Справа № 810/2988/15
Суддя: Мельничук В.П.
Дата ухвалення: 2015-11-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 810/2988/15 Головуючий у 1-й інстанції: Волков А.С.
Суддя-доповідач: Мельничук В.П.
ПОСТАНОВА

Іменем України

12 листопада 2015 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючого-судді: Мельничука В.П.

суддів: Грищенко Т.М., Мацедонської В.Е.,

при секретарі: Сергійчук Л.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ГК «Газовий альянс» на постанову Київського окружного адміністративного суду від 20 серпня 2015 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ГК «Газовий альянс» до Миронівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И Л А:

У липні 2015 року Товариство з обмеженою відповідальністю «ГК «Газовий альянс» звернулося до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Миронівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити певні дії. Свої вимоги обґрунтовує тим, що правильно визначив податкові зобов'язання з податку на додану вартість, а висновки податкового органу вважає безпідставними, оскільки господарські операції мали реальний характер - послуги контрагентом надані в повному обсязі й оплачені позивачем, ці факти підтверджуються документально, господарські операції належним чином відображені у бухгалтерському обліку та податковій звітності. Просить суд визнати протиправними дії Миронівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області по проведенню позапланової виїзної документальної перевірки ТОВ «ГК «Газовий альянс» ( ) з питань дотримання податкового законодавства щодо підтвердження відомостей від особи, яка мала правові відносини з ТОВ «Промайл-Стайл» () за період з 01.03.2014 року по 30.04.2014 року, за наслідками якої складено акт № 28/22-010/37147753 від 22 січня 2015 року. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Миронівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області від 05.03.2015 року № 000462200 (форма «Р»), на підставі якого збільшено суму податкового зобов'язання ТОВ «ГК «Газовий альянс» ( ) по податку на додану вартість по вітчизняних товарах (роботах, послугах) на суму 8958568,00 грн. за основним платежем та 4479284 грн. за штрафними санкціями. Визнати протиправними дії Миронівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області щодо зміни показників податкових зобов'язань та податкового кредиту з ПДВ, які задекларовані ТОВ «ГК «Газовий альянс» ( ) в Аналітично-інформаційній системі «Податковий блок», на підставі акта № 28/22-010/37147753 від 22 січня 2015 року. Зобов'язати Миронівську об'єднану державну податкову інспекцію Головного управління ДФС у Київській області вилучити з Аналітично-інформаційної системи «Податковий блок» інформацію, що внесена на підставі акта № 28/22-010/37147753 від 22 січня 2015 року по позаплановій виїзній документальній перевірці ТОВ «ГК «Газовий альянс» ( ) та за податковим повідомленням-рішенням Миронівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області від 05.03.2015 року № 000462200(форма «Р») показників податкових зобов'язань та податкового кредиту з ПДВ, які задекларовані ТОВ «ГК «Газовий альянс» ( ) в період з 01.03.2014 року по 30.04.2014 року. Крім, цього просить суд зупинити дію вказаного податкового повідомлення-рішення, заборонити податковому органу використовувати інформацію, що викладена у вказаному вище акті, та вносити на його підставі зміни до інформаційної бази даних, використовувати ці дані в якості доказової інформації.

Постановою Київського окружного адміністративного суду від 20 серпня 2015 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з зазначеним судовим рішенням Товариство з обмеженою відповідальністю «ГК «Газовий альянс» подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції як таку, що постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права, та ухвалити нову постанову, якою задовольнити позов.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а постанова суду - скасуванню з наступних підстав.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 198, пункту 4 частини 1 статті 202 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції скасовує її та ухвалює нове рішення, якщо визнає, що судом першої інстанції порушено норми матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 195 КАС України рішення суду першої інстанції підлягає перегляду в апеляційному порядку в межах апеляційної скарги.

Судом першої інстанції було встановлено, що Товариство з обмеженою відповідальністю «ГК «Газовий Альянс» є юридичною особою, що зареєстрована 14.06.2010 року (запис в ЄДР № 1 036854), як платник податків перебуває на обліку у Миронівській обєднаній державній податковій інспекції ДФС у Київської області. Позивач також зареєстрований як платник податку на додану вартість.

Видами діяльності позивача за КВЕД є: торгівля газом через місцеві (локальні) трубопроводи; надання інших фінансових послуг (крім страхування та пенсійного забезпечення); трубопровідний транспорт; неспеціалізована оптова торгівля; оптова торгівля рідким, рідким, газоподібним паливом і подібними продуктами; торгівля електроенергією.

У січні 2015 року посадовими особами Миронівської об'єднаної державної податкової інспекції ДФС у Київській області проведено документальну виїзну позапланову перевірку позивача з питань дотримання вимог податкового законодавства щодо взаємовідносин з ТОВ «ПРОМАЙЛ-СТАЙЛ» за період з 01.03.2014 року по 30.04.2014 року.

За результатами даної перевірки складено акт від 22.01.2015 року № 28/22-010/37147753, за змістом якого перевіркою виявлено порушення позивачем вимог чинного законодавства, зокрема, статей 185, 186, 187, 188, 200, пункту 201.6 статті 201 Податкового кодексу України, статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», що виявилось у неправомірному формуванні податкового кредиту з податку на додану вартість за квітень 2014 року та призвело до заниження податкового зобов'язання з ПДВ на суму 8958567,81 грн.

Висновки податкового органу пов'язуються з оцінкою господарських операцій позивача з придбання газу та агентських (посередницьких) послуг щодо сприяння в укладенні договорів на продаж природного газу, які здійснювались між позивачем і Товариством з обмеженою відповідальністю «ПРОМАЙЛ-СТАЙЛ». На думку посадових осіб податкового органу, послуги контрагентом фактично не надавались, адже ТОВ «ПРОМАЙЛ-СТАЙЛ» не має для цього адміністративно-господарських можливостей (відсутні основні фонди, газосховища, трубопроводи, технічний персонал, виробничі потужності тощо), взаємовідносини між позивачем є економічно не виправданими, позбавлені будь-якої правомірної та розумної ділової мети. Договори та інші фінансово-господарські документи учасники цих господарських операцій склали без фактичного їх здійснення з метою незаконного одержання податкової вигоди. Крім того, засновник та директор ТОВ «ПРОМАЙЛ-СТАЙЛ» ОСОБА_3 надала пояснення правоохоронним органам, що зареєструвала вказану юридичну особу на своє ім'я за винагороду, до фінансово-господарської діяльності товариства не має жодного відношення. Вироком Печерського районного суду м. Києва від 10.10.2014 року у кримінальній справі № 757/28007/14-к її визнано винною у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 205 (фіктивне підприємництво) та ч. 1 ст. 358 (підроблення документів, печаток, штампів та бланків) Кримінального кодексу України.

За результатами перевірки Миронівською об'єднаною державною податковою інспекцією ДФС у Київській області прийнято податкове повідомлення-рішення від 05.03.2015 року, згідно з яким позивачу збільшено грошове зобов'язання за платежем «податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг)» на загальну суму 13437852,00 грн., з яких: 8958568,00 грн. - за основним платежем; 4479284,00 грн. - за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафом).

Не погоджуючись з вказаними діями по проведенню перевірки, податковим повідомленням-рішенням відповідача, а також вважаючи зміну показників податкових зобов'язань протиправною, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що заявлені в ньому вимоги є неправомірними та необгрунтованими, а тому не підлягають задоволенню.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції та вважає його необгрунтованим з огляду на наступне.

Товариство з обмеженою відповідальністю «ГК «Газовий Альянс» зареєстроване у червні 2010 року, є професійним посередником на ринку природного газу (основний вид діяльності - торгівля газом через місцеві (локальні) трубопроводи).

Однак, у січні-березні 2014 року позивач купував природний газ не у газовидобувних компаній безпосередньо чи інших газотрейдерів, а у ТОВ «ПРОМАЙЛ-СТАЙЛ», крім того, сплачував цьому товариству значні кошти за посередницькі послуги за сприяння в укладанні договорів з продажу природного газу з відомими регіональними газорозподільними компаніями.

Так, у січні 2014 року між позивачем (довіритель) і Товариством з обмеженою відповідальністю «ПРОМАЙЛ-СТАЙЛ» (агент) укладено агентський договір від 03.01.2014 року № 01/14А, згідно з яким агент зобов'язувався за агентську винагороду надати позивачу посередницькі послуги, які полягають у сприянні в укладанні угод на продаж природного газу з ресурсів за січень-березень 2014 року, здійсненні пошуку покупців цього природного газу та проведенні з ними попередніх переговорів.

Загальний обсяг природного газу, який підлягав реалізації за посередництва ТОВ «ПРОМАЙЛ-СТАЙЛ», не повинен бути меншим ніж 161000,000 тис. куб.м.

Згідно з актом здачі-прийомки наданих послуг від 31.04.2014 року за вказаним агентським договором позивач у період з січня по березень 2014 року за сприяння ТОВ «ПРОМАЙЛ-СТАЙЛ» реалізував природний газ в обсязі 161088,608 тис. куб.м., загальна вартість наданих послуг визначено сторонами у сумі 53751406,86 грн., у тому числі ПДВ 8958567,81 грн.

В оплату за посередницькі послуги позивач перерахував на рахунок Товариства з обмеженою відповідальністю «ПРОМАЙЛ-СТАЙЛ» кошти у загальній сумі 15678790,00 грн., у тому числі ПДВ 2613131,68 грн.

З метою підтвердження права на формування податкового кредиту позивач отримав від Товариства з обмеженою відповідальністю «ПРОМАЙЛ-СТАЙЛ» податкову накладну від 30.04.2014 року № 1 на суму 53751406,86 грн., у тому числі ПДВ 8958567,81 грн.

Вказану суму податку на додану вартість позивач включив до складу податкового кредиту за квітень 2014 року, відобразив у податковій декларації з податку на додану вартість та реєстрі отриманих податкових накладних за вказаний податковий (звітний) період.

Як вже зазначалось, позивач купував природний газ також у ТОВ «ПРОМАЙЛ-СТАЙЛ».

Так, 31 березня 2014 року між позивачем (покупець) і Товариством з обмеженою відповідальністю «ПРОМАЙЛ-СТАЙЛ» (продавець) укладено два договори купівлі-продажу № 0314ПС/2 та № 0314ПС, відповідно до яких позивач придав у ТОВ «ПРОМАЙЛ-СТАЙЛ» природний газ у загальному обсязі 21645,748 тис. м3 на загальну суму 79613767,30 грн., у тому числі ПДВ 13268961,20 грн.

Прийняття вказаної кількості природного газу оформлено трьома актами прийому-передачі, складеними в один день 31.03.2014 року.

Операції між позивачем і ТОВ «ПРОМІ-ЛАЙТ» були здійснені на значні суми, але носили короткотерміновий характер і припинилися після травня 2014 року (після перерахування коштів).

Колегією суддів встановлено, що судом першої інстанції неповністю з'ясовано обставини щодо порушень ОДПІ при призначенні, проведенні та оформленні результатів перевірки.

За змістом акта № 28/22-010/37147753 від 22.01.2015 року визначено, що перевірка проводилась відповідно до підпункту 75.1.2 пункту 75.1 статті 75, підпункту 78.1.11 пункту 78.1 статті 78 Податкового кодексу України на підставі таких документів: постанови старшого слідчого, слідчого управління фінансових розслідувань ДП1 у Печерському районі ГУ Міндоходів у м. Києві капітана податкової міліції Дорошенко Д.О. «Про призначення податкової перевірки» від 18.12.2014 року; висновку експерта № 674 від 16.12.2014 року ГУ МВС України в Київській області Науково дослідного експертно-криміналістичного центру.

18 грудня 2014 року старшим слідчим СУ ФР ДПІ у Печерському районі ГУ Міндоходів у м. Києві Дорошенко Д.О. була прийнята Постанова від 18.12.2014 року про призначення документальної невиїзної перевірки фінансово-господарської діяльності ТОВ "ГК "Газовий Альянс" на підставі бази автоматизованого співставлення податкового кредиту та податкових зобов'язань з ПДВ на рівні ДФС України та інших наявних баз даних у Миронівській ОДПІ ГУ ДФС у Київській області з питань правильності нарахування та своєчасності сплати до бюджету податку на додану вартість за період з 01.03.2014 року по 31.04.2014 року та визначити нікчемність правочинів.

Миронівською ОДПІ видано наказ, за яким позапланову виїзну перевірку було проведено на підставі п. 78.1.11. Податкового кодексу України.

Порядок проведення документальної позапланової перевірки визначено Податковим кодексом України.

Відповідно до п. 78.1.11. Податкового кодексу України документальна позапланова перевірка здійснюється за наявності хоча б однієї з таких обставин: отримано судове рішення суду (слідчого судді) про призначення перевірки або постанову органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, слідчого, прокурора, винесену ними відповідно до закону.

При цьому, за результатами перевірок платників податків, призначених в рамках порушеної кримінальної справи про злочини, предметом якої є податки, збори (ст. 212 Кримінального кодексу України), контролюючий орган не визначає суми грошових зобов'язань, податкове повідомлення-рішення не приймає.

Враховуючи, що диспозиція пп. 78.1.11 п. 78.1 ст. 78 та п. 86.9 ст. 86 ПК України не здійснює розмежування вказаних постанов по об'єктивному та суб'єктивному складу, у органів ДПС відсутні, до дня набрання законної сили відповідним рішенням суду в кримінальній справі, законодавчі підстави для винесення податкових повідомлень-рішень за результатами таких перевірок.

Відповідно до вимог п. 86.9 ст. 86 ПКУ у разі якщо грошове зобов'язання розраховується контролюючим органом за результатами перевірки, проведеної з обставин, визначених підпунктом 78.1.11 пункту 78.1 статті 78 цього Кодексу, щодо кримінального провадження, у якому розслідується кримінальне правопорушення стосовно посадової особи (посадових осіб) платника податків (юридичної особи) або фізичної особи - підприємця, що перевіряється, предметом якого є податки та/або збори, податкове повідомлення-рішення за результатами такої перевірки приймається таким контролюючим органом протягом 10 робочих днів з дня, наступного за днем отримання цим контролюючим органом відповідного судового рішення (обвинувальний вирок, ухвала про закриття кримінального провадження за нереабілітуючими підставами), що набрало законної сили. Матеріали такої перевірки разом з висновками контролюючого органу передаються органу, що призначив перевірку.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку про те, що податковий орган здійснюючи перевірку у відповідності до зазначених вище норм податкового законодавства України та, зокрема, ст. 78.1.11 Податкового кодексу України, перевищив надані йому повноваження та фактично здійснив збирання доказів стосовно господарської діяльності позивача, в той час як мав право лише здійснювати перевірку діяльності його контрагента як того вимагають приписи пп.78.1.11 п. 78.1 ст. 78 Податкового кодексу України.

З урахуванням зазначеного колегія суддів приходить до висновку про протиправність дій Миронівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області по проведенню позапланової виїзної документальної перевірки ТОВ «ГК «Газовий альянс» з питань дотримання податкового законодавства щодо підтвердження відомостей від особи, яка мала правові відносини з ТОВ «Промайл-Стайл» за період з 01.03.2014 року по 30.04.2014 року, за наслідками якої складено акт № 28/22-010/37147753 від 22 січня 2015 року.

Правова позиція по даному питанню висловлена Вищим адміністративним судом України в ухвалі від 28.01.2015 року в справі № К/800/42307/14, за змістом якої відповідно до пп.78.1.11 п. 78.1 ст. 78 Податкового кодексу України податковий орган проводить перевірку в межах кримінального провадження, у якому розслідується кримінальне правопорушенян стосовно посадової особи (посадових осіб) платника податків ( юридичної особи) або фізичної особи-підприємця, що перевіряється.

Щодо протиправності прийняття податковим органом податкового повідомлення-рішення за результатами проведених перевірок, призначених на підставі постанови органу дізнання, слідчого, прокурора до винесення відповідного рішення суду в межах КПК України також висловлена в зазначеному судовому рішенні та в Інформаційному листі Державної Податкової Служби України від 31.07.2012 року № 20727/7/10-0217/2986.

З урахуванням зазначеного, колегія суддів приходить до висновку про те, що правових підстав для прийняття спірного податкового повідомлення-рішення від 05.03.2015 року № 000462200 (форма «Р») у відповідача не було.

Крім цього, колегією суддів встановлено порушення Миронівською ОДПІ ГУ Міндоходів у Київській області вимог пп. 2.2 та 2.2.4 Порядку оформлення результатів документальних перевірок щодо дотримання податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби, платниками податків - фізичними особами, під час складання акту за результатами зазначеної перевірки.

Вищезазначеними пунктами передбачено, що якщо документальна перевірка здійснюється відповідно до підпункту 78.1.11 пункту 78.1 статті 78 Кодексу, у вступній частині акта перевірки мають зазначатися відповідні обов'язкові реквізити постанов (ухвал), на підставі яких проводилась така перевірка, що визначені ч. 5 ст. 110 КПК України.

Проте, за змістом акта зазначено лише відомості про прізвище, ім'я, по батькові, посаду особи, яка прийняла постанову.

Також колегією суддів на підставі системного аналізу наявних в матеріалах справи доказів встановлено фактичні обставини, які об'єктивно засвідчують здійснення господарської діяльності між позивачем та його контрагентами, правомірність віднесення відповідних сум до складу валових витрат, відповідно до первинних бухгалтерських документів, які складені на виконання умов викладених вище договірних відносин, на підтвердження чого позивачем надано відповідні документи (декларації з ПДВ та податку на прибуток; договори, контракти, видаткові накладні, акти виконаних робіт, акти приймання-передачі; банківські виписки та платіжні доручення), які в повному обсязі посвідчують реальність господарських операцій ТОВ «ГК «ГАЗОВИЙ АЛЬЯНС» () з ТОВ «Промайл - Стайл» ().

Основними видами діяльності ТОВ «ГК «Газовий Альянс» згідно Довідки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців є, зокрема, торгівля газом через місцеві (локальні) трубопроводи, отже товар, який був предметом договорів купівлі продажу газу, був отриманий з метою реалізації іншим контрагентам з метою використання у власній господарській діяльності.

Також ТОВ «Промайл Стайл» постійно здавало звіти до НАК «Нафтогаз України» про фактичний баланс розподілу природного газу.

Основною метою діяльності трейдерів на ринку природного газу є пошук покупців та продавців газу, а також відповідно купівля та перепродаж природного газу для отримання прибутку. Відповідні види договорів і були укладені між ТОВ «ГК «Газовий Альянс» з ТОВ «Промайл - Стайл».

Тому колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що господарські операції, що здійснювались між позивачем та ТОВ «Промайл-Стайл» є економічно невиправдиними, позбавленні будь якої правомірної та розумної ділової мети.

Щодо виконання позивачем умов агентського договору з вказаним контрагеном колегія суддів зазначає наступне.

Сторонами договору було передбачено всі істотні умови агентського договору включаючи його предмет, порядок визначення агентської винагороди, порядок розрахунків за надані агентські послуги, взаємні права та обов'язки сторін.

ТОВ «ГК «Газовий Альянс» () до перевірки було надано всі первинні документи, які підтверджують факт надання ТОВ «Промайл Стайл» агентських послуг за період з 01.04.2014 року по 30.04.2014 року з відображенням в бухгалтерському та податковому обліку із відповідним відображенням у податкових деклараціях формування податкового кредиту за період з 01.04.2014 року по 30.04.2014 року.

Також господарська діяльність позивача відбувалась за договорами купівлі продажу природного газу № 0314ПС/2 від 31.03.2014 року та № 0314ПС від 31.03.2014 року, предметом яких є постачання природного газу на користь ТОВ «ГК «Газовий Альянс».

Однак відповідачем при перевірці було досліджено лише договір купівлі-продажу природного газу № 0314ПС від 31.03.2014 року, при складенні акту договір купівлі-продажу природного газу № 0314ПС/2 від 31.03.2014 року Миронівською ОДПІ та судом першої інстанції не був взятий до уваги, в той час як первинні фінансового господарські документи досліджувались по обох договорах.

Податкові накладні отримані від ТОВ "ПРОМАЙЛ СТАЙЛ» включені до податкового кредиту в березні 2014 року. ТОВ «ГК «ГАЗОВИЙ АЛЬЯНС» сплатила нарахований ПДВ за березень 2014 року до державного бюджету.

Розрахунки між суб'єктами господарювання за природний газ були повністю проведені у безготівковій формі, про що свідчать наявні в матеріалах справи платіжні доручення ( а.с.102-122).

Отже, колегія суддів зауважує, що надання агентських послуг (здійснення господарських операцій) відбулося до 31.03.2014 року, під час перевіряємого податковим органом періоду лише здійснювалась оформлення первинної документації та проплата за вказаним договором. Тобто, фактично господарська діяльність відбулась до 31.03.2014 року, а саме: до періоду, стосовно якого встановлено фактичні обставини у вироку Печерського районного суду м. Києва від 10 жовтня 2014 року в справі № 757/28007/14-к.

Таким чином, колегія суддів вважає безпідставними доводи відповідача щодо встановлення вказаним вироком обставин у спірних правовідносинах.

Згідно з п. 4.1.4 ст.4, пункту 56.21 ст. 56 Податкового кодексу України однією з основних засад податкового законодавства України визначають презумпцію правомірності рішень платника податку, відповідно до якої, якщо норма закону чи іншого нормативно-правового акта, виданого на підставі закону, або якщо норми різних законів чи різних нормативно-правових актів припускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов'язків платників податків або контролюючих органів, внаслідок чого є можливість прийняти рішення на користь як платника податків, так і контролюючого органу, рішення приймається на користь платника податків.

Колегія суддів вважає, що Товариство з обмеженою відповідальністю «ГК «Газовий Альянс» мало право на формування податкового кредиту, оскільки для цього були наявні підстави, визначені діючим законодавством України.

Так, відповідно до п.п. 14.1.181. п. 14 ст. 14 Податкового кодексу України податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Відповідно до п. 198.1, ст.198 Податкового кодексу України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу».

Відповідно до п.198.2, ст.198 Податкового кодексу України датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається: дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Відповідно до пункту 198.3. статті 198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Відповідно до пункту 198.6. статті 198 Податкового кодексу України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Аналіз наведених норм дає підстави зробити висновок, що у Податковому кодексі України передбачено єдину підставу для формування податкового кредиту, а саме: наявність у платника податку - покупця належним чином оформленої податкової накладної або митної декларації.

При цьому, колегією суддів встановлено, що отримані позивачем від контрагентів належним чином оформлені податкові накладні були зареєстровані в Єдиному реєстрі податкових накладних, що свідчить про сплату контрагентами зобов'язань з ПДВ.

Відповідно до п. 201.1, ст. 201 Податкового кодексу України платник податку зобов'язаний надати покупцю (отримувачу) на його вимогу підписану уповноваженою платником особою та скріплену печаткою податкову накладну, у якій зазначаються в окремих рядках: а) порядковий номер податкової накладної; б) дата виписування податкової накладної; в) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - продавця товарів/послуг; в) податковий номер платника податку (продавця та покупця); ґ) місцезнаходження юридичної особи - продавця або податкова адреса фізичної особи - продавця, зареєстрованої як платник податку; д) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - покупця (отримувача) товарів/послуг; е) опис (номенклатура) товарів/послуг та їх кількість, обсяг; є) ціна постачання без урахування податку; ж) ставка податку та відповідна сума податку в цифровому значенні; з) загальна сума коштів, що підлягають сплаті з урахуванням податку; и) вид цивільно-правового договору.

Відповідно до пункту 201.4. статті 201 Податкового кодексу України податкова накладна складається у двох примірниках у день виникнення податкових зобов'язань продавця. Один примірник видається покупцю, а другий залишається у продавця. У разі складання податкової накладної у паперовому вигляді покупцю видається оригінал, а копія залишається у продавця.

Право на нарахування податку та складання податкових накладних надається виключно особам, зареєстрованим як платники податку, а реєстрація платника податку на додану вартість діє до дати її анулювання.

Колегією суддів встановлено, що на момент складання відповідних податкових накладних контрагенти ТОВ «ГК «Газовий Альянс» були зареєстровані платниками податку на додану вартість відповідно до чинного законодавства, це свідчить про наявність у вказаних суб'єктів господарювання права на складання податкових накладних.

Отже, сума податку на додану вартість, віднесена ТОВ «ГК «Газовий Альянс» до податкового кредиту, підтверджується податковими накладними, оформленими відповідно до вимог ст. 201 Податкового кодексу України та Порядку заповнення податкової накладної, Затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 01.11.2011 року № 1379.

Разом з тим, колегія суддів зауважує, що за результатами перевірки податковим органом не було встановлено порушення заповнення первинних бухгалтерських документів та порядок їх обліку в бухгалтерському та в податковому обліку.

Досліджені колегією суддів податкові накладні, на підставі яких позивач сформував податковий кредит та копії яких знаходиться в матеріалах справи, відповідають вимогам, встановленим пунктом 201.1 статті 201 Податкового кодексу України та Порядку заповнення податкової накладної, затвердженого наказом ДПА України від 21.12.2010 року № 969 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 29 грудня 2010 року за № 1401/18696, стосовно порядку оформлення та підстав її видачі.

Отже, позивачем було дотримано вимоги щодо документального підтвердження спірних сум податкового кредиту, а отже і правомірність відображення їх у податковій звітності.

ТОВ «ГК «Газовий Альянс» розрахувалось у повному обсязі зі своїми контрагентами (ТОВ «Промайл - Стайл» ), що підтверджується відповідними виписками банку.

Чинне законодавство України не ставить в залежність виникнення у платника ПДВ права на податковий кредит від дотримання вимог податкового законодавства іншим суб'єктом господарювання, зокрема тим, який не був постачальником товарів (послуг), на вартість яких нарахований ПДВ, що включений платником податку до податкового кредиту.

Правова позиція по даному питанню викладена у постанові Верховного Суду України від 31 січня 2011 року у справі № 21-47а 10.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справах "Інтерсплав проти України" (2007 рік, заява № 803/02), "Булвес" АД проти Болгарії (2009 рік, заява № 3991/03) і Бізнес Супорт Центр проти Болгарії (2010 рік, заява № 6689/03), у яких визначено, що платника податку не може бути позбавлено права на бюджетне відшкодування ПДВ за відсутності доказів того, що його було залучено до протиправної діяльності, пов'язаної з незаконним отриманням бюджетного відшкодування; при цьому платник ПДВ не повинен нести відповідальність за зловживання, вчинені його постачальниками, якщо платник ПДВ не знав про такі зловживання і не міг про них знати.

Таким чином, ТОВ «ГК «Газовий Альянс» правомірно сформувало податковий кредит.

У листі Вищого адміністративного суду України від 02.06.2011 року № 742/11/13-11, визначено, що підлягає встановленню статус постачальника товарів (послуг), придбання яких є підставою для формування податкового кредиту та/або сум бюджетного відшкодування з податку на додану вартість. Особа, що видає податкову накладну, повинна бути зареєстрованою як платник податку на додану вартість на момент вчинення відповідної господарської операції.

При цьому для висновків про наявність порушення податкового законодавства в діях платника податків в обов'язковому порядку необхідно з'ясувати можливу обізнаність такого платника податку щодо дефекту у правовому статусі його контрагентів. Відповідні обставини можуть бути з'ясовані, зокрема, з використанням даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, а також офіційно оприлюднених даних щодо анульованих свідоцтв платника податку на додану вартість.

Як встановлено колегією суддів та підтверджується матеріалами справи, на момент складання податкових накладних, контрагент позивача - ТОВ «Промайл - Стайл» був зареєстрований як платник податку на додану вартість у встановленому законодавством порядку.

Наявний в матеріалах справи витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців отриманий Київським окружним адміністративним судом підтверджує, що ТОВ «Промайл - Стайл» є юридичною особою, що зареєстрована 29.11.2013 року, станом на момент здійснення господарських операцій було включене до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців та продовжує перебувати у Єдиному державному реєстрі також на момент розгляду даної справи, справи по банкротству не порушувалось.

З наведеного вказане підприємство не мало дефектів у своєму правовому статусі та мало право укладати правочини та вчиняти інші юридично значимі дії.

Позивачем при проведенні перевірки була надана вся необхідна первинна документація, яка підтверджує факт здійснення підприємством господарських операцій з ТОВ «Промайл - Стайл», використання її в господарській діяльності підприємства та відповідно правомірність віднесення витрат по придбанню цих товарів до валових, а саме: договори, податкові накладні, видаткові накладні, акти приймання-передачі.

При досліджено відповідних документів відповідачем не встановлено, що вони не дають підстав для сумніву щодо реальності здійснення вищенаведених операцій або висновку про їх нездійснення.

Таким чином, первинними документами бухгалтерського обліку у повному обсязі підтверджується належне виконання сторонами умов угод з зазначеним вище контрагентом, а також формування позивачем податкового кредиту, валових витрат та витрат, які враховуються при визначенні об'єкта оподаткування. Отриманий товар був оплачений позивачем у безготівковій формі, що підтверджується довідками з банку, а на момент складання податкових накладних контрагент позивача - ТОВ «Промайл - Стайл» був зареєстрований як платник податку на додану вартість.

Крім того, колегія суддів бере до уваги те, що за результатами перевірки не встановлено порушення заповнення первинних бухгалтерських документів та порядку їх обліку в бухгалтерському та в податковому обліку, а наявні у справі документи не містять жодних доказів наявності між позивачем та його контрагентом взаємоузгоджених зловмисних дій, спрямованих на порушення існуючого в Державі суспільного ладу або моральних засад.

Доводи відповідача про фіктивність договору, укладеного між позивачем та ТОВ «Промайл - Стайл», у зв'язку з визнанням податковим органом договорів за ланцюгами між попередніми контрагентами нікчемними, є безпідставними, оскільки податкове законодавство не ставить в залежність податковий облік (стан) певного платника податку від інших осіб, від фактичної сплати контрагентом податку до бюджету, від його господарських та виробничих можливостей. Питання віднесення певних сум податку на додану вартість до податкового кредиту поширюється виключно на окремо взятого платника та не залежить від розрахунків з бюджетом третіх осіб.

Крім того, факт визнання правочину нікчемним (недійсним) має наслідком застосування негативних наслідків за цивільним законодавством, а не донарахування податкових зобов'язань.

Лише встановлення в ході судового розгляду факту узгодженості дій платника податків з недобросовісним постачальником з метою незаконного отримання податкових вигод або його обізнаності з такими діями контрагента може слугувати підставою для висновку про неправомірне формування податкового кредиту з податку на додану вартість.

Щодо реальності правочинів між ТОВ «ГК «Газовий Альянс» та ТОВ «Промайл - Стайл» колегія суддів зазначає наступне.

Визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

З урахуванням викладеного для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції.

На підтвердження фактичного здійснення господарських операцій з ТОВ «Промайл - Стайл» в період з 2012 року по 2014 року позивачем було надано суду договори купівлі-продажу.

Відповідно до визначення частини першої статті 3 Господарського кодексу України під господарською діяльністю у цьому Кодексі розуміється діяльність суб'єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність.

Згідно підпункту 14.1.36. статті 14 Податкового кодексу України господарська діяльність - діяльність особи, що пов'язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Із Акту вбачається, що після пошуку ТОВ «Промайл - Стайл» для позивача контрагентів по Агенскому договору позивачем було укладено договори купівлі продажу природного газу з:

ТОВ «Юг - Газ» () за березень місяць 2014 року на суму податку на додану вартість - 1417233,33 грн.;

ТОВ «Газторгпостач» () за березень місяць 2014 року на суму податку на додану вартість - 3234133,33 грн.;

ТОВ «Компанія «Інвестсервіс» () за березень місяць 2014 року на суму податку на додану вартість - 3570193,33 грн.;

ТОВ «Газресурс - Трейд» () за березень місяць 2014 року на суму податку на додану вартість - 1082591,00 грн.;

ТОВ «Нафтогаз - Альянс» () за березень місяць 2014 року на суму податку на додану вартість - 5819700 грн.

Викладене підтверджує, що господарські операції позивача з ТОВ «Промайл - Стайл щодо пошуку покупців є реальними та підтверджуються необхідними документами, а з найденими ТОВ «Промайл - Стайл» контрагенти використовувались далі у власній господарській діяльності позивача, що є свідченням добросовісності позивача при здійсненні вказаних операцій.

В свою чергу, відповідач не надав суду доказів того, яким чином фіктивний характер діяльності ТОВ «Нафтогаз Альянс» унеможливлює виконання ТОВ «Промайл - Стайл» взятих на себе зобов'язань.

При цьому, колегія суддів бере до уваги те, що в судовому порядку підтверджено реальність господарських операцій ТОВ «Промайл - Стайл» - контрагента позивача - за спірний період, про що свідчить ухвала Київського апеляційного адміністративного суду від 01 жовтня 2014 року, якою залишено без змін постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 07 серпня 2014 року в справі № 826/9759/14.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 27 березня 2015 року податковому органу відмовлено у допуску справи для перегляду Верховним судом України.

Як вказано у Інформаційному листі Вищого адміністративного суду України віт 02.06.2011 р. № 742/11/13-11 відносини між учасниками попередніх ланцюгів постачання товарів та послуг не мають безпосереднього впливу на дослідження факту реальності господарської операції, вчиненої між останнім у ланцюгу постачань платником податків та його безпосереднім контрагентом.

Оцінюватися при дослідженні факту здійснення господарської операції повинні відносини безпосередньо між учасниками тієї операції, на підставі якої сформовані дані податкового обліку.

Зі змісту Акту перевірки не вбачається дослідження реальності отримання товарів послуг позивачем від його безпосереднього контрагента - ТОВ «Промайл - Стайл», так як не наведено фактів, які б свідчили про неможливість виконання таких операцій.

Зокрема, відповідач не навів обставин та доказів, які б свідчили про незвичність цін за спірними операціями, або про невідповідній господарських операцій цілям та завданням статутної діяльності сторін цих операцій, незвичності цих операцій для цих осіб, збитковості здійснених операцій, або інших обставин, які б в сукупності могли свідчити, про фіктивність вчинених правочинів, відсутність факту поставки товарів, а також того, що вчинення зазначених операцій не було обумовте розумними економічними причинами (цілями ділового характеру), а дії позивача та його контрагенту були спрямовані на отримання необгрунтованої податкової вигоди.

Як вбачається з Акту перевірки, вказані обставини під час проведення перевірки відповідачем взагалі не досліджувались та обгрунтовані доводи з цього приводу в акті перевірки не наведено.

Ведення податкового обліку покладено на кожного окремого платника податку. При цьому такий платник несе самостійну відповідальність за порушення правил ведення податкового обліку. Зазначена відповідальність стосується кожного окремо платника податку і не може автоматично поширюватися на третіх осіб, у тому числі контрагентів.

Згідно з пунктом 44.1 статті 44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених відповідними документами.

Відтак, порушення, допущені одним платником податків у відображенні в податковому обліку певної господарської операції, за загальним правилом не впливають на права та обов'язки іншого платника податку.

Рішенням Європейського суду з прав людини у справах Інтерсплав проти України (2007 рік, заява № 803/02), «Булвес» АД проти Болгарії (2009 рік, заява № 3991/03) і Бізнес Супорт Центр проти Болгарії (2010 рік, заява № 6689/03), визначено, що платника податку не може бути позбавлено права на бюджетне відшкодування ПДВ за відсутності доказів того, що його було залучено до протиправної діяльності, пов'язаної з незаконним отриманням бюджетного відшкодування; при цьому платник ПДВ не повинен нести відповідальність за зловживання, вчинені його постачальниками, якщо платник ПДВ не знав про такі зловживання і не міг про них знати.

Податковий орган не надав жодних доказів на підтвердження того, що позивач, як платник податку, діяв без належної обачності й обережності і йому було відомо про можливі порушення, які допускали його контрагенти, або що самостійною діловою метою здійснення господарських операцій з даними підприємствами було одержання позивачем податкової вигоди.

З врахуванням того, що позивачем надано первинні документи, що стосуються господарських операцій за участю ТОВ «Промайл - Стайл», які фактично підтверджують реальне здійснення правочинів і досягнення позивачем законної мети їх здійснення - придбання товарів для здійснення господарської статутної діяльності, направленої на отримання прибутку, колегія суддів вважає, що висновки відповідача про безтоварність господарських операцій, вчинених за участю ТОВ «Промайл - Стайл» з мотивів не спрямованості правочинів на реальне настання наслідків, є надуманими та такими, що грунтуються на припущеннях.

В спірному акті перевірки відповідачем не надано допустимих та достатніх доказів для підтвердження порушення позивачем податкового законодавства.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що ТОВ «ГК «Газовий Альянс» правомірно сформовано податковий кредит з ПДВ та валові витрати, висновки Акту перевірки про порушення позивачем Податкового кодексу України є помилковими, а прийняте відповідачем податкове повідомлення-рішення, яким позивачу було збільшено суму грошового зобов'язання за платежем «податок на додану вартість», є неправомірними.

Правова позиція по даному питанню висловлена Вищим адміністративним судом України у справі № К/800/55124/13 (рішеннявід 27 січня 2014 року).

Питання протиправного внесення змін Миронівською ОДПІ ГУ ДФС у Київській області до податкової звітності ТОВ «ГК «ГАЗОВИЙ АЛЬЯНС» на підставі лише висновку акта перевірки по яких не було прийнято повідомлення рішення, залишено поза увагою суду першої інстанції при розгляді даної справи.

Колегією суддів встановлено, що на підставі висновків Акту по взаємовідносинах ТОВ «ГК «Газовий Альянс» () з питань дотримання вимог податкового законодавства щодо підтвердження відомостей від особи, яка мала правові відносини з ТОВ «Промайл - Стайл» (), за період з 01.03.2014 року по 30.04.2014 року встановлено наявність порушення законодавства з ТОВ «Юг-Газ» (); ТОВ «Газторгпостач» (); ТОВ «Компанія «Інвестсервіс» (); ТОВ «Газресурс - Трейд» (); ТОВ «Нафтогаз - Альянс» () Миронівська ОДПІ ГУ ДФС у Київській області податкового повідомлення-рішення не приймала.

Однак, лише на підставі складеного акту відповідачем проведено коригування вище зазначених показників податкової звітності в автоматизованій системі «Податковий блок» - співставлення податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів на рівні ДФС України».

Таким чином з ТОВ «ГК «ГАЗОВИЙ АЛЬЯНС» незаконно було знято податковий кредит з ПДВ по взаємовідносинах з:

ТОВ «Юг - Газ» () за березень місяць 2014 року на суму податку на додану вартість - 1417233,33 грн.;

ТОВ «Газторгпостач» () за березень місяць 2014 року на суму податку на додану вартість - 3234133,33 грн.;

ТОВ «Компанія «Інвестсервіс» () за березень місяць 2014 року на суму податку на додану вартість - 3570193,33 грн.;

ТОВ «Газресурс - Трейд» () за березень місяць 2014 року на суму податку на додану вартість - 1082591,00 грн.;

ТОВ «Нафтогаз - Альянс» () за березень місяць 2014 року на суму податку на додану вартість - 5819700 грн.

Листом від 05.06.2015 року ТОВ «ГК «ГАЗОВИЙ АЛЬЯНС» звернулося до відповідача щодо інформації щодо внесення даних по Акту до автоматизованої системі «Податковий блок» - співставлення податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів на рівні ДПС України».

Листом від 09.06.2015 року № 2430/10-15/22-011 Миронівська ОДПІ ГУ ДФС у Київській області підтвердила, що результати опрацьованої перевірки по Акту документальної виїзної позапланової перевірки № 28/22-010/37147753 від 22.01.2015 року було внесено до автоматизованої системі співставлення податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів на рівні ДФС України.

Регулювання відносин у сфері справляння податків і зборів, порядку їх адміністрування, кола суб'єктів податкових правовідносин та відповідальності за порушення податкового законодавства належить до сфери дії Податкового кодексу України.

Відповідно до пункту 63.1 статті 63 Податкового кодексу України, облік платників податків ведеться з метою створення умов для здійснення контролюючими органами контролю за правильністю нарахування, своєчасністю і повнотою сплати податків, нарахованих фінансових санкцій, дотримання податкового та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Положеннями статті 66 Податкового кодексу України визначені підстави для внесення змін до облікових даних платників податків, а саме: інформація органів державної реєстрації; інформація банків та інших фінансових установ про відкриття (закриття) рахунків платників податків; документально підтверджена інформація, що надається платниками податків; інформація суб'єктів інформаційного обміну, уповноважених вчиняти будь-які реєстраційні дії стосовно платника податків; рішення суду, що набрало законної сили; дані перевірок платників податків.

Внесення змін до облікових даних платників податків здійснюється у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику (пункту 66.2 статті 66 Податкового кодексу України).

Згідно пунктів 183.1, 183.12, 183.15 статті 183 Податкового кодексу України, будь-яка особа, що підлягає обов'язковій реєстрації як платник податку, подає до контролюючого органу за своїм місцезнаходженням (місцем проживання) реєстраційну заяву. Центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, веде реєстр платників податку, в якому міститься інформація про осіб, зареєстрованих як платники податку. У разі зміни платником податку місцезнаходження (місця проживання) або його переведення на обслуговування до іншого контролюючого органу зняття такого платника з обліку в одному контролюючому органі і взяття на облік в іншому здійснюється в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Із вищезазначеного вбачається, що відповідач має право вносити зміни в облікові дані платника податків, проте, лише в ті. що не пов'язані із зміною податкового навантаження чи податкового кредиту, оскільки такі зміни несуть за собою податкові зобов'язання, які визначені підпунктом 14.1.156 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України.

За нормами податкового законодавства платники податків зобов'язані самостійно визначати та декларувати податкові зобов'язання шляхом подання до контролюючого органу відповідних декларацій та розрахунків.

Згідно пункту 46.1 статті 46 Податкового кодексу України, податкова декларація, розрахунок (далі - податкова декларація) - документ, що подається платником податків в тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом, контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобов'язання, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку.

Пунктом 54.1 статті 54 Податкового кодексу України передбачено, що крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов'язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов'язання та/або пені вважається узгодженою.

Водночас, контролюючий орган зобов'язаний самостійно визначити суму грошових зобов'язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, зокрема, якщо дані перевірок результатів діяльності платника податків, крім електронної перевірки, свідчать про заниження або завищення суми його податкових зобов'язань, суми бюджетного відшкодування та/або від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, заявлених у податкових (митних) деклараціях, уточнюючих розрахунках (підпункт 54.3.2 пункту 54.3 статті 54 Податкового кодексу України).

Відповідно до абзацу 1 пункту 58.1 статті 58 Податкового кодексу України, у разі коли сума грошового зобов'язання платника податків, передбаченого податковим або іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, розраховується контролюючим органом відповідно до статті 54 цього Кодексу (крім декларування товарів, передбаченого для громадян), або у разі коли за результатами перевірки контролюючий орган встановлює факт невідповідності суми бюджетного відшкодування сумі, заявленій у податковій декларації, або зменшує розмір задекларованого від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість, розрахованого платником податків відповідно до розділу V цього Кодексу, такий контролюючий орган надсилає (вручає) платнику податків податкове повідомлення-рішення.

Підпунктом 14.1.157 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України визначено, що податкове повідомлення-рішення - це письмове повідомлення контролюючого органу (рішення) про обов'язок платника податків сплатити суму грошового зобов'язання, визначену контролюючим органом у випадках, передбачених цим Кодексом та іншими законодавчими актами, контроль за виконанням яких покладено на контролюючі органи, або внести відповідні зміни до податкової звітності.

Отже, нормами податкового законодавства передбачено лише два способи визначення податкових зобов'язань платника податків: самим платником податків шляхом подання податкової декларації (податкового розрахунку) або податковим органом шляхом прийняття податкового повідомлення-рішення. Висновок щодо правильності (або недостовірності) задекларованих платником даних податкового обліку як підстави для внесення змін до бази даних може бути зроблений податковим органом після визначення платникові податкових зобов'язань та їх узгодження у встановленому законом порядку. Наведене також виключає можливість застосування до платника негативних правових наслідків (зокрема, у вигляді вилучення з електронної бази даних задекларованих ним показників) до моменту нарахування платникові податкового зобов'язання в порядку статті 54 Податкового кодексу України та його узгодження.

Необхідно зазначити, що у податковому праві визнається критерій добросовісності платника, який передбачає законність дій платника у сфері податкових правовідносин (у тому числі і щодо формування даних податкового обліку), доки це не спростовано у порядку, встановленому податковим законодавством.

За результатами перевірки позивача контролюючим органом не приймалося податкові повідомлення-рішення з приводу взаємовідносин із ТОВ «Юг-Газ» (); ТОВ «Газторгпостач» (); ТОВ «Компанія «Інвестсервіс» (); ТОВ «Газресурс - Трейд» (); ТОВ «Нафтогаз - Альянс» (), проте, відповідачем було внесено зміни на підставі акта перевірки в АІЄ "Податковий блок" до показників по податковим зобовязанням та по податковому кредиту з податку на додану вартість, що вплинули на задекларовані ТОВ "ГК "Газовий Альянс" податкові зобов'язання.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів вважає внесення змін податковим органом до баз даних АІС «Податковий блок» на підставі акта перевірки, зокрема, зменшення податкових зобов'язань і податкового кредиту з податку на додану вартість, без прийняття податкового повідомлення-рішення і без зміни цих показників підприємством самостійно шляхом подання декларацій (розрахунків) порушує права і інтереси останнього.

Оскільки висновки акта перевірки не можуть бути підставою для внесення змін до податкової звітності позивача, відповідач зобов'язаний вилучити з діючих електронних автоматизованих систем співставлення податкових зобов'язань та податкового кредиту у розрізі контрагентів інформацію внесену на підставі акту перевірки.

Наведене фактично свідчить, що відповідач змінив дані, задекларовані ТОВ «ГК «Газовий Альянс» у податкових деклараціях з податку на додану вартість, що суперечить загальним засадам оподаткування та нормам Податкового кодексу України.

Таким чином, положення Податкового кодексу України виключають можливість застосування до платника негативних правових наслідків (зокрема, у вигляді вилучення з електронної бази даних задекларованих ним показників) до моменту донарахування платникові податкового зобов'язання в порядку статті 54 ПК України та його узгодження у передбаченому чинним законодавством порядку.

При цьому, ні Податковий кодекс України, ані інші правові норми не надають повноважень податковому органу щодо коригування даних податкового кредиту та податкових зобов'язань платника податків в електронній базі даних «Деталізована інформація по платнику податку на додану вартість щодо результатів автоматизованого співставлення податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів на рівні ДФС України» шляхом коригування показників податкового кредиту та змінення сум податкових зобов'язань такого платника за результатами перевірок, зустрічних звірок, що здійснюються податковим органом.

Відтак, дії податкового органу по внесенню змін в АІС «Податковий блок» задекларованих платником податків показників податкових зобов'язань і податкового кредиту в даному випадку є протиправними, оскільки жодних донарахувань грошових зобов'язань по взаємовідносинах із ТОВ «Юг-Газ» (); ТОВ «Газторгпостач» (); ТОВ «Компанія «Інвестсервіс» (); ТОВ «Газресурс - Трейд» (); ТОВ «Нафтогаз - Альянс» (), (та, відповідно, їх узгодження) за наслідками проведення перевірки позивачеві здійснено не було.

Зважаючи на протиправність вищезазначених дій відповідача, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для поновлення порушеного права позивача шляхом зобов'язання відповідача вилучити з бази даних АІС "Податковий блок" інформацію, внесену на підставі акта перевірки про проведення позапланової виїзної документальної перевірки ТОВ "ГК "Газовий Альянс" щодо показників податкових зобов'язань та податкового кредиту з податку на додану вартість, які задекларовані позивачем із ТОВ «Юг-Газ» (); ТОВ «Газторгпостач» (); ТОВ «Компанія «Інвестсервіс» (); ТОВ «Газресурс - Трейд» (); ТОВ «Нафтогаз - Альянс» ().

Крім того, з огляду на взаємопов'язаність всіх показників податкового обліку платника податків самостійне коригування податковим органом показників у податкового кредиту та зобов'язань платника податків в АІЄ «Податковий блок» в інформаційній базі «Система співставлення податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів на рівні ДПА України» за період, що перевірявся, вплине на показники цього податку і за інші періоди, що, враховуючи незаконність таких дій відповідача, призводить до порушення охоронюваних законом прав та законних інтересів позивача.

Наведене вище свідчить про порушення, допущені відповідачем при здійсненні зустрічної звірки у порядку п.73.5 ст.73 ПК України та протиправність дій щодо коригування даних щодо податкового кредиту та податкових зобов'язань позивача за період, що перевірявся, шляхом коригування показників податкового кредиту позивача та змінення сум податкових зобов'язань на підставі акту перевірки.

Тому дії щодо здійснення податкового контролю Миронівської ОДПІ у вигляді коригування у внутрішніх електронних базах податкового кредиту та податкових зобов'язань ТОВ «ГК «ГАЗОВИЙ АЛЬЯНС» () на підставі Акта документальної виїзної позапланової перевірки № 28/22-010/37147753 від 22.01.2015 року, є такими, що не відповідають вимогам ст.54, п. 72.1.1 п.72.1 ст. 72 ПК України, про що зазначалось вище, а тому наявні підстави для визнання їх протиправними.

Самостійна зміна відповідачем в Деталізованій базі співставлення показників податкового кредиту та податкових зобов'язань позивача на підставі Акту, без прийняття податкового повідомлення-рішення та без зміни цих показників самим позивачем шляхом подання декларацій (розрахунків) порушує права та інтереси позивача, оскільки позивач, як платник податків, має право розраховувати на те, що задекларовані ним в податкових деклараціях показники податкового кредиту та податкових зобов'язань відповідають показникам з централізованої бази даних податкової звітності.

Невідповідність показників податкового кредиту та податкових зобов'язань, що задекларовані позивачем у деклараціях з ПДВ, показникам з централізованої бази даних податкової звітності, має безпосередній вплив на права та інтереси позивача, оскільки така невідповідність може мати для позивача негативні наслідки, як то: погіршення його ділової репутації, як належного платника податків, відмова його контрагентів від подальших господарських відносин з позивачем з метою уникнення негативних податкових наслідків для себе від таких операцій, тощо.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Таким чином, колегія суддів вважає позов таким, що підлягає задоволенню у вказаній частині.

Щодо позовних вимог про зупинення дії спірного податкового повідомлення-рішення, заборонити податковому органу використовувати інформацію, що викладена у вказаному вище акті, та вносити на його підставі зміни до інформаційної бази даних, використовувати ці дані в якості доказової інформації, то під час судового засідання представником позивача уточнено ці вимоги з обгрунтуванням, що вони заявлені при зверненні до суду в якості забезпечення позову.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для їх задоволення.

За вказаних обставин колегія суддів вважає доводи апеляційної скарги обґрунтованими, а тому вона є такою, що підлягає задоволенню.

Зі змісту ст. 159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, обґрунтованим - ухвалене судом на підставі повного та всебічного з'ясування обставин в адміністративній справі, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Проаналізувавши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції невірно надана правова оцінка обставинам справи, а тому апеляційна скарга підлягає задоволенню, а постанова суду - скасуванню.

Керуючись ст. ст. 2, 41, 159, 160, 167, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ГК «Газовий альянс» - задовольнити.

Постанову Київського окружного адміністративного суду від 20 серпня 2015 року - скасувати та ухвалити нову постанову, якою адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ГК «Газовий альянс» до Миронівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Миронівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області по проведенню позапланової виїзної документальної перевірки ТОВ «ГК «Газовий альянс» ( ) з питань дотримання податкового законодавства щодо підтвердження відомостей від особи, яка мала правові відносини з ТОВ «Промайл-Стайл» () за період з 01.03.2014 року по 30.04.2014 року, за наслідками якої складено акт № 28/22-010/37147753 від 22 січня 2015 року.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Миронівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області від 05.03.2015 року № 000462200 (форма «Р»), на підставі якого збільшено суму податкового зобов'язання ТОВ «ГК «Газовий альянс» ( ) по податку на додану вартість по вітчизняних товарах (роботах, послугах) на суму 8958568,00 грн. за основним платежем та 4479284 грн. за штрафними санкціями.

Визнати протиправними дії Миронівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області щодо зміни показників податкових зобов'язань та податкового кредиту з ПДВ, які задекларовані ТОВ «ГК «Газовий альянс» ( ) в Аналітично-інформаційній системі «Податковий блок», на підставі акта № 28/22-010/37147753 від 22 січня 2015 року.

Зобов'язати Миронівську об'єднану державну податкову інспекцію Головного управління ДФС у Київській області вилучити з Аналітично-інформаційної системи «Податковий блок» інформацію, що внесена на підставі акта № 28/22-010/37147753 від 22 січня 2015 року по позаплановій виїзній документальній перевірці ТОВ «ГК «Газовий альянс» ( ) та за податковим повідомленням-рішенням Миронівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області від 05.03.2015 року № 000462200(форма «Р») показників податкових зобов'язань та податкового кредиту з ПДВ, які задекларовані ТОВ «ГК «Газовий альянс» ( ) в період з 01.03.2014 року по 30.04.2014 року.

В іншій частині позову відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня її складення в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий-суддя: В.П. Мельничук

Судді: Т.М. Грищенко

В.Е. Мацедонська

Повний текст виготовлено 13.11.2015 року.

Головуючий суддя Мельничук В.П.

Судді: Грищенко Т.М.

Мацедонська В.Е.