Справа № 820/8484/15
Суддя: Нуруллаєв І.С.
Дата ухвалення: 2015-11-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Харків

10 листопада 2015 р. Справа № 820/8484/15

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді - Нуруллаєва І.С.

при секретарі судового засідання - Король Д.О.,

за участю представника позивача - Васильєвої А.О.,

відповідача - не прибув,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Харкові адміністративну справу за позовом Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття в особі Харківського міського центру зайнятості до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач, Фонд загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття в особі Харківського міського центру зайнятості, звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до ОСОБА_2, в якому просить суд стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ін. номер НОМЕР_1, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 61000, вартість матеріального забезпечення на випадок безробіття у сумі 6616 грн. 39 коп. та вартість наданих соціальних послуг у розмірі 11154 грн. 98 коп., всього 17771 грн. 37 коп. на користь Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття в особі Харківського міського центру зайнятості.

В обґрунтування позову позивач зазначив, що відповідач, ОСОБА_2, неодноразово перебував на обліку в центрі зайнятості в статусі безробітного. Відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" та Порядку надання допомоги по безробіттю, у тому числі одноразової її виплати для організації безробітними підприємницької діяльності" та за заявами відповідачу було надано статус безробітного та призначалися виплати допомоги по безробіттю у періоди з 08.07.2009 року по 02.07.2010 року; з 21.02.2011 року по 09.07.2011 року, з 02.09.2011 року по 26.08.2015 року, 28.08.2014 року по 29.08.2014 року. Під час реєстрації у центрі зайнятості відповідач при поданні заяв зазначав та засвідчив власним підписом, що не працює як найманий працівник, в тому числі за договором підряду, цивільно-правового характеру, за сумісництвом, не зареєстрований як суб'єкт підприємницької діяльності. Під час проведення розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплати матеріального забезпечення спеціалістами Харківського міського центру зайнятості встановлено факт реєстрації ОСОБА_2 як фізичної особи-підприємця з 25.02.1999 року та припинення підприємницької діяльності відповідачем за судовим рішенням від 15.02.2010 року, про що внесено запис до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців 17.04.2015 року. Зазначена обставина вказує на те, що під час неодноразової реєстрації та в періоди перебування на обліку в статусі безробітного, відповідач приховував дані про свою реєстрацію як фізичної особи підприємця, а отже незаконно отримував виплати та допомогу по безробіттю, а саме вартість матеріального забезпечення та виплати коштів витрачених на організацію громадських робіт у загальній сумі 17771,37 грн.

Представник позивача в судове засідання прибув, позовні вимоги підтримав та просив суд задовольнити позов.

Відповідач в судове засідання не прибув, про дату, час та місце слухання справи повідомлений належним чином з врахуванням того, що для встановлення зареєстрованого місця проживання відповідача, ОСОБА_2, судом було направлено лист до Адресно-довідкового підрозділу ГУДМС УДМС України у Харківській області. Відповідно до даних зазначеного листа, було направлено пакет судових документів відповідачу, який повернувся до суду з відміткою "за закінченням терміну зберігання".

З урахуванням положень ч.3, ч.4 ст. 33, ч.11 ст.35 КАС України, відповідач належним чином повідомлений про наслідки неподання до суду заперечень проти позову або заяви про визнання позову.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд виходить з наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_2, звертався декілька разів із заявами про реєстрацію його як безробітного для сприяння у працевлаштуванні.

Вперше, ОСОБА_2 перебував на обліку у позивача з 01.07.2009 року. Так статус безробітного наданий відповідачу з 08.07.2009 року з призначенням допомоги по безробіттю без урахування страхового стажу (360 к.д.) з 08.07.2009 року по 08.07.2009 року. Знятий з обліку відповідач 13.09.2009 року у зв'язку з невідвідування центру зайнятості більше 30 календарних днів без поважних причин.

Вдруге, відповідач перебував на обліку у позивача з 14.02.2011 року. Статус безробітного ОСОБА_2 наданий 21.02.2011 року з призначенням допомоги по безробіттю без урахування страхового стажу (360 к.д.) з 21.02.2011 року по 09.07.2011 року. Знятий з обліку 05.08.2011 року у зв'язку з працевлаштуванням за направленням ДСЗ.

Втретє, ОСОБА_2 26.08.2011 року звернувся до Харківського міського центру зайнятості. Статус безробітного наданий відповідачу 02.09.2011 року з призначенням допомоги по безробіттю без урахування страхового стажу (360 к.д.) з 02.09.2011 року по 26.08.2012 року. Знятий з обліку 20.07.2012 року у зв'язку з відмовою від двох пропозицій підходящої роботи.

Вчетверте, відповідач, перебував на обліку у позивача з 28.08.2014 року по 29.08.2014 року. Від так ОСОБА_2 поновлено з 28.08.2014 року та припинено реєстрацію 29.08.2014 року у зв'язку з працевлаштуванням за направленням ДСЗ.

Вп'яте, ОСОБА_2 перебував на обліку у Харківському міському центрі зайнятості з 09.10.2014 року по 13.10.2014 року без призначення допомоги по безробіттю. Реєстрацію відповідача припинено 13.10.2014 року у зв'язку з працевлаштуванням за направленням ДСЗ.

Також судом встановлено, що під час перебування відповідача на обліку Харківському міському центрі зайнятості у 2011 році ОСОБА_2 був направлений на оплачувані громадські роботи до ХОБУ «Будинок молоді та дітей УМСА» згідно Договору про організацію та проведення оплачуваних громадських робіт №00067 від 04.04.2011, № 00005 від 10.01.2012, з 05.09.2011 року по 13.07.2012 року.

Заявами поданими до центру зайнятості ОСОБА_2 зазначив та засвідчив власним підписом, що не працює як найманий працівник, в тому числі за договором підряду, цивільно-правового характеру, за сумісництвом, не зареєстрована як суб'єкт підприємницької діяльності.

Харківським міським центром зайнятості у зв'язку з отриманням інформації з ЄДРС, якою позивача повідомлено про реєстрацію ОСОБА_2 як фізичної особи-підприємця.

Позивачем 29.04.2015 року направлено запит про надання витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців ( зв. бік а.с. 17-18).

Від так позивачем отримано витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, відповідно до якого ОСОБА_2 реєстровано як фізичну особу-підприємця з 25.02.1999 року та внесення до Єдиного державного реєсру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців запису про припинення реєстрації фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 за судовим рішенням у справі №2а-209/10/2070 (а.с. 14-15).

У зв'язку з чим, Харківським міським центром зайнятості проведена перевірка обґрунтованості виплат матеріального забезпечення ОСОБА_2

Відповідно до вимог "Порядку розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення безробітним", затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України, наказом Державної податкової адміністрації України від 13.02.2009р. №60/62, розслідування здійснюється шляхом проведення перевірки достовірності даних, які є підставою для надання особі статусу безробітної та виплати їй матеріального забезпечення, що зазначені в документах, поданих особою до державної служби зайнятості під час її реєстрації та протягом періоду її перебування на обліку як безробітної. Перевірка проводиться районними, міськрайонними, міськими та районними у містах центрами зайнятості, на які покладено виконання функцій робочих органів виконавчої дирекції Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття, за місцем реєстрації роботодавця як платника внесків на загальнообов'язкове соціальне страхування на випадок безробіття у разі, коли подані застрахованою особою документи дають їй право на одержання допомоги по безробіттю відповідно до частини першої статті 22 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття". Рішення щодо проведення перевірки приймається керівником центру зайнятості.

Як встановлено судом в ході розгляду справи, що Харківським міським центром зайнятості складено акт №184 ФОП від 09.06.2015 року щодо розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення. Звіркою встановлено, що ОСОБА_2 в період неодноразового перебування на обліку в Харківському міському центрі зайнятості був зареєстрований як фізична особа-підприємець, відповідно до висновку якого визначено, що статус безробітного ОСОБА_2 отримано незаконно, оскільки він відносився до категорії зайнятого населення і не міг бути визнаний безробітним. Кошти нараховані та перераховані на особистий рахунок відповідача за період з 21.02.2011 року по 09.07.2011 року в сумі 2366,67 грн та 02.09.2011 року по 28.05.2012 року в сумі 4249,72 грн та вартість наданих соціальних послуг в сумі 11154,98 грн підлягають поверненню (а.с. 12-13).

Відповідачу, ОСОБА_2, направлено акт, разом з листом-претензією від 12.06.2015 року №ХМЦЗ-02-7745-26/15 (а.с.8-9).

Згідно зі статтею 2 Закону України "Про зайнятість населення" від 01.03.1991 р. №803-ХІІ безробітними визнаються працездатні громадяни працездатного віку, які через відсутність роботи не мають заробітку або інших передбачених законодавством доходів і зареєстровані у державній службі зайнятості як такі, що шукають роботу, готові та здатні приступити до підходящої роботи. Безробітними визнаються також інваліди, які не досягли пенсійного віку, не працюють та зареєстровані як такі, що шукають роботу.

Відповідно до п.п."а" п.3 ст.1 Закону України "Про зайнятість населення" в Україні до зайнятого населення належать громадяни, що проживають на території держави на законних підставах, зокрема, громадяни працюючі по найму на умовах повного або неповного робочого дня (тижня) на підприємствах, в установах і організаціях, незалежно від форм власності, у міжнародних та іноземних організаціях в Україні і за кордоном у фізичних осіб.

Таким чином, судом встановлено, що ОСОБА_2 під час неодноразового перебування на обліку у центрі зайнятості як безробітний належав до категорії зайнятого населення.

Відповідно до п.2 ст.36 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" від 02.03.2000 № 1533-III застраховані особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобов'язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг.

Відповідно до абз.1 ч.3 ст.36 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов'язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг.

Пунктом 6 Порядку від 13.02.2009 р. № 60/62, передбачено, що у разі встановлення центром зайнятості відповідно до цього Порядку належності безробітної особи до категорії зайнятих така особа знімається з обліку як безробітна в установленому законодавством порядку та повертає суму незаконно отриманого матеріального забезпечення і вартості наданих соціальних послуг з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати матеріального забезпечення та надання соціальних послуг.

Рішення про повернення коштів особою чи роботодавцем оформлюється наказом. Протягом двох робочих днів після прийняття рішення центр зайнятості надсилає особі чи роботодавцю рекомендованим листом повідомлення про необхідність протягом 15 календарних днів з дня отримання повідомлення повернути незаконно виплачені кошти (п. 7 Порядку).

Директором Харківського міського центру винесено наказ №745 від 09.06.2015 року про повернення коштів, виплачених як допомога по безробіттю за період з 21.02.2011 р. по 09.07.2011 р., з 02.09.2011 року по 28.05.2012 року на загальну суму 6616,39 грн та вартості наданих соціальних послуг - кошти відшкодовані на ОГР - ХОБУ «Будинок молоді і дітей УМСА» за період з 05.09.2011 року по 13.07.2012 року в сумі 11154,98 грн (а.с. 10).

Згідно наявних в матеріалах справи довідок Харківського міського центру зайнятості ОСОБА_2 виплачено матеріальне забезпечення на випадок безробіття у сумі 2366,67 грн та 4249,72 грн, що в загальній сумі складає 6616,39 грн, а також кошти відшкодовані на організацію громадських робіт у сумі 11154,98 грн. загальна сума, яка підлягає поверненню 17771,37 грн (зв. бік а.с. 10, а.с. 11).

Під час судового розгляду справи представником позивача надано пояснення та зазначено, що сума витрат за організацію громадських робіт складається з суми виплаченої в відшкодування підприємству заробітку та соціального внеску на цей заробіток.

Щодо стягнення на користь Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття в особі Харківського міського центру зайнятості вартості наданих соціальних послуг у розмірі 11154,98 грн, за відшкодування коштів за громадські роботи, суд виходить з наступного.

Договір від 10.01.2012 року не передбачав випадків або можливості повернення отриманої заробітної плати за невідвідування центру зайнятості.

Пунктом 3.3. договору від 10.01.2012 року встановлено, що оплата праці робітників, зайнятих на оплачуваних громадських роботах, здійснюється роботодавцем за фактично виконану роботу, що виключає можливість отримувати заробітну плату за невиконану роботу.

Статтею 7 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" визначено, що видами забезпечення за цим Законом є допомога по безробіттю, у тому числі одноразова її виплата для організації безробітним підприємницької діяльності; допомога по частковому безробіттю; матеріальна допомога у період професійної підготовки, перепідготовки або підвищення кваліфікації безробітного; допомога на поховання у разі смерті безробітного або особи, яка перебувала на його утриманні.

Видами соціальних послуг за цим Законом і Законом України "Про зайнятість населення" є: професійна підготовка або перепідготовка, підвищення кваліфікації у професійно-технічних та вищих навчальних закладах, у тому числі в навчальних закладах державної служби зайнятості, на підприємствах, в установах, організаціях; профорієнтація; пошук підходящої роботи та сприяння у працевлаштуванні, у тому числі шляхом надання роботодавцю дотації на створення додаткових робочих місць для працевлаштування безробітних; фінансування організації оплачуваних громадських робіт для безробітних у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України; інформаційні та консультаційні послуги, пов'язані з працевлаштуванням.

Відповідно до ст. 23 Закону України "Про зайнятість населення" місцеві державні адміністрації, виконавчі органи відповідних рад за участю державної служби зайнятості для забезпечення тимчасової зайнятості населення, передусім осіб, зареєстрованих як безробітні, організують проведення оплачуваних громадських робіт на підприємствах, в установах і в організаціях комунальної власності і за договорами - на інших підприємствах, в установах і організаціях. Оплата праці осіб, зайнятих на громадських роботах, здійснюється за фактично виконану роботу і не може бути меншою мінімального розміру заробітної плати, встановленої законодавством України, при якісному виконанні норм праці. Фінансування громадських робіт провадиться за рахунок місцевого бюджету із залученням коштів Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття (в частині організації таких робіт для безробітних) і підприємств, установ та організацій, для яких ця робота виконується за договорами.

Фінансування оплачуваних громадських робіт може проводитися за рахунок коштів місцевих бюджетів, Фонду (в частині організації таких робіт для безробітних), роботодавців, для яких зазначені роботи виконуються, та інших джерел відповідно до законодавства (п.14 вищенаведеного Положення).

З системного аналізу наведених норм вбачається, що соціальна послуга з фінансування організації оплачуваних громадських робіт для безробітних надається Фондом місцевим держадміністраціям, виконавчим органам місцевих рад роботодавцям, які організовують оплачувані громадські роботи за участю державної служби зайнятості.

Враховуючи, що у відповідності до п.п.10, 15, 16 Положення про порядок організації та проведення оплачуваних громадських робіт, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 10 вересня 2008 року №839, з особами, зайнятими на оплачуваних громадських роботах, роботодавці відповідно до законодавства про працю укладають у письмовій формі строкові трудові договори, оплата праці таких осіб здійснюється за фактично виконану роботу за розцінками, тарифними ставками та посадовими окладами відповідно до законодавства і не може бути меншою за розмір мінімальної заробітної плати, встановленої законом, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що відповідач, як особа, яка була зайнята на оплачуваних громадських роботах, отримала заробітну плату згідно Закону України "Про оплату праці", а не соціальну послугу, передбачену Законом України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття".

Згідно ч. 3 ст. 36 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов'язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг.

Враховуючи те, що грошові кошти отримані відповідачем як оплата за фактично виконані громадські роботи з яких сплачено соціальний внесок, то ці кошти не є соціальною послугою відповідачу, а тому не можуть бути стягнуті позивачем на підставі ч. 3 ст. 36 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття".

З врахуванням зазначеного суд приходить до висновку про часткове задоволення адміністративного позову Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття в особі Харківського міського центру зайнятості до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

Розподіл судових витрат здійснити в порядку ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.159-163, 167, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття в особі Харківського міського центру зайнятості до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ін. номер НОМЕР_1, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 61000, вартість матеріального забезпечення на випадок безробіття у сумі 6616 (шість тисяч шістсот шістнадцять) грн. 39 коп. на користь Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття в особі Харківського міського центру зайнятості.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови виготовлено 16 листопада 2015 року.

Суддя Нуруллаєв І.С.