Справа № 0670/434/12
Суддя: Гурін Дмитро Миколайович
Дата ухвалення: 2015-11-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 листопада 2015 року м. Житомир справа № 0670/434/12

категорія 8.3

Житомирський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Гуріна Д.М.,

секретар судового засідання Коваль О.В.,

за участю: представників позивача ОСОБА_1, ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Папір-Мал" до ОСОБА_4 об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Житомирській області про визнання недійсними податкових повідомлень-рішень

встановив:

16 січня 2012 року до Житомирського окружного адміністративного суду звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю «Папір-Мал» (далі - ТОВ «Папір-Мал») із позовом до ОСОБА_4 об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Житомирській області про визнання недійсними податкових повідомлень-рішень від 22 серпня 2011 року, №, № та від 20 жовтня 2011 року №.

Постановою Житомирського окружного адміністративного суду від 17 грудня 2013 року, залишеною без змін ухвалою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 26 березня 2014 року, позов задоволено.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 22 липня 2015 року постанову Житомирського окружного адміністративного суду від 17 грудня 2013 року та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 26 березня 2014 року скасовано у частині визнання недійсними та скасування податкових повідомлень-рішень від 22 серпня 2011 року № та №. В цій частині справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції. У решті постанову Житомирського окружного адміністративного суду від 17 грудня 2013 року та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 26 березня 2014 року у справі №0670/434/12 залишено без змін.

3 серпня 2015 року до Житомирського окружного адміністративного суду надійшла справа №0670/434/12 за позовом ТОВ «Папір-Мал» до ОСОБА_4 об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Житомирській області про визнання недійсними податкових повідомлень-рішень від 22 серпня 2011 року, №, № та від 20 жовтня 2011 року №.

Ухвалою судді Житомирського окружного адміністративного суду від 5 серпня 2015 року адміністративну справу прийнято до провадження та призначено до судового розгляду.

Під час судового розгляду справи первинного відповідача ОСОБА_4 об'єднану державну податкову інспекцію Головного управління Міндоходів у Житомирській області замінено на його правонаступника ОСОБА_4 об'єднану державну податкову інспекцію Головного управління Державної фіскальної служби у Житомирській області (далі ОСОБА_4 ОДПІ) (Том №7 а.с.225).

Представники позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримали повністю та просили адміністративний позов задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні проти позову заперечувала та просила у задоволенні позову відмовити.

Суд, заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, зясувавши обставини у справі та перевіривши їх доказами, приходить до висновку про задоволення позову з наступних підстав.

З 20 червня 2011 року до 1 серпня 2011 року посадовими особами ОСОБА_4 МДПІ на підставі плану-графіку та направлень від 20 червня 2011 року №569-572, від 22 червня 2011 року №577 та від 4 липня 2011 року №587, виданих ОСОБА_4 МДПІ, проведено документальну перевірку дотримання вимог податкового та валютного законодавства ТОВ «Папір-Мал» за період з 1 квітня 2010 року до 31 березня 2011 року.

За результатами перевірки відповідачем було складено акт документальної перевірки дотримання вимог податкового та валютного законодавства ТОВ «Папір-Мал» №104/23-10/30477405 від 8 серпня 2011 року у якому зроблено висновок про порушення ТОВ «Папір-Мал» податкового законодавства, а саме:

- підпункту 4.1.1 пункту 4.1 статті 4, підпункту 5.2.1 пункту 5.2, підпункту 5.3.9 пункту 5.3, пункту 5.9 статті 5, пункту 6.1 статті 6, підпункту 7.3.6 пункту 7.3 статті 7 Закону України від 28 грудня 1994 року №334/97-ВР Про оподаткування прибутку підприємств (далі Закон України №334/97-ВР), у результаті чого підприємством занижено податок на прибуток на загальну суму 2723772 грн 00 коп., у тому числі: 2010 рік на суму - 2338097 грн 00 коп., І квартал 2011 року - 385675 грн 00 коп.;

- підпункту 7.4.1, підпункту 7.4.5 пункту 7.4 статті 7 Закону України від 3 квітня 1997 року №168/97-ВР «Про податок на додану вартість (далі Закон України №168/97-ВР), у результаті чого підприємством занижено суму податку на додану вартість: за квітень 2010 року 327949 грн 55 коп., за травень 2010 року 195529 грн 18 коп., за червень 2009 року 153581 грн 97 коп., за липень 2009 року 48278 грн 80 коп., за серпень 2009 року 60163 грн 28 коп., за вересень 2009 року - 212485 грн 00 коп.;

- підпункту 14.1.181 пункту 14.1 статті 14, пункту 201.4 статті 201, пункту 198.3 статті 198 Податкового кодексу України, у результаті чого підприємством занижено суму податку на додану вартість за березень 2011 року у сумі 56469 грн 78 коп.;

- за порушення вимог пункту 1.9, пункту 1.15 статті 1, пункту 7.1 статті 7, підпункту 8.1.1 пункту 8.1 статті 8, підпункту 9.12.2 пункту 9.12 статті 9 Закону України від 11 травня 2003 року №889-ІУ Про податок з доходів фізичних осіб, підпункту 169.2.3 пункту 169.2 статті 169, підпункту 169.4.2 пункту 169.4 статті 169 Податкового кодексу України підприємству донараховано податку з доходів фізичних осіб у сумі 26 грн 17 коп., нараховано штрафну санкцію на суму 6 грн 54 коп., нараховано пені за несвоєчасну сплату на суму 2639 грн 74 коп. (Том №1 а.с.20-59).

Не погодившись із викладеними в акті перевірки висновками податкового органу, ТОВ «Папір-Мал» 12 серпня 2011 року подало до ОСОБА_4 МДПІ заперечення за вихідним №08-7.10 (Том №1 а.с.60-66).

ОСОБА_4 МДПІ на заперечення до акту ТОВ «Папір-Мал» надіслано відповідь від 19 серпня 2011 року за №7043/23-15 (Том №1 а.с.67-69).

На підставі акта документальної перевірки №104/23-10/30477405 від 8 серпня 2011 року, за порушення викладені у пункті 4 висновку акта перевірки, а саме: підпункту 4.1.1 пункту 4.1 статті 4, підпункту 5.2.1 пункту 5.2, підпункту 5.3.9 пункту 5.3, пункту 5.9 статті 5, пункту 6.1 статті 6, підпункту 7.3.6 пункту 7.3 статті 7 Закону України від 28 грудня 1994 року №334/97-ВР Про оподаткування прибутку підприємств ОСОБА_4 МДПІ прийнято податкове повідомлення-рішення форми Р від 20 серпня 2011 року №, яким ТОВ Папір-Мал збільшено суму грошового зобовязання за платежем податок на прибуток приватних підприємств у сумі 3308297 грн 00 коп., з яких 2723772 грн 00 коп. основний платіж та 584525 грн 00 коп. штрафні (фінансові) санкції (Том №1 а.с.70); за порушення підпункту 7.4.1, підпункту 7.4.5 пункту 7.4 статті 7 Закону України від 3 квітня 1997 року №168/97-ВР «Про податок на додану вартість ОСОБА_4 МДПІ прийнято податкове повідомлення-рішення форми Р від 20 серпня 2011 року №, яким ТОВ Папір-Мал збільшено суму грошового зобовязання за платежем податок на додану вартість у сумі 1303956 грн 00 коп., з яких 1054458 грн 00 коп. основний платіж та 249498 грн 00 коп. штрафні (фінансові) санкції (Том №1 а.с.71); за порушення підпункту 5.3.9 пункту 5.3 статті 5 Закону України від 28 грудня 1994 року №334/97-ВР Про оподаткування прибутку підприємств ОСОБА_4 МДПІ прийнято податкове повідомлення-рішення від 20 жовтня 2011 року №, яким ТОВ Папір-Мал зменшено суму відємного значення обєкта оподаткування податком на прибуток у розмірі 17988744 грн 00 коп. (Том №1 а.с.109).

Не погоджуючись з податковими повідомленнями-рішеннями № та № від 22 серпня 2011 року ТОВ Папір-Мал звернулось зі скаргами від 1 вересня 2011 року №09-771 та №09-773 до Державної податкової адміністрації у Житомирській області (а.с.73-87).

Рішенням від 7 листопада 2011 року №23391/Т-С/25-000 Державної податкової адміністрації у Житомирській області залишено первинні скарги ТОВ Папір-Мал без задоволення, а податкові повідомлення-рішення ОСОБА_4 МДПІ № та № від 22 серпня 2011 року без змін (Том №1 а.с.88-94).

Не погоджуючись з податковим повідомленням-рішенням № від 20 жовтня 2011 року ТОВ Папір-Мал звернулось зі скаргою від 4 листопада 2011 року №11-949 до Державної податкової адміністрації у Житомирській області (а.с.110-112).

Рішенням від 14 листопада 2011 року №23981/Т-С/25-009 Державної податкової адміністрації у Житомирській області залишено первинну скаргу ТОВ Папір-Мал без задоволення, а податкове повідомлення-рішення ОСОБА_4 МДПІ № від 20 жовтня 2011 року без змін (Том №1 а.с.113-117).

18 листопада 2011 року та 24 листопада 2011 року ТОВ Папір-Мал подало до Державної податкової адміністрації України скарги на податкові повідомлення-рішення ОСОБА_4 МДПІ від 22 серпня 2011 року № і № та від 20 жовтня 2011 року № (а.с.95-102, 118-120).

Рішенням від 9 грудня 2011 року №7149/6/10-2115 Державної податкової служби України залишено скаргу ТОВ Папір-Мал та податкові повідомлення-рішення ОСОБА_4 МДПІ від 22 серпня 2011 року № і № та від 20 жовтня 2011 року № без змін (а.с.103-108).

Правовідносини у даній справі регулюються Законом України №334/94-ВР, Законом України №168/97-ВР та Податковим кодексом України у редакціях, що були чинними на час виникнення спірних правовідносин.

Усі правові норми наведені у даній постанові у редакції, що регулювала спірні правовідносини на час їх виникнення.

Вищим адміністративним судом України проаналізовані обставини справи щодо господарських відносин ТОВ Папір-Мал з ПП Вторес Груп та ТОВ Компанія Онтаріо Консалтгруп, що були досліджені судами першої та апеляційної інстанцій, та піддано під сумнів правомірність формування валових витрат і податкового кредиту у взаємозвязку із реальністю господарських операцій з вказаними контрагентами позивача за період, що перевірявся, у звязку з тим, що судами не було досліджено усіх обставин щодо руху активів на шляху від виробника до позивача у справі із встановленням наявності спірного товару у задекларованих постачальників, порядку транспортування товару, його зберігання та оплати позивачем, матеріально-відповідальних осіб, які брали безпосередню участь у виконанні цих операцій тощо. Вищий адміністративний суд України вказав на необхідність перевірки заходів, які були вжиті платником при перевірці контрагентів як учасників ділового обороту, та якими ринковими факторами керувалось ТОВ Папір-Мал при виборі ПП Вторес Груп та ТОВ Компанія Онтаріо Консалтгруп як постачальників, яким чином були налагоджені ділові стосунки позивача з цими контрагентами, тощо. Окрім того, необхідно перевірити доводи відносно того, що згідно з додатком К1/1 до декларації з податку на прибуток за 1 квартал 2010 року балансова вартість запасів товариства на початок звітного періоду складала 3594899 грн 00 коп. (Том №4 а.с.119); у той же час у додатку К1/1 до декларації з податку на прибуток за 3 квартали 2010 року платником було задекларовано значення цього показника на початок звітного року у сумі 5391661 грн 00 коп. (Том №4 а.с.123), що призвело до викривлення розрахунку балансової вартості приросту (убутку) за розглядуваний період. Щодо заниження платником оподатковуваного доходу від перерахунку курсових різниць необхідно перевірити монетарні статті товариства в іноземній валюті у періоді, що перевірявся та визначити курсові різниці за цими монетарними статтями на дату здійснення відповідної господарської операції (у межах її обсягу) та на дату балансу (день завершення звітного кварталу), використовуючи курс НБУ на відповідні дати.

Стосовно вимог позивача про скасування податкового повідомлення-рішення від 22 серпня 2011 року № суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Згідно висновків акта перевірки ТОВ Папір-Мал порушено підпункт 4.1.1 пункту 4.1 статті 4, підпункт 5.2.1 пункту 5.2, підпункт 5.3.9 пункту 5.3, пункт 5.9 статті 5, пункт 6.1 статті 6 підпункт 7.3.6 пункту 7.3 статті 7 Закону України №334/94-ВР, у результаті чого ТОВ «Папір-Мал» занижено податок на прибуток на загальну суму 2723772 грн 00 коп., у тому числі за 2010 рік на суму 2338097 грн 00 коп., за І-й квартал 2011 року на суму 385675 грн 00 коп.; підпункт 7.4.1 підпункт 7.4.5 пункту 7.4 статті 7 Закону України №168/97-ВР, у результаті чого ТОВ «Папір-Мал» занижено суму податку на додану вартість за квітень 2010 року у розмірі 327949 грн 55 коп., за травень 2010 року у розмірі 195529 грн 18 коп., за червень 2010 року у розмірі 153581 грн 97 коп., за липень 2010 року у розмірі 48278 грн 80 коп., за серпень 2010 року у розмірі 60163 грн 28 коп., за вересень 2010 року у розмірі 212485 грн 00 коп.; підпункт 14.1.181 пункту 14.1 статті 14, пункту 201.4 статті 201, пункт.198.3 статті 198 Податкового кодексу України та за березень 2011 року у розмірі 56469 грн 78 коп.

Підставою для таких висновків податкового органу стало невизнання податкового кредиту за операціями із отримання макулатури від ПП «Вторес Груп» у квітні, травні, червні, липні, серпні, вересні 2010 року та від ТОВ «Компанія «Онтаріо Консалтгруп» у березні 2011 року. За висновком податкового органу, укладені із ПП «Вторес Груп» та ТОВ «Компанія «Онтаріо Консалтгруп» договори купівлі продажу макулатури є правочинами, які порушують публічний порядок та відповідно до пункту 1, пункту 2 статті 215, пункту 1, пункту 5 статті 203 Цивільного кодексу України є нікчемними і в силу статті 216 Цивільного кодексу України не створюють юридичних наслідків крім тих, що повязані з їх недійсністю, так як позивачем не надано будь-яких документів, які підтверджують поставку товару постачальниками. За висновком податкового органу, ТОВ «Папір-Мал» неправомірно сформувало склад валових доходів та валових витрат. За висновком податкового органу позивачем занижено доходи від реалізації металобрухту, неправомірно сформовано залишки запасів товарів станом на 1 жовтня 2010 року, занижено доходи від перерахунку курсових різниць, валові витрати на придбання товарів, які не використані у господарській діяльності, завищені валові витрати по договорам купівлі-продажу макулатури у постачальників ПП «Вторес Груп» та ТОВ «Компанія «Онтаріо Консалтгруп».

Стосовно формування валових доходів по курсовим різницям суд вважає за необхідне зазначити наступне.

В акті перевірки податковий орган дійшов до висновку про заниження ТОВ Папір-Мал доходів від перерахунку курсових різниць. Зокрема, у порушення підпункту 7.3.6 пункту 7.3 статті 7 Закону України №334/94-ВР підприємством занижено доходи від перерахунку курсових різниць. З метою оподаткування будь-яка іноземна валюта або заборгованість платника податків у іноземній валюті на кінець звітного періоду, згідно з підпунктом 7.3.6 статті 7 перераховується у гривні за офіційним курсом НБУ, що діяв на останній робочий день звітного періоду, і відповідно включається до валових доходів. Порядком складання декларацій про прибуток підприємства визначено, що курсова різниця перераховується на кінець звітного періоду в будь-яку іноземну валюту або заборгованість у іноземній валюті і відображається в декларації про прибуток підприємства. Зокрема підприємством занижено валові доходи за період з 1 квітня 2010 року до 31 березня 2011 року на загальну суму 106246 грн 00 коп., у тому числі: за півріччя 2010 року на суму - 57312 грн 00 коп.; за 3 квартали 2010 року на суму - 57539 грн 00 коп.; за 2010 рік на суму - 91342 грн 00 коп.; за 1 квартал 2011 року на суму - 14904 грн 00 коп. Зазначені нарахування курсових різниць відображено бухгалтерськими проведеннями Дт. 31, 33, 36, 61, 63 Кт.714 - 106246 грн 00 коп. (Том №1 а.с.25).

Суд не погоджується з такими висновками податкового органу з огляду на наступне.

Положенням (стандартом) бухгалтерського обліку 21 «Вплив змін валютних курсів», затвердженим наказом Міністерства фінансів України №193 від 10 серпня 2000 року, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 17 серпня 2000 року за №515/4736 (далі - П(С)БО 21).

У пункті 1 П(С)БО 21 зазначено, що Положення (стандарт) бухгалтерського обліку 21 «Вплив змін валютних курсів» визначає методологічні засади формування в бухгалтерському обліку інформації про операції в іноземних валютах та відображення показників статей фінансової звітності господарських одиниць за межами України в грошовій одиниці України. Тобто, всі зазначені перерахунки курсових різниць, здійснені на підставі П(С)БО 21 мають вплив лише на статті доходів та витрат бухгалтерського обліку та відображення їх у фінансовій звітності підприємства.

Відповідно до пункту 8 П(С)БО 21: Визначення курсових різниць за монетарними статтями в іноземній валюті проводиться на дату балансу, а також на дату здійснення господарської операції в її межах або за всією статтею (відповідно до облікової політики). Наказами про облікову політику ТОВ Папір-Мал встановлено саме такий порядок визначення курсових різниць за монетарними статтями у іноземній валюті (Том №6 а.с.177-196).

Крім того на підтвердження вказаного факту у матеріалах справи містяться картка рахунку 714 за квітень 2010 року березень 2011 року (Том №7 а.с.240-251), витяги із бухгалтерської програми 1С Підприємство 8 з відображеннями курсових різниць по монетарних статтях у бухгалтерському обліку за І квартал 2011 року та за ІІ-ІV квартали 2010 року (Том №8 а.с.1-11).

Разом з тим термін монетарні статті визначено лише у Положенні (стандарті) бухгалтерського обліку 21. У Законі України №334/97-ВР відсутнє таке поняття як монетарні статті, а також відсутній порядок визначення курсових різниць за монетарними статтями.

Порядок ведення податкового обліку щодо оподаткування операцій із розрахунками в іноземній валюті визначений пунктом 7.3 статті 7 Закону України №334/94-ВР.

Згідно з підпунктом 7.3.1 пункту 7.3 статті 7 Закону України №334/94-ВР доходи, отримані (нараховані) платником податку в іноземній валюті у зв'язку з продажем товарів (робіт, послуг) протягом звітного періоду, перераховуються в гривні за офіційним валютним (обмінним) курсом Національного банку України, що діяв на дату отримання (нарахування) таких доходів, і не підлягають перерахуванню у зв'язку зі зміною обмінного курсу гривні протягом такого звітного періоду.

Підпунктом 7.3.2 пункту 7.3 статті 7 Закону України №334/94-ВР витрати, понесені (нараховані) платником податку в іноземній валюті протягом звітного періоду у зв'язку з придбанням товарів (робіт, послуг), вартість яких відноситься до валових витрат такого платника податку, визначаються у сумі, що має дорівнювати балансовій вартості такої іноземної валюти, визначеної згідно із положеннями підпунктів 7.3.1, 7.3.4, 7.3.6 цієї статті, і не підлягають перерахуванню у зв'язку із зміною обмінного курсу гривні протягом такого звітного періоду.

Відповідно до абзацу першого підпункту 7.3.3 пункту 7.3 статті 7 Закону України №334/94-ВР балансова вартість заборгованості, основна сума якої (без процентів, комісій та винагород) виражена в іноземній валюті, відображається у податковому обліку платника податку шляхом перерахунку її суми в гривні за офіційним (обмінним) курсом Національного банку України, що діяв на дату її оприбуткування (виникнення).

Згідно з абзацом шостим підпункту 7.3.3 пункту 7.3 статті 7 Закону України №334/94-ВР для цілей цього підпункту під терміном «заборгованість» розуміються: основна сума (непогашена частина основної суми) фінансового кредиту, депозиту (вкладу); сума процентів, нарахованих на таку основну суму фінансового кредиту, депозиту (вкладу), строк оплати яких минув на дату закінчення звітного періоду; вартість (непогашена частина вартості) об'єкта фінансового лізингу; платежі за такий об'єкт фінансового лізингу, строк оплати яких минув на дату закінчення звітного періоду; балансова вартість цінних паперів, що засвідчують відносини боргу, а також товарних чи фондових деривативів, якщо інше не встановлено нормами цього Закону.

З аналізу вказаних правових норм вбачається, що не підлягає перерахунку у контексті визначення курсових різниць, заборгованість по експортним та імпортним контрактам.

Таким чином з огляду на те, що позивач у періоді, що перевірявся, не мав заборгованості в іноземній валюті, яка б могла підпадати під заборгованість, визначену у підпункті 7.3.3 пункту 7.3 статті 7 Закону України №334/94-ВР, нарахування курсових різниць не відбувалось.

Окрім того, в акті перевірки №104/23-10/30477405 від 8 серпня 2011 року на підставі якого було визначене донарахування з податку на прибуток та штрафні (фінансові) санкції, відповідач, з приводу заниження позивачем доходів від перерахунку курсових різниць, посилається лише на бухгалтерські проводки. Таке посилання являється припущенням про заниження позивачем доходів від перерахунку курсових різниць і не є доказом того, що у податковому обліку курсові різниці відображені з порушенням Закону про прибуток.

Разом з тим, акт перевірки, зокрема, висновки викладені у ньому не встановлюють будь-яких прав або обовязків для субєкта господарської діяльності. Тобто, висновки акта перевірки являються джерелом доказової інформації, яка повинна підтверджуватись належними та допустимими доказами. Відповідач в акті перевірки не навів обґрунтованих доводів з посиланням на конкретні документи та нормативну базу щодо правомірності визначених ним сум курсових різниць.

Зважаючи на викладене вище суд дійшов висновку про те, що ТОВ Папір-Мал правомірно сформовано склад валових доходів по курсовим різницям.

Стосовно вибору постачальників та господарських відносин з ПП Вторес Груп та ТОВ Компанія Онтаріо ОСОБА_5 суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Встановлено, що ТОВ Папір-Мал зареєстроване рішенням виконавчого комітету ОСОБА_4 міської ради Житомирської області 14 червня 1999 року за №1000012 та як платник податків перебуває на податковому обліку у ОСОБА_4 МДПІ (Том №1 а.с.215-216).

Відповідно до Свідоцтва про реєстрацію платника податку на додану вартість від 11 квітня 2000 року за №09386656, виданого ОСОБА_4 МДПІ, ТОВ Папір-Мал було зареєстровано та є платником податку на додану вартість на час розгляду справи (Том №1 а.с.217).

Фактичними видами діяльності позивача є зокрема виробництво паперу та картону, виробництво паперових виробів господарсько-побутового та санітарно-гігієнічного призначення, виробництво інших виробів з паперу та картону, оброблення неметалевих відходів та брухту.

Представниками позивача пояснено, що для виготовлення продукції відповідно до основних видів діяльності підприємству необхідна сировина, зокрема макулатура, яка є однією із основних складових паперу. Виробництво позивача організовано таким чином, що папероробні машини працюють цілодобово, за виключенням планових та профілактичних обслуговувань, які відбуваються з проміжком часу: планові - 1 раз на рік, профілактичні - 1 раз на місяць. Для забезпечення роботи папероробних машин у такому режимі, позивачу щоденно потрібно використовувати близько 100 (ста) тон макулатури. Достатньої кількості транспортних засобів призначених для перевезень великих обємів сировини у підприємства немає. Виходячи з даних критеріїв, ТОВ Папір-Мал здійснював підбір постачальників сировини, які займаються реалізацією макулатури і можуть забезпечити його доставку на ТОВ Папір-Мал. Постачальники сировини (макулатури) самостійно виходять на контакт з представниками позивача, щоб запропонувати асортимент макулатури, ціну, орієнтовні обєми місячних поставок та умови доставки. Так у 2007 році представники ПП Вторес Груп, а у 2010 році представники ТОВ Компанія Онтаріо Консалтгруп запропонували свої послуги з постачання макулатури на умовах, які влаштували підприємство.

Для впевненості у дієздатності названих постачальників позивач здійснив запит до державного реєстратора де отримав відомості, про їх легітимність як субєктів господарської діяльності. Зокрема, на дату здійснення господарських операцій вони були належним чином зареєстрованими юридичними особами-субєктами підприємницької діяльності.

Згідно з частиною 2 статті 17 Закону України від 15 травня 2003 року №755-IV Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців (далі Закон України №755-IV) в єдиному державному реєстрі містяться зокрема такі відомості: перелік засновників (учасників) юридичної особи, у тому числі ім'я, місце проживання, ідентифікаційний номер фізичної особи - платника податків, якщо засновник - фізична особа; найменування, місцезнаходження та ідентифікаційний код, якщо засновник - юридична особа; прізвище, імя, по батькові та ідентифікаційні номери фізичних осіб - платників податків, які обираються (призначаються) до органу управління юридичної особи, уповноважених представляти юридичну особу у правовідносинах з третіми особами, або осіб, які мають право вчиняти дії від імені юридичної особи без довіреності, у тому числі підписувати договори; дані про наявність обмежень щодо представництва від імені юридичної особи та інші.

Відповідно до статті 18 Закону України №755-IV якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, були внесені до нього, то такі відомості вважаються достовірними і можуть бути використані в спорі з третьою особою, доки до них не внесено відповідних змін. Якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, є недостовірними і були внесені до нього, то третя особа може посилатися на них у спорі як на достовірні.

Керуючись положенням Закону України №755-IV позивач дійшов до висновку, що буде доцільним здійснювати господарські операції з постачання макулатури саме з ПП Вторес Груп та ТОВ Компанія Онтаріо Консалтгруп на запропонованих ними умовах.

Відповідно до умов, укладених договорів поставка макулатури здійснювалась за рахунок постачальника. По прибуттю макулатури на ТОВ Папір-Мал відбувалась процедура її приймання відповідальними особами, яка полягала у зважуванні та перевірці на якість (вологість). Макулатура зберігалась на спеціально облаштованій площадці, звідки вона подавалась на виробництво. Уся макулатура, отримана від ПП Вторес Груп та ТОВ Компанія Онтаріо Консалтгруп, оплачена, про що свідчать банківські виписки та платіжні доручення, які наявні у матеріалах справи.

Представниками позивача пояснено, що підбираючи в якості постачальників сировини ПП Вторес Груп та ТОВ Компанія Онтаріо Консалтгруп позивач виходив з таких ринкових факторів як: орієнтовний місячний обєм поставки макулатури; ціна за одну тону; доставка силами та за рахунок постачальника. З усіх контрагентів, які звертались до ТОВ Папір-Мал з пропозиціями постачати макулатуру, найбільш вигідним виявилися ПП Вторес Груп та ТОВ Компанія Онтаріо Консалтгруп. Ключову роль у виборі вказаних постачальників також відігравала спроможність останніх задовольняти потреби виробництва ТОВ Папір-Мал.

Стосовно господарських відносин позивача з ПП Вторес Груп.

Судом встановлено, що 19 вересня 2007 року між ТОВ Папір-Мал (Покупець) та ПП Вторес Груп (Продавець) укладено договір купівлі-продажу макулатури №38 (Том №1 а.с.208-209) та 5 січня 2010 року додаткову угоду №1 до вказаного договору та специфікацію №1 від 13 вересня 2007 року (Том №1 а.с.210-211). Відповідно до пункту 1.1 договору Продавець продає, а Покупець купує макулатуру, що надалі іменується товар на умовах, викладених у цьому договорі. Згідно з пунктом 2.1 ціна і марки товару, що поставляється вказуються у Специфікаціях до даного договору, які є невідємною частиною цього договору. Відповідно до пункту 4.1 договору поставка товару здійснюється транспортом покупця або продавця за домовленістю сторін, що в свою чергу формує ціну на товар.

На підтвердження фактичного виконання умов вказаного договору у матеріалах справи містяться: видаткові накладні (Том №1 а.с.226-249, Том №2 а.с.1-64), акти приймання-передачі товару (Том №3 а.с.47-136), на підтвердження факту перевезення макулатури містяться товарно-транспортні накладні за квітень-вересень 2010 року (Том №5 а.с.92-250, Том №6 а.с.1-115), податкові накладні (Том №3 а.с.40-45), які відповідають вимогам частини 2 статті 9 Закону України №996-XIV.

На підтвердження безготівкової оплати за макулатуру ТОВ Папір-Мал у матеріалах справи також містяться платіжні доручення (Том №2 а.с.194-250, Том №3 а.с.1-11).

У матеріалах справи містяться також копії відомостей руху товарів на складах ТОВ Папір-Мал (Том №3 а.с.178-232) та журнал прийому макулатури (Том №4 а.с.184-238, Том №5 а.с.1-43).

На час здійснення господарських операцій контрагент позивача - ПП «Вторес Груп» було зареєстроване як юридична особа та внесене у Єдиний державний реєстр юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців () (Том №7 а.с.191-193), взяте на облік як платник податків та зареєстроване як платник податку на додану вартість (Том №1 а.с.212-214).

Стосовно господарських відносин позивача з ТОВ Компанія «Онтаріо Консалтгруп.

Судом встановлено, що 1 листопада 2010 року між ТОВ Папір-Мал (Покупець) та ТОВ Компанія Онтаріо Консалтгруп (Продавець) укладено договір купівлі-продажу макулатури №36 (Том №1 а.с.218-220) та специфікацію №1 від (Том №1 а.с.221). Відповідно до пункту 1.1 на підставі даного договору і в порядку передбаченому ним, Продавець зобовязується продати та передати у власність Покупця сировину, макулатуру, в подальшому іменовану Товар, а Покупець зобовязується прийняти Товар від Продавця та оплатити його загальну вартість на умовах цього Договору. Пунктом 3.1 договору встановлено, що транспортні витрати по доставці товару включаються в ціну товару. Відповідно до пункту 3.3 договору всі витрати, повязані із транспортуванням та доставкою товару до пункту призначення, відносяться на рахунок Продавця. Згідно з пунктом 4.1 договору ціна за одиницю товару вказується у специфікаціях, які додаються до Договору і є його невідємними частинами. Відповідно до пункту 4.1 договору поставка товару здійснюється транспортом покупця або продавця за домовленістю сторін, що в свою чергу формує ціну на товар.

На підтвердження фактичного виконання умов вказаного договору у матеріалах справи містяться: видаткові накладні (Том №2 а.с.65-110), акти приймання-передачі товару (Том №3 а.с.137-144), акти приймання макулатури по кількості та якості та товарно-транспортні накладні (Том №3 а.с.145-177), податкова накладна (Том №3 а.с.46), яка відповідає вимогам частини 2 статті 9 Закону України №996-XIV.

У матеріалах справи містяться також копії відомостей руху товарів на складах ТОВ Папір-Мал (Том №3 а.с.178-232) та журнал прийому макулатури (Том №4 а.с.184-238, Том №5 а.с.1-43).

На час здійснення господарських операцій контрагент позивача - ТОВ Компанія Онтаріо Консалтгруп було зареєстроване як юридична особа та внесене у Єдиний державний реєстр юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців () (Том №7 а.с.194-196), взяте на облік як платник податків та зареєстроване як платник податку на додану вартість (Том №1 а.с.222-224).

Окрім того на підтвердження реальності господарських операцій між ТОВ Папір-Мал та ПП Вторес Груп є ухвала господарського суду Житомирської області від 4 червня 2009 року у справі №8/614 за позовом ПП Вторес Груп до ТОВ Папір-Мал про стягнення заборгованості за договором купівлі-продажу від 19 вересня 2007 року (Том №4 а.с.183).

Стосовно правомірності формування валових витрат та податкового кредиту по господарським операціям з придбання товару у ПП Вторес Груп та ТОВ Компанія Онтаріо Консалтгруп суд вважає за необхідне зазначити наступне.

На підтвердження правомірності формування валових витрат та податкового кредиту по господарським операціям з придбання товару у ПП Вторес Груп у квітні, травні, червні, липні, серпні, вересні 2010 року та у ТОВ Компанія Онтаріо Консалтгруп у березні 2011 року, а також їх реальності у матеріалах справи містяться наступні документи: витяг з бухгалтерської програми 1С Підприємство 8 - копії розгорнутих відомостей по партіях товарів на складах, за квітень, травень, червень, липень, серпень, вересень, жовтень, листопад, 2010 року з контрагентом ПП Вторес Груп, які підтверджують наявність, надходження на склад, видачу у виробництво та кінцевий залишок товару (макулатури) на складі ТОВ Папір-Мал на кінець кожного місяця (Том №7 а.с.142-151); витяг з бухгалтерської програми 1С Підприємство 8 - копії розгорнутих відомостей по партіях товарів на складах за березень, квітень 2011 року з контрагентом ТОВ Компанія Онтаріо Консалтгруп, які підтверджують наявність, надходження на склад, видачу у виробництво та кінцевий залишок товару (макулатури) на складі ТОВ Папір-Мал на кінець кожного місяця (Том №7 а.с.152-153); - витяг з бухгалтерської програми 1С Підприємство 8 - копії зведених відомостей по партіям товарів на складах ТОВ Папір-Мал за квітень, травень, червень, липень, серпень, вересень 2010 року та березень 2011 року, які відображають помісячну частку надходження товару (макулатури) від контрагентів ПП Вторес Груп, ТОВ Компанія Онтаріо Консалтгруп, серед загальної кількості всіх постачальників, а також видаток товару (макулатури) у виробництво та кінцевий залишок товару на складах ТОВ Папір-Мал (Том №7 а.с.154-160); витяг з бухгалтерської програми 1С Підприємство 8 - копії зведених відомостей по партіях товарів на складах, які підтверджують кількість виготовленої та реалізованої продукції, із товару (макулатури), що надійшла в період квітень-вересень 2010 року та березень 2011 року від усіх постачальників макулатури, позивача у тому числі від ПП Вторес Груп, ТОВ Компанія Онтаріо Консалтгруп (Том №7 а.с.161-162); витяг з бухгалтерської програми 1С Підприємство 8 - копії розгорнутих відомостей по партіях товарів на складах, які підтверджують кількість виготовленої та реалізованої продукції в розрізі контрагентів-покупців, виробленої із товару (макулатури), що надійшла в період квітень-вересень 2010 року та березень 2011 року від усіх постачальників макулатури позивача у тому числі від ПП Вторес Груп, ТОВ Компанія Онтаріо Консалтгруп (Том №7 а.с.163-176), витяг з книги обліку довіреностей (Том №7 а.с.197-204), пояснення завідуючих складами сировини та готової продукції (Том №7 а.с.205-208), накази про прийняття на роботу, переведення, про відпустки та про призначення (Том №7 а.с.209-213), порівняльна таблиця вартості та обємів постачання сировини (Том №7 а.с.214-220).

Стосовно висновків перевіряючих щодо нікчемності правочинів, укладених позивачем з ПП Вторес Груп та ТОВ Онтаріо Консалтгруп то суд вважає такі твердження безпідставними, виходячи з наступного.

Статтею 203 Цивільного кодексу України визначено перелік вимог, які свідчать про дійсність правочину, а саме: зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Відповідно до частини 1 статті 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Згідно із частиною 2 статті 215 Цивільного кодексу України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину судом не вимагається.

Договори про купівлю-продаж макулатури, укладені між ТОВ Папір-Мал та його контрагентами ПП Вторес Груп і ТОВ Онтаріо Консалтгруп у судовому порядку не були визнані недійсними.

Первинними документами підтверджено реальне виконання ТОВ Папір-Мал та ПП Вторес Груп і ТОВ Онтаріо Консалтгруп умов договорів купівлі-продажу макулатури №36 від 1 листопада 2010 року та №38 від 19 вересня 2007 року, що спростовує висновки відповідача про відсутність факту реального настання правових наслідків за вказаними договорами.

Окрім того суд вважає за необхідне зазначити, що на покупця не покладений обов'язок перевіряти на відповідність законодавству чи дійсність установчих документів постачальників товарів (послуг) та дотримання ними вимог податкового законодавства. Навіть якщо контрагент не виконав свого зобов'язання зі сплати податку, то це тягне відповідальність та негативні наслідки саме щодо такого контрагента.

Відповідно до абзацу четвертого підпункту 5.3.9 пункту 5.3 статті 5 Закону України №334/97-ВР не належать до складу валових витрат будь-які витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення податкового обліку.

Згідно з пунктом 5.11 статті 5 Закону України №334/97-ВР установлення додаткових обмежень щодо віднесення витрат до складу валових витрат платника податку, крім тих, що зазначені у цьому Законі, не дозволяється.

Судом встановлено та не спростовано відповідачем, що позивач на підставі належним чином оформлених податкових накладних та інших первинних документів сформував податковий кредит та валові витрати.

Стосовно різниці розрахунку балансової вартості приросту (убутку) суд зазначає наступне.

Представниками позивача пояснено, що при поданні декларації з податку на прибуток за 9 місяців 2010 року за допомогою системи електронного документообігу M.E.Doc виник збій, що призвело до неправильного відображення залишків балансової вартості запасів на початок звітного року. Для виправлення цієї помилки підприємство застосувало положення Закону України від 21 грудня 2000 року №2181-ІІІ Про порядок погашення зобовязань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами (далі Закон України №2181-ІІІ).

Згідно з абзацом другим пункту 5.1 статті 5 Закону України №2181-ІІ якщо у майбутніх податкових періодах (з урахуванням строків давності, визначених статтею 15 цього Закону) платник податків самостійно виявляє помилки у показниках раніше поданої податкової декларації, такий платник податків має право надати уточнюючий розрахунок.

Абзацом першим пункту 17.2 статті 17 Закону України №2181-ІІІ встановлено, що платник податків, який до початку його перевірки контролюючим органом самостійно виявляє факт заниження податкового зобов'язання минулих податкових періодів, зобов'язаний: а) або надіслати уточнюючий розрахунок і сплатити суму такої недоплати та штраф у розмірі п'яти відсотків від такої суми до подання такого уточнюючого розрахунку; б) або відобразити суму такої недоплати у складі декларації з цього податку, що подається за наступний податковий період, збільшену на суму штрафу у розмірі п'яти відсотків від такої суми, з відповідним збільшенням загальної суми податкового зобов'язання з цього податку. Якщо після подачі декларації за звітний період платник податків подає нову декларацію з виправленими показниками до закінчення граничного строку подання декларації за такий самий звітний період, то штрафи, визначені у цьому пункті, не застосовуються. При самостійному донарахуванні суми податкових зобов'язань адміністративні штрафи не накладаються.

Пунктом 2 Порядку складання декларації з податку на прибуток підприємства, затвердженого наказом державної податкової адміністрації України 29 березня 2003 року №143 закріплено, що якщо платником самостійно виявлено помилки, що містяться у раніше поданій ним декларації, то відповідно до пункту 5.1 статті 5 Закону №2181 (з урахуванням строків давності) такий платник має право надати уточнюючий розрахунок. Платник податку має право не подавати такий розрахунок, якщо такі уточнені показники зазначаються ним у складі податкової декларації за будь-який наступний податковий період, протягом якого такі помилки були виявлені. Якщо після подачі декларації за звітний період платник податку подає нову декларацію з виправленими показниками до закінчення граничного строку подання декларації за такий самий звітний (податковий) період, то така звітна декларація не вважається уточнюючою, а штрафи, визначені в пункті 17.2 статті 17 Закону №2181, не застосовуються. Платник податку, який до початку його перевірки податковим органом самостійно виявляє факт заниження податкового зобов'язання минулих податкових періодів, зобов'язаний: а) або надіслати уточнюючий розрахунок і сплатити суму такої недоплати та штраф, нарахований відповідно до пункту 17.2 статті 17 Закону №2181. Уточнюючий розрахунок, який відображає виправлені показники, складається за формою, що додається до цього Порядку; б) або відобразити суму такої недоплати у складі декларації, що подається за наступний податковий період, збільшену на суму штрафу, нарахованого відповідно до пункту 17.2 статті 17 Закону №2181, з відповідним збільшенням загальної суми податкового зобов'язання з податку. При цьому виправлення помилок здійснюється шляхом відображення сум раніше занижених (завищених) показників декларацій (валових доходів, витрат та амортизаційних відрахувань) у складі валового доходу (рядок 02.2) та валових витрат (рядок 05.2) того податкового періоду, за який подається звітна декларація.

З аналізу вказаних правових норм випливає, що для виправлення помилок без штрафних санкцій, передбачених пунктом 17.1, пунктом 17.2 статті 17 Закону України №2181-ІІІ платнику потрібно подати нову декларацію з виправленими показниками до закінчення граничного строку подання декларації за такий самий звітний період або, якщо у періоді, в якому вона була допущена, така помилка не призвела до недоплати податку на прибуток до бюджету.

Відповідно до положень абзацу другого пункту 11.1 статті 11 Закону України №334/97-ВР для цілей цього Закону використовуються такі податкові періоди: календарні квартал, півріччя, три квартали, рік. Податковий період починається з першого календарного дня податкового періоду і закінчується останнім календарним днем податкового періоду.

За результатами річної декларації за 2010 рік (Том №4 а.с.118-127) підприємство було збитковим. Помилка у декларації за 9 місяців звітного року виправляється за результатами річної декларації і не призводить до нарахувань з податку на прибуток. Оскільки, дані відображені платником податків у річній декларації формуються станом на 1 січня 2011 року (Том №5 а.с.128-129), то вартість запасів станом на 1 жовтня 2010 року у річній декларації не відображається. Таким чином, у річній декларації за 2010 рік відсутнє порушення пункту 5.9 статті 5 Закону України №334/97-ВР. Невідповідність показників балансової вартості за 9 місяців звітного року виправляється за результатами річної декларації.

Стосовно балансової вартості іноземної валюти суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Заборгованість в іноземній валюті за монетарними статтями ТОВ Папір-Мал відповідно до вимог пункту 8 П(С)БО 21 перераховує на дату балансу.

У податковому обліку згідно вимог Закону України №334/97-ВР перерахунок такого виду заборгованості на кінець звітного періоду не передбачений.

Відповідно до абзацу першого підпункту 7.3.3 пункту 7.3 статті 7 Закону України №334/94-ВР балансова вартість заборгованості, основна сума якої (без процентів, комісій та винагород) виражена в іноземній валюті, відображається у податковому обліку платника податку шляхом перерахунку її суми в гривні за офіційним (обмінним) курсом Національного банку України, що діяв на дату її оприбуткування (виникнення).

Згідно з абзацом шостим підпункту 7.3.3 пункту 7.3 статті 7 Закону України №334/94-ВР для цілей цього підпункту під терміном «заборгованість» розуміються: основна сума (непогашена частина основної суми) фінансового кредиту, депозиту (вкладу); сума процентів, нарахованих на таку основну суму фінансового кредиту, депозиту (вкладу), строк оплати яких минув на дату закінчення звітного періоду; вартість (непогашена частина вартості) об'єкта фінансового лізингу; платежі за такий об'єкт фінансового лізингу, строк оплати яких минув на дату закінчення звітного періоду; балансова вартість цінних паперів, що засвідчують відносини боргу, а також товарних чи фондових деривативів, якщо інше не встановлено нормами цього Закону.

Заборгованість в іноземній валюті позивача перед нерезидентом, виникла внаслідок недоплати за поставлене обладнання до папероробної машини. Така заборгованість не підпадає під визначення, передбачені абзацом шостим підпункту 7.3.3 пункту 7.3 статті 7 Закону України №334/97-ВР. За таких обставин позивач не міг здійснювати перерахунок заборгованості в іноземній валюті за правилами цієї норми.

Підпунктом 7.3.6 пункту 7.3 статті 7 Закону України №334/97-ВР платник податку самостійно обирає метод оцінки балансової вартості іноземної валюти за середньозваженою вартістю або ідентифікованою вартістю. Зміна методу оцінки балансової вартості іноземної валюти протягом податкового року для цілей податкового обліку не дозволяється.

На підприємстві протягом податкового року зміна оцінки балансової вартості іноземної валюти протягом року не проводилась.

Таким чином, в акті перевірки ОСОБА_4 ОДПІ було відображено бухгалтерський аспект нарахування курсових різниць, оскільки, податковий такого нарахування не передбачає.

Стосовно вимог позивача про скасування податкового повідомлення-рішення від 22 серпня 2011 року № суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до частини 2 статті 3 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16 липня 1999 року №996-XIV (далі - Закон України №996-XIV) бухгалтерський облік є обов'язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

Частина 1 статті 9 Закону України №996-XIV визначає, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Частиною 2 статті 9 Закону України №996-XIV встановлено, що первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Відповідно до абзацу першого підпункту 7.2.4 пункту 7.2 статті 7 Закону України №168/97-ВР право на нарахування податку та складання податкових накладних надається виключно особам, зареєстрованим як платники податку у порядку, передбаченому статтею 9 цього Закону.

Абзацом першим підпункту 7.2.6 пункту 7.2 статті 7 Закону України №168/97-ВР податкова накладна видається платником податку, який поставляє товари (послуги), на вимогу їх отримувача, та є підставою для нарахування податкового кредиту. Як виняток з цього правила, підставою для нарахування податкового кредиту при поставці товарів (послуг) за готівку чи з розрахунками картками платіжних систем, банківськими або персональними чеками у межах граничної суми, встановленої Національним банком України для готівкових розрахунків, є належним чином оформлений товарний чек, інший платіжний чи розрахунковий документ, що підтверджує прийняття платежу постачальником від отримувача таких товарів (послуг), з визначенням загальної суми такого платежу, суми податку та податкового номера постачальника.

Згідно з підпунктом 7.4.1 пункту 7.4 статті 7 Закону України №168/97-ВР податковий кредит звітного періоду визначається виходячи із договірної (контрактної) вартості товарів (послуг), але не вище рівня звичайних цін, у разі якщо договірна ціна на такі товари (послуги) відрізняється більше ніж на 20 відсотків від звичайної ціни на такі товари (послуги), та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 6.1 статті 6 та статтею 8 1 цього Закону, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій в необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання у виробництві та/або поставці товарів (послуг) для оподатковуваних операцій у межах господарської діяльності платника податку. Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари (послуги) та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду. Якщо у подальшому такі товари (послуги) починають використовуватися в операціях, які не є об'єктом оподаткування згідно зі статтею 3 цього Закону або звільняються від оподаткування згідно зі статтею 5 цього Закону, чи основні фонди переводяться до складу невиробничих фондів, то з метою оподаткування такі товари (послуги), основні фонди вважаються проданими за їх звичайною ціною у податковому періоді, на який припадає початок такого використання або переведення, але не нижче ціни їх придбання (виготовлення, будівництва, спорудження).

Абзацом першим підпункту 7.4.5 пункту 7.4 статті 7 Закону України №168/97-ВР встановлено, що не підлягають включенню до складу податкового кредиту суми сплаченого (нарахованого) податку у зв'язку з придбанням товарів (послуг), не підтверджені податковими накладними чи митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з підпунктом 7.2.6 цього пункту).

Згідно з підпунктом 7.5.1 пункту 7.5 статті 7 Закону України №168/97-ВР датою виникнення права платника податку на податковий кредит вважається дата здійснення першої з подій: або дата списання коштів з банківського рахунку платника податку в оплату товарів (робіт, послуг), дата виписки відповідного рахунку (товарного чека) - в разі розрахунків з використанням кредитних дебетових карток або комерційних чеків; або дата отримання податкової накладної, що засвідчує факт придбання платником податку товарів (робіт, послуг).

Аналогічно регулює дату виникнення права платника на податковий кредит і Податковий кодекс України.

Зокрема згідно з пунктом 198.2 статті 198 Податкового кодексу України датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається: дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Відповідно до пункту 198.6 статті 198 Податкового кодексу України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними або оформлені з порушенням вимог чи не підтверджені митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу).

Пунктом 201.1 статті 201 Податкового кодексу України закріплено, що платник податку зобов'язаний надати покупцю (отримувачу) на його вимогу підписану уповноваженою платником особою та скріплену печаткою податкову накладну, у якій зазначаються в окремих рядках: а) порядковий номер податкової накладної; б) дата виписування податкової накладної; в) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - продавця товарів/послуг; г) податковий номер платника податку (продавця та покупця); ґ) місцезнаходження юридичної особи - продавця або податкова адреса фізичної особи - продавця, зареєстрованої як платник податку; д) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - покупця (отримувача) товарів/послуг; е) опис (номенклатура) товарів/послуг та їх кількість, обсяг; є) ціна постачання без урахування податку; ж) ставка податку та відповідна сума податку в цифровому значенні; з) загальна сума коштів, що підлягають сплаті з урахуванням податку; и) вид цивільно-правового договору.

Податковим кодексом України або ж іншим нормативно-правовим актом не встановлено будь-яких обмежень, ніж наявність належним чином оформленої податкової накладної, щодо включення до податкового кредиту суми сплаченого податку, не встановлено обов'язку для позивача здійснювати контроль за веденням господарської діяльності та зобов'язань сплати податку до бюджету контрагентами.

Наданими до перевірки та суду первинними документами підтверджено реальне виконання ТОВ Папір-Мал та ПП Вторес Груп і ТОВ Онтаріо Консалтгруп умов договорів купівлі-продажу макулатури, що спростовує висновки відповідача про відсутність фактичного здійснення господарських операцій.

Судом встановлено та не спростовано відповідачем, що позивач на підставі належним чином оформлених податкових накладних та інших первинних документів сформував податковий кредит та грошові зобов'язання з податку на додану вартість.

Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідачем не доведено правомірність прийнятих податкових повідомлень-рішень від 22 серпня 2011 року № та №, а тому суд задовольняє адміністративний позов.

Керуючись статями 71, 86, 94, 159-163 Кодексу адміністративного судочинства України,

постановив:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення ОСОБА_4 міжрайонної державної податкової інспекції у Житомирській області №, № від 22 серпня 2011 року.

Постанова набирає законної сили у порядку встановленому статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до Житомирського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції за правилами встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Д.М. Гурін

Повний текст постанови виготовлено: 16 листопада 2015 р.