Справа № 813/2939/15
Суддя: Сидор Наталія Теодозіївна
Дата ухвалення: 2015-11-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 листопада 2015 року № 813/2939/15

Львівський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого - судді Сидор Н.Т.,

за участю секретаря судового засідання Присташ І.М.,

представника позивача Цапа В.А.,

представника відповідача Самбірської Н.Я.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові адміністративну справу за позовом Державного підприємства "Дашавський завод композиційних матеріалів" до Управління Пенсійного фонду України у м. Стрию та Стрийському районі Львівської області про визнання протиправними та скасування розрахунків,

в с т а н о в и в :

позивач звернувся в суд з позовом до Управління Пенсійного фонду України у м. Стрию та Стрийському районі Львівської області про визнання протиправними та скасування розрахунків фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за 2014 та січень 2015 року, отриманих згідно листів від 15.01.2015 року №371/04-40; від 20.01.2015 року №474/04-40; від 22.01.2015 року №553/04-04; від 23.01.2015 року №611/04-40.

Заявлені вимоги позивач обґрунтовує наступним. Вважає, що в розрахунках відповідача неправильно встановлено 100% відшкодування підприємством пільгових пенсій за осіб, які працювали в шкідливих умовах праці, і не враховано те, що ці особи працювали в шкідливих умовах після 1 січня 1992 року період, який був меншим повного стажу для призначення пільгових пенсій (10 років - чоловіки, 7,5 років - жінки). Згідно з чинним законодавством, фактичні витрати на виплату і доставку пільгових пенсій повинні розраховуватись, виходячи з частки стажу роботи працівника в шкідливих умовах, отриманого після 1 січня 1992 року, в повному стажі для призначення пільгової пенсії. Вказує, що підприємство повинно відшкодовувати тільки ту частину витрат Пенсійного фонду на виплату і доставку пільгових пенсій, яка стосується періоду роботи особи після 01.01.1992 року, а відтак, частка відшкодування пільгових пенсій підприємством повинна бути меншою, ніж в Розрахунках відповідача.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги повністю підтримав з мотивів, які наведені в позові. Просив позов задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги повністю заперечила, подала суду письмові заперечення на адміністративний позов, в яких вказує на те, що відповідно до ст. 100 Закону України "Про пенсійне забезпечення" особам, які працювали до введення в дію цього Закону на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, передбачених раніше діючим законодавством, пенсії за віком призначаються на таких умовах: особам, які мають на день введення в дію цього Закону (станом на 01.01.1992 року) повний стаж роботи на зазначених роботах, що давав право на пенсію на пільгових умовах, пенсії в розмірах, передбачених цим Законом, призначаються відповідно до вимог за віком і стажем, встановлених раніше діючим законодавством. Отже, на думку відповідача право на пенсію за ст.100 Закону України "Про пенсійне забезпечення" має та особа, яка працювала на роботах із шкідливими і важкими умовами праці тільки до 01.01.1992 року та за наявності віку і стажу за раніше діючим законодавством. Оскільки, працівникам ДП "Дашавський завод композиційних матеріалів" пенсії призначені за нормою "а" ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення", такі пенсії підлягають відшкодуванню на загальних підставах.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши надані докази, суд, даючи правову оцінку спірним правовідносинам, виходив з наступного.

Згідно супровідних листів від 15.01.2015 року №371/04-40; від 20.01.2015 року №474/04-40; від 22.01.2015 року №553/04-04; від 23.01.2015 року №611/04-40 відповідачем позивачу скеровано розрахунки фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за 2014 рік та січень 2015 року.

Позивач не погоджується з розрахунками фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за 2014 та січень 2015 року з огляду на те, що ними визначено до відшкодування 100% фактичних витрат на виплату і доставку пенсій, без врахування відповідачем того, що працівники позивача працювали в шкідливих умовах після 1992 року (введення в дію Закону України "Про пенсійне забезпечення"), в той час як чинним законодавством передбачено пропорційне покриття витрат на виплату і доставку пільгових пенсій. У зв'язку з чим звернувся з позовом в суд.

Вирішуючи спір суд виходить з наступного.

Абзацом 4, п. 1 ст. 2 Закону України "Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування" визначено, що для платників збору, визначених пунктами 1 та 2 статті 1 цього Закону, крім тих, які є платниками фіксованого сільськогосподарського податку, об'єктом оподаткування є також фактичні витрати на виплату і доставку пенсій, призначених відповідно до пункту "а" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" до досягнення працівниками пенсійного віку, передбаченого статтею 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

Відповідно до вимог ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення", на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи:

а) працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими i особливо важкими умовами праці, - за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад i показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, i за результатами атестації робочих місць;

б) працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими i важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад i показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, i за результатами атестації робочих місць (далі - список № 2).

Відповідно до п. 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" № 1058 пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком N 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком N 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди. При цьому до запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди зберігається порядок покриття витрат на виплату та доставку цих пенсій, що діяв до набрання чинності цим Законом.

Згідно з "Прикінцевими положеннями" Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" передбачено, що підприємства та організації з коштів, призначених на оплату праці, вносять до Пенсійного фонду плату, що покриває фактичні витрати на виплату та доставку пенсій особам, які були зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України до набуття права на пенсію за віком відповідно до цього Закону, тобто Закону №1058-ІУ (із змінами та доповненнями).

Пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1 призначаються за нормою п."а" ст.13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" №1788-ХІІ від 05.11.1991 року, згідно якої на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці,-за Списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України і за результатом атестації робочих місць: чоловіки після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених вище роботах та жінки після досягнення 45 років і при стажі роботи не менше 15 років, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Тобто, аналізуючи вищезазначені нормативні акти, відшкодуванню підлягають витрати на виплату та доставку пенсій, призначених за ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

При цьому ч. 4 ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" передбачено, що порядок пенсійного забезпечення осіб, які працювали до введення в дію цього Закону на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, передбачених законодавством, що діяло раніше, визначається статтею 100 цього Закону.

Згідно з п. 1 Постанови Верховної Ради України від 06.12.1991 року № 1931-XII Закон України "Про пенсійне забезпечення" введено в дію з 1 січня 1992 року - в частині норм, що стосуються призначення і виплати пенсій та коригування рівнів пенсій, призначених до введення цього Закону.

Відповідно до ст. 100 Закону України "Про пенсійне забезпечення" особам, які працювали до введення в дію цього Закону на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, передбачених раніше діючим законодавством, пенсії за віком призначаються на таких умовах:

а) особам, які мають на день введення в дію цього Закону повний стаж на зазначених роботах, що давав право на пенсію на пільгових умовах, пенсії в розмірах, передбачених цим Законом, призначаються відповідно до вимог за віком і стажем, встановлених раніше діючим законодавством;

б) особам, які не мають повного стажу роботи із шкідливими і важкими умовами праці, вік, необхідний для призначення пенсії відповідно до статті 12, знижується пропорційно наявному стажу в порядку, передбаченому статтями 13 - 14 цього Закону, виходячи з вимог цього стажу, встановлених раніше діючим законодавством.

До набрання чинності Законом України "Про пенсійне забезпечення" пенсійне забезпечення осіб здійснювалось відповідно до Положення про порядок призначення та виплати державних пенсій, затвердженим постановою Ради Міністрів СРСР від 03.08.1972 року.

Пунктом 16 наведеного вище Положення, зокрема, було визначено, за наявності якого стажу роботи та віку особи мають право на пенсію на пільгових умовах. При цьому вимоги щодо атестації робочих місць за умовами праці згідно раніше діючого законодавства були відсутні.

Отже, аналіз вищенаведених норм говорить про те, що особі, яка до 01 січня 1992 року (тобто до набрання чинності Закону України "Про пенсійне забезпечення") набула необхідний стаж роботи із шкідливими і важкими умовами праці, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах згідно із Списками №1, №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених постановою Кабінету Міністрів СРСР від 22.08.1956 року №1173 і після цієї дати не працювала на роботах із важкими і шкідливими умовами праці, пенсія призначається відповідно до Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" згідно із статтею 100 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

Особі, яка до і після 01 січня 1992 року працювала на роботах, передбачених Списками №1 та №2, пенсія призначається відповідно до ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення", з урахуванням результатів атестації робочих місць.

Вказана позиція узгоджується із позицією ВАС України, викладеною в ухвалі від 05.02.2014 року №К/800/33355/13 та позицією Верховного Суду України, викладеною в постанові від 08.07.2014 року.

Отже, право на пенсію за ст. 100 Закону України "Про пенсійне забезпечення" має та особа, яка працювала на роботах із шкідливими і важкими умовами праці тільки до 01.01.1992 року та за наявності віку і стажу за раніше діючим законодавством.

Водночас жодних доказів, які б підтверджували стаж роботи на підприємстві позивача лише до 01.01.1992 року, ним надано суду не було.

Поруч з тим, із досліджених письмових доказів, а саме: довідок про підтвердження наявного трудового стажу, протоколів про призначення пенсій, довідок про фактичну виплату пенсій, призначені пенсії на пільгових умовах і відповідачем здійснювалась їх виплата. Пільгові пенсії призначені особам, які зазначені в спірних розрахунках, призначені відповідачем відповідно до статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

А тому, на позивача покладено обов'язок у повному обсязі відшкодовувати витрати Пенсійного фонду на виплату і доставку пенсій.

Відповідно до ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень. Матеріали справи свідчать, що відповідні положення відповідачем дотримані.

Відповідно до вимог ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Аналізуючи чинне законодавство та обставини справи, суд приходить до висновку, що відповідач як суб'єкт владних повноважень надав суду достатні докази в підтвердження обставин, на яких ґрунтуються його заперечення.

Таким чином, виходячи з заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, враховуючи вищевикладене, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги позивача безпідставні, не підтверджені матеріалами справи, не доведені у судовому засіданні, тому у задоволенні позову слід відмовити повністю.

Відповідно до ст. 94 КАС України відшкодування судових витрат позивачеві, якому відмовлено у позові не передбачено.

Відповідно до п. 3 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" від 08.07.2011 р. № 3674-VІ під час подання адміністративного позову майнового характеру сплачується 10 відсотків розміру ставки судового збору. Решта суми судового збору стягується з позивача або відповідача пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимоги.

Позивачем при поданні позову сплачено судовий збір у розмірі 293,32 грн. З огляду на встановлені вищевказаним Законом ставки судового збору та розмір мінімальної заробітної плати, недоплачена сума судового збору складає 1533,68 грн. і підлягає стягненню з Державного підприємства «Дашавський завод композиційних матеріалів» до Державного бюджету України.

Керуючись ст. ст. 4, 7-11, 14, 69-72, 86, 87, 94, 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

п о с т а н о в и в:

в задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Стягнути з Державного підприємства "Дашавський завод композиційних матеріалів" (82445, Львівська область, Стрийський район, смт. Дашава) на користь Державного бюджету України судовий збір 1533,68 грн.

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду. Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. Апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання повного тексту постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Повний текст постанови складено та підписано 16.11.2015 року.

Суддя Сидор Н.Т.