржника тощо.

Отже, при проведенні заходів примусового виконання судового рішення, що відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» підлягає примусовому виконанню, на всіх його етапах, серед іншого і у разі застосування заходів тимчасового обмеження в'їзду в Україну або права виїзду з України, орган державної виконавчої служби має перевіряти відповідність виконавчих документів та судових рішень вимогам Закону України «Про виконавче провадження» та інших нормативно-правових актів.

Аналізуючи викладене, суд доходить думки, що під час узгодження дій при застосуванні заходів тимчасового обмеження в'їзду в Україну або права виїзду з України з використанням бази даних Державної прикордонної служби України, відповідальність за ідентифікацію даних боржника та передачу документів на виконання до Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України несе саме орган державної виконавчої служби, оскільки орган Державної прикордонної служби України, який в даному випадку є виконавцем доручення органу державної виконавчої служби без права його відкликання, зміни чи не виконання, не наділений повноваженнями та не зобов'язаний здійснювати перевірку отриманих від органу державної виконавчої служби даних щодо відповідності судового рішення про тимчасове обмеження особи у праві виїзду за межі України, поряд з тим, як саме на орган державної виконавчої служби як на ініціатора подання, покладено обов'язок дотримуватись порядку оформлення подання про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду боржника-фізичної особи, отже і подавати відповідні дані, що в подальшому мають бути використані органами Державної прикордонної служби України при проведенні перевірки осіб, які перетинають державний кордон.

З огляду на сукупність викладених обставин, суд доходить висновку, що дії відділу Державної виконавчої служби Енергодарського міського управління юстиції Запорізької області, що полягають у неповній ідентифікації боржника та передачі документів, що не відповідали вимогам чинного законодавства, на виконання до Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України є протиправними.

З матеріалів справи вбачається, що внаслідок протиправних дії відділу Державної виконавчої служби Енергодарського міського управління юстиції Запорізької області, що полягають у неповній ідентифікації боржника та передачі документів, що не відповідали вимогам чинного законодавства, на виконання до Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України та як наслідок винесеного відділом прикордонної служби «Краковець» Мостиського прикордонного загону Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України рішення від 01.05.2015 року про відмову в перетинанні державного кордону України громадянину України, який досяг 16-річного віку, якими відмовлено у перетинанні державного кордону на виїзд з України ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1), позивач разом з чоловіком ОСОБА_5 не потрапила до Чехії, куди вони направлялась, у зв'язку з чим понесли витрати на організацію та здійснення подорожі, внаслідок чого отримала майнову шкоду на загальну суму 9104,04 грн., що складаються з наступного.

09.04.2015 року позивачем було укладено Договір № 44372 (том 1, а.с. 97), а третьою особою - Договір № 44373 (том 1, а.с. 98), з ПП «ЮСН» щодо передачі останнім документів в посольство Чеської республіки для оформлення віз, дозволів для здійснення туристичної подорожі за винагороду.

09.04.2015 року позивачем було оплачено винагороду за вказаним договором в розмірі 455,00 грн. (том 1, а.с. 97), та сплачено 20,00 грн. комісію банку; третьою особою також було оплачено винагороду за договором в розмірі 455,00 грн. (том 1, а.с. 98) та сплачено комісію банку у розмірі 20,00 грн.

Позивачем та третьою особою було здійснено оплату візового збору в розмірі 35 Євро кожним (разом 70 Євро), для чого було придбано валютні кошти на загальну суму 2101,06 грн. та сплачено комісію банку за сплату збору в розмірі 40 грн.

Таким чином, подружжя понесло витрати на оформлення візової документації у розмірі 3091,06 грн., що документально підтверджено.

Під час організації подорожі подружжям було понесено витрати на страхування, а саме, згідно з вимогами чинного законодавства, було здійснено страхування транспортного засобу, отримано Поліс обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 08.04.2015 року № UА/078/10656115, та сплачено страхову премію в розмірі 611,00 грн. (том 1, а.с. 102).

Також, подружжям 08.04.2015 року було укладено Договори комплексного страхування подорожуючих за кордоном, та сплачено страхові платежі в загальному розмірі 213,40 грн. та сплачено комісію банку - 2 грн. (том 1, а.с. 104, 106).

Отже, витрати на страхування у подружжя склали - 826,40 грн., що документально підтверджено.

Оскільки подорож відбувалась автотранспортним засобом, подружжям понесені витрати на паливо (газ, бензин) за маршрутом: м. Дніпропетровськ - м. Краковець - м. Дніпропетровськ, що склали 3586,58 грн., що документально підтверджено касовими чеками (том 1, а.с. 107 -108).

Під час проведення контролю у відділі прикордонної служби «Краковець» Мостиського прикордонного загону Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України подружжя було змушене проживати в готелі з 02.05.2015 року до 06.05.2015 року, у зв'язку з чим понесені витрати на проживання на суму 1600 грн., що підтверджено рахунком №439 від 02.05.2015 року та квитанцією (том 1, а.с. 109). Вказане обумовлено тим, що дні у період з 02.05.2015 року по 06.05.2015 року були святковими, державні органи не працювали, подружжя не могло своєчасно отримати відповідь від Мостиського прикордонного загону Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України щодо розгляду заяви про надання дозволу на перетинання державного кордону.

Статтею 56 Конституції України гарантовано, що кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Відповідно до статті 1166 Цивільного кодексу України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Отже підлягає стягненню з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1, індекс 49000, АДРЕСА_1) понесеної матеріальної шкоди в розмірі 9104,04 грн.

Вирішуючи питання щодо вимоги про стягнення на користь ОСОБА_1 з Державного бюджету України моральної шкоди в розмірі 15000 грн. суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 23 Цивільного кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до пункту 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (далі - Постанова), під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Під немайновою шкодою, заподіяною юридичній особі, слід розуміти втрати немайнового характеру, що настали у зв'язку з приниженням її ділової репутації, посяганням на фірмове найменування, товарний знак, виробничу марку, розголошенням комерційної таємниці, а також вчиненням дій, спрямованих на зниження престижу чи підрив довіри до її діяльності.

Згідно з пунктом 9 Постанови, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Позивачем під час розгляду справи не доведено суду наявність моральної шкоди, її розмір та причинний зв'язок між діями відповідачів та моральною шкодою.

Отже, позовні вимоги позивача в частині відшкодування моральної шкоди не підлягають задоволенню.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить з наступного.

Згідно частини 3 статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу - відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем - ОСОБА_1 при зверненні до суду понесені судові витрати, пов'язані зі сплатою судового збору за подання адміністративного позову до суду в розмірі 255,78 грн., що документально підтверджується квитанціями № 0.0.401716199.1 від 23.06.2015 року та № 0.0.401717169.1 від 23.06.2015 року.

Отже, сплачений позивачем судовий збір за подачу адміністративного позову до суду в сумі 255,78 грн. підлягає поверненню.

На підставі частини 3 статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, в судовому засіданні 13 жовтня 2015 року проголошено вступну та резолютивну частини постанови. Виготовлення постанови у повному обсязі відкладено на 19 жовтня 2015 року, про що повідомлено після проголошення вступної та резолютивної частини постанови в судовому засіданні.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 7, 10, 11, 69 - 71, 86, 94, 122, 128, 158 - 163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ :

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Мостиського прикордонного загону Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України, відділу Державної виконавчої служби Енергодарського міського управління юстиції Запорізької області, управління Державної казначейської служби України у Мостиському районі Львівської області, управління Державної казначейської служби України у м. Енергодарі Запорізької області, третя особа на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - ОСОБА_5 про визнання протиправним та скасування рішення від 01.05.2015 року, визнання протиправними дій, стягнення матеріальної шкоди у розмірі 9104,04 грн., та стягнення моральної шкоди в розмірі 15000,00 грн. - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення від 01.05.2015 року про відмову в перетинанні державного кордону України громадянину України, який досяг 16-річного віку, винесеного відділом прикордонної служби "Краковець" Мостиського прикордонного загону Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України, яким відмовлено у перетинанні державного кордону на виїзд з України ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1.

Визнати протиправними дії відділу Державної виконавчої служби Енергодарського міського управління юстиції Запорізької області, що полягають у неповній ідентифікації боржника, та передачі документів, що не відповідали вимогам чинного законодавства, на виконання до Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України.

Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1, індекс 49000, АДРЕСА_1) матеріальну шкоду в розмірі 9104,04 (дев'ять тисяч сто чотири гривні 04 копійки).

Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1, індекс 49000, АДРЕСА_1) судові витрати пов'язані зі сплатою судового збору у розмірі 255,78 грн. (двісті п'ятдесят п'ять гривень 78 копійок).

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Постанова суду може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд, в порядку та у строки, передбачені ст. 186 Кодексу адміністративного судочинства України, та набирає законної сили відповідно до ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст постанови складений 19 жовтня 2015 року.

Суддя С. В. Прудник