Справа № 22-а/0690/2069/11
Суддя: Гансецька І. А.
Дата ухвалення: 2011-05-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Апеляційний суд Житомирської області
Справа № 22-а/0690/2069/11
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 травня 2011 року Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого - судді Гансецької I.A.

суддів: Широкової Л.В.,Євстаф'євої Т.А.

при секретарі Сапінській Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Житомирі апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення Коростенської міської ради Житомирської області на постанову Овруцького районного суду Житомирської області від 08.10.2008 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Коростенської міської ради про стягнення коштів,-

встановила:

Позивач звернувся до суду із позовом до Управління праці та соціального захисту населення Коростенської міської ради Житомирської області. Просив стягнути недоплачені кошти, виплата яких передбачена ст.ст.37,39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" за ст. 37,39 за період з 1996року по 31.10.2007 року.

Постановою Овруцького районного суду від 08.10.2008 року позов задоволено. Визнано неправомірними дії відповідача по проведенню виплат, що встановлені Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи". Стягнуто з УПСЗН Коростенської міської ради на, користь позивача грошову допомогу у зв»язку з обмеженням споживання продуктів харчування місцевого виробництва та особистого підсобного господарства відповідно до ст.37 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" за період з липня по грудень 2007 р. в сумі 800,40 грн. та доплату відповідно до ст.39 зазначеного Закону за період з 01.09.1996 року по 31.12.2007 року в сумі 33373,00 грн.

В апеляційній скарзі Управління праці та соціального захисту населення Коростенської районної ради Житомирської області просить скасувати постанову та ухвалити нове рішення, яким відмовити позивачу в позові. Апелянт зазначає, що фінансування витрат, пов'язаних з реалізацією Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" здійснюється за рахунок Державного бюджету. Згідно ст.95 Конституції України виключно Законом України «Про Державний бюджет» визначаються будь-які видатки на загальносуспільні потреби, розмір і цільове спрямування цих видатків.

Апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, шо позивач має статус потерпілого від аварії на ЧАЕС 3-ї категорії, який постійно проживає на території зони посиленого радіоекологічного контролю.

Частиною 1 ст.37 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" в чинній на час існування спірних правовідносин редакції встановлено, що громадянам, які проживають на території зони посиленого радіоекологічного контролю виплачується щомісячна грошова допомога у зв»язку з обмеженням споживання продуктів харчування місцевого виробництва в розмірі 30 процентів від мінімальної заробітної плати.

Частиною 1 ст.39 цього Закону, в чинній на час існування спірних правовідносин редакції передбачено, що громадянам, які працюють на територіях радіоактивного забруднення, провадиться доплата у зоні посиленого радіоекологічного контролю в розмірі одної мінімальної заробітної плати.

У період, за який заявлені вимоги про стягнення допомоги та доплати, розміри мінімальної заробітної плати постійно змінювались. Водночас, розміри допомоги і доплати були сталими і здійснювались на підставі Постанови КМ України «Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 26.07.1996 року № 836.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції з огляду на загальні засади пріоритету законів над підзаконними нормативними актами обґрунтовано визнав, що при визначенні розміру згаданих виплат застосуванню підлягають саме ст. 37,39 Закону, а не постанова Кабінету Міністрів України № 836.

Дію статей 37,39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" було обмежено Законом України „Про Державний бюджет на 2007 рік" .

Рішенням Конституційного Суду України від 09 липня 2007 року № 6 рп /2007 визнано таким, що не відповідає Конституції України, положень Закону України „Про державний бюджет на 2007 рік щодо обмеження виплат, передбачених Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Відповідно до ч.2 ст.152 Конституції України закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Разом з тим, судом не взято до уваги, то позивач звернувся до суду з даним позовом 20.08.2008 року, клопотання про поновлення строку звернення до суду не заявляв. Відповідач під час розгляду справи просив застосувати строк позовної давності, який, відповідно до вимог ст. 99 КАС України, в редакції, що діяла на. час розгляду справи, становив 1 рік.

За змістом ст..100 КАС України в редакції, що діяла на час розгляду справи, пропущення строку звернення до адміністративного суду є підставою для відмови у задоволенні адміністративного позову за умови, якщо на цьому наполягає одна із сторін.

Трудове законодавство і, зокрема, приписи ст.233 КЗпПУ до спірних правовідносини не застосовуються.

Крім зазначеного, суд першої інстанції, задовольняючи вимоги про стягнення недоплачених коштів, помилково виходив з того, що стягнення у визначеній позивачем грошовій сумі підлягають задоволенню, оскільки такі виплати не були йому нараховані, а суд не може перебирати на себе функцію здійснення перерахунку та нарахування коштів замість органу, якому надані такі повноваження.

За наведених обставин, колегія суддів приходить до висновку, що постанова ухвалена із порушенням норм процесуального права, а тому її належить скасувати і ухвалити нову постанову про часткове задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 202, 205,207, 212 КАС України, колегія суддів,-

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення Коростенської міської ради Житомирської області задовольнити частково.

Скасувати постанову Овруцького районного суду Житомирської області від 08 жовтня 2008 року в частині стягнення коштів відповідно до ст.ст.3.7,39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" .

Ухвалити нову постанову.

Зобов»язати Управління праці та соціального захисту населення Коростенської міської ради Житомирської області здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 доплати до заробітної плати відповідно до ч.І ст.39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" за період з 20.08.2007року по 31.12.2007 року з урахуванням фактично отриманих коштів за вказаний період.

Зобов»язати Управління праці і соціального захисту населення Коростенської міської ради Житомирської області здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 допомоги, відповідно до ст.37 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" за період з 20.08.2007року по 31.12.2007року з урахуванням фактично отриманих коштів за вказаний період.

Відмовити ОСОБА_1 в задоволенні позову до Управління праці та соціального захисту населення Коростенської міської ради Житомирської області в частині стягнення коштів відповідно до ст.37 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" за період з 09 липня по 19.08.2007 року та відповідно до ст.39 зазначеного Закону за період з 01.09.1996 року по 19.08. 2007 року в зв'язку з пропуском строку звернення до адміністративного суду.

В решті постанову залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого адміністративного Суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуючий:

Судді: