Справа № 2а-1670/5362/11
Суддя: М.В. Довгопол
Дата ухвалення: 2011-08-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

12 серпня 2011 року м. ПолтаваСправа № 2а-1670/5362/11

Полтавський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Довгопол М.В.,

при секретарі - Ворошилові Ю.В.,

за участю:

представників позивача - ОСОБА_1, ОСОБА_2,

представників відповідача - ОСОБА_3, ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву Спільного підприємства «Полтавська газонафтова компанія»про поновлення строку звернення до адміністративного суду із адміністративним позовом Спільного підприємства "Полтавська газонафтова компанія" до Полтавської міжрайонної державної податкової інспекції Полтавської області про визнання дій незаконними, визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, заборону вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

12 березня 2010 року Спільне підприємство "Полтавська газонафтова компанія" звернулося до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Полтавської міжрайонної державної податкової інспекції Полтавської області про визнання незаконними дій Полтавської міжрайонної державної податкової інспекції Полтавської області (Новосанжарське відділення) по проведенню камеральних перевірок позивача, складенню актів камеральних перевірок від 12.03.2007 року № 19, від 17.04.2007 року № 32, від 17.05.2007 року № 39, від 14.06.2007 року № 50 та по нарахуванню податкового зобов'язання з рентної плати; визнання нечинними та скасування податкових повідомлень-рішень Полтавської міжрайонної державної податкової інспекції Полтавської області (Новосанжарське відділення): від 12.03.2007 року № /0 , № /0, № /0 , від 17.04.2007 року № /0, № /0, № /0, від 17.05.2007 року , № /0 на суму 1915700 грн., № /0 , від 14.06.2007 року № /0, № /0 , № /0; про заборону Полтавській міжрайонній державній податковій інспекції (Новосанжарське відділення) здійснювати виконання зазначених податкових повідомлень-рішень, у тому числі стягнення коштів на їх підставі.

Постановою Полтавського окружного адміністративного суду від 13 травня 2010 року відмовлено в частині позовних вимог про визнання незаконними дій та заборони здійснювати виконання податкових повідомлень - рішень, в іншій частині позовних вимог провадження у справі закрито. Ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 24 січня 2011 року зазначену постанову Полтавського окружного адміністративного суду залишено без змін.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 25 травня 2011 року рішення судів попередніх судових інстанцій скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 24 червня 2011 року справу прийнято до провадження суду.

В ході розгляду справи представником позивача подано заяву про поновлення строку звернення до адміністративного суду.

В обґрунтування вказаної заяви позивач посилався на те, що згідно із статтею 99 Кодексу адміністративного судочинства України в редакції, яка діяла на дату звернення до суду із позовом (12.03.2010 року), строк звернення до суду із позовними вимогами про визнання незаконними дій по проведенню камеральних перевірок, складенню актів перевірки та нарахуванню податкового зобов'язання складав 1 рік. Про факт проведення перевірок позивач дізнався відповідно 12.03.2007 року, 17.04.2007 року, 17.05.2007 року, 15.06.2007 року. Звернення із позовом до суду про оскарження дій відповідача 12.03.2010 року було зумовлено тим, що у період з 2007 по 2010 роки існували судові рішення, якими були скасовані податкові повідомлення-рішення за наслідками перевірок, у зв'язку з чим права позивача були захищені і не потребували додаткового захисту, разом з тим, після скасування вищими судовими інстанціями вказаних судових рішень 19.11.2009 року та 23.02.2010 року порушення прав було юридично відновлено, після чого позивач звернувся до суду із відповідним позовом. За таких обставин позивач вважає, що строк звернення до суду пропущено за поважних причин.

Представник відповідача проти задоволення заяви позивача про поновлення строку заперечував.

Частиною 2 статті 99 Кодексу адміністративного судочинства України в редакції, яка діяла на дату звернення позивача до суду, було передбачено, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється річний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Як вбачається із матеріалів справи та не заперечується позивачем, про дії відповідача щодо проведення камеральних перевірок, складання актів перевірок за результатами яких були складені акти 12.03.2007 року № 19, від 17.04.2007 року № 32, від 17.05.2007 року № 39, від 14.06.2007 року № 50, позивач дізнався відповідно 12.03.2007 року, 17.04.2007 року, 17.05.2007 року, 15.06.2007 року, про що свідчать підписи його посадової особи про ознайомлення на примірниках актів перевірок.

Разом з тим, із позовом про оскарження відповідних дій позивач звернувся до суду лише 12.03.2010 року, тобто із пропуском річного строку.

Надаючи оцінку поясненням позивача про причини пропуску строку, суд виходить з наступного.

Згідно статті 102 Кодексу адміністративного судочинства України, пропущений з поважних причин процесуальний строк, встановлений законом, може бути поновлений, а процесуальний строк, встановлений судом, - продовжений судом за клопотанням особи, яка бере участь у справі.

Поважними за змістом даної статті є обставини, які є обєктивно непереборними та не залежать від волевиявлення сторони і повязані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення сторонами у справі процесуальних дій.

Доводи позивача про те, що з 2007 по 2010 роки існували судові рішення, якими були скасовані податкові повідомлення-рішення за наслідками перевірок, у зв'язку з чим права позивача були захищені і не потребували додаткового захисту шляхом звернення до суду із позовом про оскарження дій щодо проведення перевірки, судом не можуть бути розцінені як поважні причини пропуску строку, виходячи із наступного.

З аналізу норм Кодексу адміністративного судочинства України вбачається, що правомірність дій по проведенню перевірки є самостійним предметом спору, при цьому оскарження дій особою, відносно якої вони вчинені, може бути здійснено як шляхом подання окремого позову, так і шляхом заявлення позовних вимог при вирішенні спору відносно правомірності податкових повідомлень-рішень, прийнятих за наслідками перевірки.

Таким чином, дізнавшись про порушення своїх прав діями відповідача щодо проведення камеральних перевірок, позивач не був позбавлений процесуальної можливості оскаржити їх в судовому порядку шляхом подання як окремого позову, так і одночасно із оскарженням податкових повідомлень-рішень, винесених на підставі актів камеральних перевірок.

Принцип диспозитивності адміністративного судочинства України передбачає, що кожна особа, яка звернулася за судовим захистом, розпоряджається своїми вимогами на свій розсуд, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч. 3 статті 11 Кодексу).

Таким чином, позивач, отримавши акти перевірок та винесені на їх підставі податкові повідомлення-рішення, обрав на власний розсуд спосіб захисту своїх прав шляхом оскарження у судовому порядку податкових повідомлень-рішень та не вважав за необхідне оскаржувати дії по проведенню перевірок, у зв'язку з чим і пропустив строк звернення до суду.

Вказані обставини не є поважними причинами, оскільки залежали від волевиявлення позивача та не були пов'язані з істотними перешкодами вчинення процесуальних дій. Інших причин пропуску строку позивачем не наведено та не обгрунтовано.

Суд звертає увагу на те, що встановлення процесуальних строків законом та судом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених КАС України певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов'язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позивачем не доведено наявність поважних причин для пропуску строку звернення до суду, тому суд не вбачає підстав для задоволення заяви про поновлення пропущеного строку на звернення до суду із позовними вимогами про визнання незаконними дій.

На підставі викладеного, керуючись статтею 102 Кодексу адміністративного судочинства України, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви Спільного підприємства «Полтавська газонафтова компанія»про поновлення строку звернення до адміністративного суду із позовними вимогами про визнання незаконними дій по проведенню камеральних перевірок, складенню актів перевірки та нарахуванню податкового зобов'язання відмовити.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Ухвала може бути оскаржена особою, яка подала позовну заяву, в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Полтавський окружний адміністративний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом пяти днів з дня оголошення ухвали з одночасним поданням копії апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції.

Суддя М.В. Довгопол