Справа № 2а-16042/10/2670
Суддя: Блажівська Н.Є.
Дата ухвалення: 2010-11-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі

в частині позовних вимог

15 листопада 2010 року № 2а-16042/10/2670

Суддя Окружного адміністративного суду міста Києва Блажівська Н. Є., розглянувши позовну заяву і додані до неї матеріали

За позовом ОСОБА_1
до Державного департаменту України з питань виконання покарань, Київського слідчого ізолятора № 13, Замкової виправної колонії № 58 УДДУПВП у Хмельницькій області (ЗАК № 58), Сокальської виправної колонії № 47 УДДУПВП у Львівській області (СВК № 47), Херсонська виправна колонія № 61 УДДУПВП у Херсонській області (ХВК № 61)
прозобов'язання усунути загрозу життю та здоровю, захист права на життя, права на охорону здоровя, права на інформацію про стан свого здоровя, стягнення моральної шкоди

В С Т А Н О В И В

ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Державного департаменту України з питань виконання покарань, Київського слідчого ізолятора № 13, Замкової виправної колонії № 58 УДДУПВП у Хмельницькій області (ЗАК № 58), Сокальської виправної колонії № 47 УДДУПВП у Львівській області (СВК № 47), Херсонська виправна колонія № 61 УДДУПВП у Херсонській області (ХВК № 61) та просив зобовязати Державний Департамент України з питань виконання покарань усунути загрозу життю та здоровю ОСОБА_1 шляхом організації проведення та фінансового забезпечення належного лікування, необхідного для збереження його життя; заборонити відповідачам погіршення умов тримання засуджених до довічного позбавлення волі відповідно до встановленого чинним законодавством України шляхом включення та відключення електроенергії та водопостачання за графіками, встановленими ДДУПВП; визнати такими, що не відповідають статті 57 Конституції України нормативно-правові акти, якими регламентуються періодичні (7-14 днів) постійні переведення засуджених до довічного позбавлення волі та заборонити такі переведення; визнати незаконними дії та бездіяльність відповідачів, які завдали шкоди здоровю позивача внаслідок ненадання необхідного лікування, дієтичного харчування, незаконних переведень, штучного погіршення умов тримання, незаконного застосування стягнень; стягнути з відповідачів солідарно на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в сумі 10 000 000 (десять мільйонів) гривень.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України справа адміністративної юрисдикції (далі адміністративна справа) переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Пунктами 1 та 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ. До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Згідно пункту 1 частини 1 статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку з здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій, а також у зв'язку з публічним формуванням суб'єкта владних повноважень шляхом виборів або референдуму.

Відповідно до частини 3 статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів не поширюється на публічно-правові справи: 1) що віднесені до юрисдикції Конституційного Суду України; 2) що належить вирішувати в порядку кримінального судочинства; 3) про накладення адміністративних стягнень; 4) щодо відносин, які відповідно до закону, статуту (положення) об'єднання громадян віднесені до його внутрішньої діяльності або виключної компетенції.

Таким чином, справою адміністративної юрисдикції може бути переданий на вирішення адміністративного суду спір, який виник між двома (кількома) конкретними суб'єктами суспільства стосовно їхніх прав та обов'язків у конкретних правових відносинах, у яких хоча б один суб'єкт законодавчо уповноважений владно керувати поведінкою іншого (інших) суб'єктів, а ці суб'єкти відповідно зобов'язані виконувати вимоги та приписи такого владного суб'єкта.

Як вбачається зі змісту позовних вимог ОСОБА_1, з-поміж позовних вимог заявлено, зокрема, вимогу визнати такими, що не відповідають статті 57 Конституції України нормативно-правові акти, якими регламентуються періодичні (7-14 днів) постійні переведення засуджених до довічного позбавлення волі та заборонити такі переведення.

В той же час, Суд звертає увагу на те, що в обґрунтування незаконності нормативно-правових актів, якими регламентуються періодичні (7-14 днів) постійні переведення засуджених до довічного позбавлення волі, Позивач покликається виключно на норми статті 57 Конституції України.

Компетенція адміністративних судів не поширюється на справи, що віднесені до юрисдикції Конституційного Суду України.

Відповідно до статті 150 Конституції України до повноважень Конституційного Суду України належить: 1) вирішення питань про відповідність Конституції України (конституційність): законів та інших правових актів Верховної Ради України; актів Президента України; актів Кабінету Міністрів України; правових актів Верховної Ради Автономної Республіки Крим. Ці питання розглядаються за зверненнями: Президента України; не менш як сорока п'яти народних депутатів України; Верховного Суду України; Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини; Верховної Ради Автономної Республіки Крим; 2) офіційне тлумачення Конституції України та законів України. З питань, передбачених цією статтею, Конституційний Суд України ухвалює рішення, які є обов'язковими до виконання на території України, остаточними і не можуть бути оскаржені.

Статтею 151 Конституції України визначено, що Конституційний Суд України за зверненням Президента України або Кабінету Міністрів України дає висновки про відповідність Конституції України чинних міжнародних договорів України або тих міжнародних договорів, що вносяться до Верховної Ради України для надання згоди на їх обов'язковість. За зверненням Верховної Ради України Конституційний Суд України дає висновок щодо додержання конституційної процедури розслідування і розгляду справи про усунення Президента України з поста в порядку імпічменту.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про Конституційний Суд України»Конституційний Суд України єдиний орган конституційної юрисдикції в Україні.

Статтею 13 Закону України «Про Конституційний Суд України»визначено, що Конституційний Суд України приймає рішення та дає висновки у справах щодо: 1) конституційності законів та інших правових актів Верховної Ради України, актів Президента України, актів Кабінету Міністрів України, правових актів Верховної Ради Автономної Республіки Крим; 2) відповідності Конституції України чинних міжнародних договорів України або тих міжнародних договорів, що вносяться до Верховної Ради України для надання згоди на їх обов'язковість; 3) додержання конституційної процедури розслідування і розгляду справи про усунення Президента України з поста в порядку імпічменту в межах, визначених статтями 111 та 151 Конституції України; 4) офіційного тлумачення Конституції та законів України; 5) відповідності проекту закону про внесення змін до Конституції України вимогам статей 157 і 158 Конституції України; 6) порушення Верховною Радою Автономної Республіки Крим Конституції України або законів України.

Зі змісту вищевказаних норм чинного законодавства України випливає, що адміністративні суди не можуть вирішувати спори щодо конституційності правових актів, які відповідно до Конституції України та Закону України «Про Конституційний Суд України»вирішує Конституційний Суд України. До компетенції адміністративних судів не входить перевірка нормативно-правових актів на предмет їхньої конституційності.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, Суд приходить до висновку, що позовну заяву в частині позовної вимоги про визнання такими, що не відповідають статті 57 Конституції України нормативно-правових актів, якими регламентуються періодичні (7-14 днів) постійні переведення засуджених до довічного позбавлення волі та заборону таких переведень, не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 109 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо заяву не належать розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Керуючись статтями 2, 3, 17 та пунктом 1 частиною 1 статті 109 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

У Х В А Л И В

1. Відмовити у відкритті провадження в адміністративній справі в частині позовної вимоги про визнання такими, що не відповідають статті 57 Конституції України нормативно-правових актів, якими регламентуються періодичні (7-14 днів) постійні переведення засуджених до довічного позбавлення волі та заборону таких переведень.

2. Попередити позивача, що позовні матеріали будуть йому повернуті супровідним листом рекомендованим поштовим відправленням із зворотною розпискою про їх одержання після спливу терміну для оскарження ухвали про відмову у відкритті провадження в частині позовних вимог.

3. У випадку оскарження ухвали позовні матеріли будуть скеровані до апеляційної інстанції разом з апеляційною скаргою.

Ухвала може бути оскаржена в порядку та строки, визначені статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Н. Є. Блажівська