Справа № 805/3104/15-а
Суддя: Аляб'єв І.Г.
Дата ухвалення: 2015-09-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 вересня 2015 р. Справа № 805/3104/15-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов'янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Аляб'єва І.Г., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Донецькій області про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Донецькій області (далі - ТУ ДСА) у якому просив стягнути заборгованість із заробітної плати, середній заробіток за час затримки розрахунку, моральну шкоду у розмірі 5000,00 гривень.

Обґрунтовував позов тим, що в період з 28 листопада 2012 року по 05 грудня 2014 року працював в Торезькому міському суді Донецької області на посаді судового розпорядника. Наказом Торезького міського суду Донецької області від 05 грудня 2014 року № 69-к його звільнено з посади судового розпорядника на підставі статті 38 Кодексу законів про працю України. Зазначив, що при звільненні йому не виплачена заробітна плата за період з вересня по грудень 2014 року. Також посилаючись на те, що у зв'язку з невиплатою йому заборгованності по заробітній платі він залишився без засобів для існування, що принизило його честь та гідність, просив суд позов задовольнити та стягнути з ТУ ДСА суму моральної шкоди у розмірі 5000,00 гривень.

Позивач до судового засідання не з'явився, у позовній заяві просив суд розглянути справу за його відсутності.

Представник відповідача у судове засідання також не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Через канцелярію суду надав клопотання та просив розглянути справу за його відсутності.

ТУ ДСА надало до суду письмові заперечення, у яких просили відмовити позивачу у задоволенні позову. Зокрема, зазначали, що ТУ ДСА є розпорядником коштів 55 місцевих загальних судів Донецької області, з яких 22 знаходяться на території, яка перебуває під контролем української влади, та 33 - тимчасово перебуває під контролем незаконних збройних формувань. Оскільки ОСОБА_1 звільнився з посади судового розпорядника Торезького міського суду Донецької області за власним бажанням та не був переведений до іншого суду, розміщеного на території України, підконтрольній українській владі, то відсутні підстави для виплати йому заробітної плати. Просили суд відмовити у задоволенні позову.

З урахуванням частини шостої статті 128 Кодексу адміністративного судочинства (далі - КАС) України суд визнав за можливе розглянути справу без участі представників сторін, на підставі наявних в матеріалах справи доказів.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив, що ОСОБА_1, в період з 28 листопада 2012 року по 05 грудня 2014 року працював в Торезькому міському суді Донецької області на посаді судового розпорядника. Наказом Торезького міського суду Донецької області від 05 грудня 2014 року № 69-к його звільнено на підставі статті 38 Кодексу законів про працю (далі - КЗпП) України.

За період з 01 вересня 2014 року по день його звільнення (05 грудня 2014 року) йому не виплачена заробітна плата. У адміністративному позові позивач не зазначив розмір заборгованості у зв'язку з находженням на тимчасово окупованій території, яка непідконтрольна Україні та просив витребувати від ТУ ДСА відповідні документи про розмір заборгованості із заробітної плати.

На вимогу суду відповідачем надана довідка від 10 серпня 2015 року про середню заробітну плату (дохід). Відповідно до вказаної довідки за період з вересня по грудень 2014 року ОСОБА_1 заробітна плата не нараховувалась.

Суд, дослідивши матеріали справи, здійснивши оцінку обставин справи за своїм внутрішнім переконанням, приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову з огляду на таке.

Відповідно до статті 94 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України) заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Відповідно до статті 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення.

В Переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, затвердженого розпорядженням Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2014 року №1085-р, зазначено, зокрема, місто Торез Донецької області, на території якого розміщений Торезький міський суд Донецької області.

Відповідно до інформації, яка міститься на офіційному сайті ТУ ДСА, з метою збереження життя і здоров'я суддів, працівників апарату та відвідувачів суду, роботу Торезького міського суду Донецької області припинено у зв'язку з неможливістю здійснювати правосуддя із-за бойових дій, що відбуваються в районі розташування суду.

Розпорядженням голови Вищого спеціалізованого суду України від 02 вересня 2014 року №27/0/38-14 «Про визначення територіальної підсудності справ» було змінено територіальну підсудність судових справ, підсудних розташованим у районі проведення антитерористичної операції місцевим загальним судам.

Таким чином, робота Торезького міського суду фактично припинена з 02 вересня 2014 року, а його працівники, серед яких і позивач, припинили виконання своїх посадових обов'язків.

Зокрема, цивільні справи, справи про адміністративні правопорушення і кримінальні провадження, підсудні Торезькому міському суду Донецької області, було передано для забезпечення розгляду Бердянському міськрайонному суду Запорізької області.

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_1 не був переведений до іншого суду розміщеного на підконтрольній владі України території.

Конституція України гарантує кожному громадянину право на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом.

Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Основними законодавчими актами, які регулюють питання оплати праці є Закон України "Про оплату праці" та Кодекс законів про працю України.

Заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу відповідно до встановлених норм праці (норм часу, виробітку, обслуговування, посадових обов'язків).

Таким чином, питання виплати заробітної плати безпосередньо пов'язане з фактичним виконанням працівником своїх обов'язків, тобто за виконану ним роботу.

Оскільки ОСОБА_1 в період з 28 листопада 2014 року по 05 грудня 2015 року фактично не працював, тобто не виконував свої обов'язки суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Суд враховує, що з моменту фактичного припинення діяльності Торезьким міським судом до моменту звільнення позивача пройшло три місяці. Проте, враховуючи факт захоплення міста незаконними озброєними формуваннями, що суттєво ускладнило (унеможливило) належне виконання кадрової роботи у відповідній установі, суд вважає, що така затримка з оформленням звільнення не є підставою для виплати заробітної плати за фактично невідпрацьований час.

Також суд звертає увагу на те, що відповідно до Рішення Ради суддів від 23 грудня 2014 року у позивача була можливість перевестись до іншого суду, розміщеного на території України. Проте позивач таким правом не скористався.

Крім того, суд вважає необхідним відмовити у задоволенні позовної вимоги щодо стягнення з ТУ ДСА суми моральної шкоди, оскільки позивач не довів її наявність.

За правилами статті 1167 Цивільного кодексу України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

З аналізу зазначеної норми вбачається, що компенсація моральної шкоди здійснюється за наявності всіх загальних умов відповідальності за завдання шкоди, а саме: протиправної поведінки, моральної шкоди, причинного зв'язку між протиправною поведінкою та завданою моральною шкодою та вини заподіювача.

При цьому, суд зазначає, що при вирішенні питання щодо відшкодування моральної шкоди обов'язковому з'ясуванню підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Наявність моральної шкоди доводиться потерпілим, який в позовній заяві має зазначити, які моральні страждання та у зв'язку з чим він поніс і чим обґрунтовується розмір компенсації. Наявність вини заподіювача шкоди презюмується. За загальною презумпцією вини в цивільному праві, встановленою, зокрема статтею 614 Цивільного кодексу України, відсутність вини доводиться заподіювачем шкоди.

Згідно з пунктом 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року № 4 у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується.

В обґрунтування наявності моральної шкоди позивач вказує на те, що бездіяльність відповідача призвела до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків, однак жодного доказу на підтвердження вказаним обставинам позивачем не надано.

Не пояснює позивач і того, у чому саме полягають його моральні страждання та які обставини призвели до втрати нормальних життєвих зв'язків. Вказуючи про необхідність докладення додаткових зусиль для організації свого життя позивач не пояснює у чому полягають такі зусилля.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 158-163, 167, 185-186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

п о с т а н о в и в:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Донецькій області про стягнення заборгованості відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги, постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили постановою за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови до Донецького апеляційного адміністративного через Донецький окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя Аляб'єв І.Г.