Справа № 813/5061/15
Суддя: Клименко Оксана Миколаївна
Дата ухвалення: 2015-11-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 листопада 2015 року № 813/5061/15

12 год. 18 хв.

Львівський окружний адміністративний суд у складі судді Клименко О.М. за участю секретаря судового засідання Рехліцької Ю.Р. та сторін і інших осіб, які беруть участь у справі:

позивача: представник ОСОБА_1;

відповідача: представник ОСОБА_2;

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Державного підприємства «Сколівське лісове господарство» до Стрийської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Львівській області про скасування податкових повідомлень-рішень, -

ВСТАНОВИВ:

Державне підприємств «Сколівське лісове господарство» звернулось до Львівського окружного адміністративного суду із позовом до Стрийської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Львівській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень №, №, №, № та № від 06.08.2015 року.

З урахуванням уточнення до адміністративного позову від 20.10.2015 року (вх. № 34555) позивач просить визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення №, № та № від 06.08.2015 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що оскаржувані повідомлення-рішення прийнято на підставі акта перевірки № 1442/22-01/00992473 від 03.08.2015 року.

У вищенаведеному акті за результатами перевірки контролюючий орган дійшов висновку, що фірма ZORTEX BUSINESS LLP, UNITED KINGDOM з 15 липня 2014 року ліквідована (розпущена) і всі товари поставлені після цієї дати фірмі ZORTEX BUSINESS LLP, UNITED KINGDOM вважаються як поставлені невідомому резиденту, а кошти отримані за вказані товари вважаються безповоротною фінансовою допомогою. Також податковим органом зроблено висновки про безпідставне зменшення податкового зобовязання при поданні уточнюючої декларації від 23.03.2015 року. Крім того, встановлено порушення строків повернення валютної виручки по взаєморозрахунках з контрагентами-нерезидентами ZORTEX BUSINESS LLP, UNITED KINGDOM та Sped-Elit, Словаччина. Долучені до матеріалів справи документи, на думку позивача, повністю спростовують такі висновки відповідача. А тому прийняті на основі таких висновків податкові повідомлення-рішення є протиправними і підлягають скасуванню. Представник позивача позовні вимоги підтримав повністю, просив позов задовольнити.

Відповідач позов заперечив повністю з підстав, викладених в письмових запереченнях на позовну заяву, зміст яких зводиться до такого. Оскаржувані податкові повідомлення-рішення прийнято на підставі висновків акта №1442/22-01/00992473 від 03.08.2015 року, складеного за наслідками планової виїзної перевірки Державного підприємства «Сколівське лісове господарство» з питань дотримання вимог податкового та валютного законодавства за період з 01.01.2014 року по 31.12.2014 року.

Відповідач зазначає, що фірма ZORTEX BUSINESS LLP, UNITED KINGDOM з 15 липня 2014 року ліквідована (розпущена), відтак, відповідно до митних декларацій позивачем реалізовано товару невідомому нерезиденту на загальну суму 97742,02 дол. США. Як наслідок, позивачем занижено доходи за 2014 рік на суму безповоротної фінансової допомоги 1337275,00 грн. Також під час проведення перевірки встановлено безпідставне зменшення податкового зобовязання при поданні уточнюючої декларації від 23.03.2015 року всього на суму 468132,00 грн. Крім того, встановлено порушення строків повернення валютної виручки по взаєморозрахунках з контрагентами-нерезидентами ZORTEX BUSINESS LLP, UNITED KINGDOM та Sped-Elit, Словаччина.

З огляду на наведене вважає, що винесені у звязку із встановленими порушеннями спірні податкові повідомлення-рішення відповідають вимогам Податкового кодексу України, а адміністративний позов є безпідставним та необґрунтованим.

Представник відповідача в судовому засіданні просив відмовити у задоволенні позовних вимог повністю.

Суд заслухав пояснення представників сторін, з'ясував обставини, на які сторони покликаються як на підставу своїх вимог та заперечень, дослідив письмові докази, якими такі обґрунтовуються, встановив наступні фактичні обставини справи.

Державне підприємство «Сколівське лісове господарство» зареєстроване як юридична особа 25.01.1992 року Сколівською районною державною адміністрацією Львівської області, взято на облік в Стрийській обєднаній державній податковій інспекції Головного управління ДФС у Львівській області (Сколівське відділення).

У період з 15.06.2015 року по 27.07.2015 року Стрийською обєднаною державною податковою інспекцією Головного управління ДФС у Львівській області проведено планову виїзну перевірку Державного підприємства «Сколівське лісове господарство» з питань дотримання вимог податкового та валютного законодавства за період з 01.01.2014 року по 31.12.2014 року, за наслідками якої складено акт №1442/22-01/00992473 від 03.08.2015 року.

У висновках акта перевірки відповідач зазначив про порушення ДП «Сколівське лісове господарство» п. п. 44.1., 44.2. ст. 44, п. п. 134.1.1. п. 134.1. ст. 134, п. 149.1. ст. 149, п. 152.1. ст. 151 Податкового кодексу України, в результаті чого підприємством занижено податок на прибуток всього у сумі 546 154,00 грн.; п. п. 14.1.11., 14.1.257. п. 14.1. ст. 14, п. 135.1., п. п. 135.5.4. п. 135.5. ст. 135, п. 137.10. ст. 137, п. п. 138.1.1. п. 138.1, п. 138.2. ст. 138, п. 151.1. ст. 151, п. п. 153.3.1., п. п. 153.3.2. п. 153.3. ст. 153 Податкового кодексу України, п. 1, п. 2, п. 3 Порядку відрахування до державного бюджету частини чистого прибутку (доходу) державними унітарними підприємствами та їх обєднаннями, в результаті чого занижено чистий прибуток на загальну суму 141 013,00 грн.; ст. 1 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» при проведенні розрахунків з нерезидентами ZORTEX BUSINESS LLP, UNITED KINGDOM та Sped-Elit, Словаччина.

На основі таких висновків було прийнято податкові повідомлення-рішення №, № та №000442202 від 06.08.2015 року.

Дослідивши долучені до справи письмові докази суд встановив наступні обставини.

Державне підприємство «Сколівське лісове господарство» та ZORTEX BUSINESS LLP, UNITED KINGDOM уклали контракт №804/00992473/1-08/2013 від 27.08.2013 року про поставку товару половника букового.

На підтвердження виконання договірних зобов'язань з вищевказаним контрагентом позивач долучив:

- контракт №804/00992473/1-08/2013 від 27.08.2013 року та додатки до нього (т. 1, а. с. 178-194);

- вантажно-митні декларації та накладні (т. 1, а. с. 197-249, т. 2, а. с. 2-17);

- рахунки-фактури та специфікації (т. 2, а. с. 18-111);

- реєстри виданих та отриманих податкових накладних (т. 2, а. с. 112-185);

- виписки з банківського рахунка (т. 2, а. с. 186-216);

- оборотно-сальдову відомість (т. 2, а. с. 217-218);

- договір про організацію перевезень вантажів № МРТ-399 від 04.04.2012 року з додатками та додатковими угодами (т. 2, а. с. 219-230);

- акти звірки взаєморозрахунків (т. 2, а. с. 231-232).

Вирішуючи спір, суд керується наступними положеннями чинного законодавства.

Податковий кодекс України містить наступні нормативні положення щодо порядку формування валових витрат та сплати зобов'язань з податку на прибуток.

Відповідно до п. п. 14.1.267. п. 14.1. ст. 14 Податкового кодексу України безповоротна фінансова допомога - це:

сума коштів, передана платнику податків згідно з договорами дарування, іншими подібними договорами або без укладення таких договорів;

сума безнадійної заборгованості, відшкодована кредитору позичальником після списання такої безнадійної заборгованості;

сума заборгованості одного платника податків перед іншим платником податків, що не стягнута після закінчення строку позовної давності;

основна сума кредиту або депозиту, що надані платнику податків без встановлення строків повернення такої основної суми, за винятком кредитів, наданих під безстрокові облігації, та депозитів до запитання у банківських установах, а також сума процентів, нарахованих на таку основну суму, але не сплачених (списаних).

Згідно з п. п. 135.4.1. п. 135.4. ст. 135 ПК України дохід від операційної діяльності визнається в розмірі договірної (контрактної) вартості, але не менше ніж сума компенсації, отримана в будь-якій формі, в тому числі при зменшенні зобов'язань, та включає дохід від реалізації товарів, виконаних робіт, наданих послуг, у тому числі винагороди комісіонера (повіреного, агента тощо).

Згідно з п. п. 138.1.1. п. 138.1. ст. 138 ПК України витрати операційної діяльності включають собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг та інші витрати беруться для визначення об'єкта оподаткування з урахуванням пунктів 138.2, 138.11 цієї статті, пунктів 140.2 - 140.5 статті 140, статей 142 і 143 та інших статей цього Кодексу, які прямо визначають особливості формування витрат платника податку.

Згідно з п. 138.2. ст. 138 ПК України витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

Відповідно до п. 138.4. ст. 138 ПК України витрати, що формують собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг, крім нерозподільних постійних загальновиробничих витрат, які включаються до складу собівартості реалізованої продукції в періоді їх виникнення, визнаються витратами того звітного періоду, в якому визнано доходи від реалізації таких товарів, виконаних робіт, наданих послуг.

Згідно з п. п. 139.1.9. п. 139.1. ст. 139 ПК України не включаються до складу витрат витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

Виходячи із наведених норм закону, до складу валових витрат платника податку належать витрати, які: 1) підтверджені первинними документами; 2) повязані з підготовкою, організацією, веденням виробництва, продажем продукції (робіт, послуг( і охороною праці, тому право на зменшення обєкта оподаткування податку на прибуток на суму понесених витрат надається добросовісним платникам для компенсації витрат, понесених у процесі здійснення реальної економічної діяльності, за умови наявності належного документального підтвердження виконання господарської операції.

Стосовно господарських операцій із контрагентом ZORTEX BUSINESS LLP, UNITED KINGDOM судом встановлено наступне.

Податковий орган стверджує, що фірма ZORTEX BUSINESS LLP, UNITED KINGDOM з 15 липня 2014 року ліквідована (розпущена). Доказом такого твердження, на думку відповідача, є лист Міністерства закордонних справ України від 24.02.2015 року №630/17-200-490 «Щодо перевірки компанії «ZORTEX BUSINESS LLP», у якому вказано про те, що зазначену компанію ліквідовано 15.07.2014 року державним реєстром, оскільки компанія не була діюча, а також інформація з офіційного сайту Великобританії companieshouse.gov.uk про ліквідацію зазначеної компанії з 15.07.2014 року.

Позивач вважає такі твердження безпідставними, оскільки ZORTEX BUSINESS LLP ліквідована не була, відбулась лише зміна реєстраційної адреси компанії в межах однієї країни.

Судом встановлено, що відповідно до Протоколу зборів партнерів Компанії «ZORTEX BUSINESS LLP» від 14.07.2014 року (т. 1, а. с. 195-196) відбулась зміна реєстраційної адреси компанії в межах однієї країни - Обєднане Королівство Великобританія з Англії WORLD TRADE CENTRE TOWER 42 25 OLD BROAD STREET LONDON England EC2N 1HQ United Kingdom на Шотландія: Suite 20 12 South Bridge Edinburg Scotland EH1 1DD United Kingdom.

Суд зазначає, що статтею 2 Закону України «Про міжнародне приватне право» встановлено, що цей ОСОБА_2 застосовується до таких питань, що виникають у сфері приватноправових відносин з іноземним елементом:

1) визначення застосовуваного права;

2) процесуальна правоздатність і дієздатність іноземців, осіб без громадянства та іноземних юридичних осіб;

3) підсудність судам України справ з іноземним елементом;

4) виконання судових доручень;

5) визнання та виконання в Україні рішень іноземних судів.

Відповідно до ст. 26 Закону України «Про міжнародне приватне право», цивільна правоздатність та дієздатність юридичної особи визначається особистим законом юридичної особи.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 25 того ж Закону, особистим законом юридичної особи вважається право держави місцезнаходження юридичної особи. Для цілей цього Закону місцезнаходженням юридичної особи є держава, у якій юридична особа зареєстрована або іншим чином створена згідно з правом цієї держави.

Відповідно до п. п. 14.1.122. п. 14.1. ст. 14 ПК України нерезиденти - це іноземні компанії, організації, утворені відповідно до законодавства інших держав, їх зареєстровані (акредитовані або легалізовані) відповідно до законодавства України філії, представництва та інші відокремлені підрозділи з місцезнаходженням на території України.

Згідно з п. 103.4 ст. 103 ПК України підставою для звільнення (зменшення) від оподаткування доходів із джерелом їх походження з України є подання нерезидентом з урахуванням особливостей, передбачених пунктами 103.5 і 103.6 цієї статті, особі (податковому агенту), яка виплачує йому доходи, довідки (або її нотаріально засвідченої копії), яка підтверджує, що нерезидент є резидентом країни, з якою укладено міжнародний договір України (далі - довідка), а також інших документів, якщо це передбачено міжнародним договором України.

Відповідно до ст. 4 Конвенції між Урядом України та Урядом Сполученого Королівства Великобританії та Північної Ірландії про усунення подвійного оподаткування та запобігання податковим ухиленням стосовно податків на доход і на приріст вартості майна від 10.02.1993 року для цілей цієї конвенції термін «резидент однієї Договірної Держави» означає особу, яка за законодавством цієї Держави підлягає оподаткуванню в ній на підставі місця проживання, постійного місця перебування, місця знаходження керівного органу, місця реєстрації або будь-якого аналогічного критерію; цей термін, разом з тим, не включає будь-яку особу, яка підлягає оподаткуванню в цій Державі, тільки якщо ця особа одержує доходи або приріст вартості майна з джерел у цій Державі.

Підпунктом (і) пункту 1 ст. З цієї ж Конвенції визначено, що термін «компетентний орган» означає, у відношенні Сполученого королівства. Управління внутрішніх доходів або його повноважного представника, і, у відношенні України, Міністерство фінансів України або його повноважного представника.

Згідно з п. 103.5 ст. 103 Податкового кодексу України довідка видається компетентним (уповноваженим) органом відповідної країни, визначеним міжнародним договором України, за формою, затвердженою згідно із законодавством відповідної країни, і повинна бути належним чином легалізована, перекладена відповідно до законодавства України.

Відповідно до п. 7 ст. 24 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців» у разі державної реєстрації юридичної особи, засновником (засновниками) якої є іноземна юридична особа, крім документів, які передбачені частиною першою цієї статті, додатково подається документ про підтвердження реєстрації іноземної особи в країні її місцезнаходження, зокрема витяг із торговельного, банківського або судового реєстру, який відповідає вимогам частини шостої статті 8 цього Закону.

Відповідно до п. 6 ст. 8 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців» документ про підтвердження реєстрації іноземної юридичної особи в країні її місцезнаходження повинен бути легалізований у встановленому порядку.

Проаналізувавши наведені норми суд дійшов висновку, що покликання відповідача на лист Міністерства закордонних справ України від 24.02.2015 року №630/17-200-490 «Щодо перевірки компанії «ZORTEX BUSINESS LLP» та на інформацію із сайту Великобританії companieshouse.gov.uk як на доказ ліквідації компанії ZORTEX BUSINESS LLP 15.07.2014 року є необґрунтованими.

Факт реального постачання товару відповідно до контракту №804/00992473/1-08/2013 від 27.08.2013 року підтверджується первинними документами встановленої форми. Долучені позивачем документи мають усі необхідні реквізити та відомості, у повній мірі відображають зміст господарських операцій, і в суду немає підстав ставити під сумнів їх достовірність.

В свою чергу, податковий орган формально підійшов до встановлення правомірності формування позивачем валових витрат, а викладені в акті перевірки від 03.08.2015 року висновки не ґрунтуються на дослідженні договору позивача із контрагентом ZORTEX BUSINESS LLP та відповідних первинних документів, тому, висновки про заниження позивачем податку на прибуток у сумі 546154,00 грн. ґрунтуються виключно на припущеннях, не підтверджених жодними доказами.

Про правомірність взаємовідносин із компанією ZORTEX BUSINESS LLP свідчить й те, що після 15.07.2014 року цю компанію обслуговували іноземні банки, а митні органи України, після виконання усіх належних митних процедур, здійснювали митне оформлення вантажів та випускали їх за межі території України. Митна служба України без жодних заперечень здійснювала митне оформлення вантажів для компанії ZORTEX BUSINESS LLP як до, так і після 15.07.2014 року, що підтверджено долученими до матеріалів справи копіями вантажно-митних декларацій.

Підставою для формування позивачем показників доходів та витрат були первинні документи за наслідками операцій з постачання товарів контрагенту ZORTEX BUSINESS LLP. Зауважень щодо оформлення первинних документів відповідач не зазначив. Виконання договірних зобов'язань підтверджується належно оформленими первинними документами, які в цілому у повній мірі відображають зміст господарських операцій та їх вартісні показники.

За таких обставин суд зазначає, що твердження відповідача про ліквідацію ZORTEX BUSINESS LLP, не є підставою для висновків про відсутність господарської операції, якщо з інших даних вбачається, що фактичний рух активів або зміни у власному капіталі чи зобов'язаннях платника податків у зв'язку з його господарською діяльністю мали місце.

Як наслідок, суму 1337275,00 грн. відповідачем передчасно було кваліфіковано, як безповоротну фінансову допомогу відповідно до вимог п. п. 14.1.267. п. 14.1. ст. 14 ПК України, а тому доводи контролюючого органу про заниження позивачем доходів за 2014 рік є необґрунтованими.

З огляду на наведене позовні вимоги в частині визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № від 06.08.2015 року слід задовольнити.

Стосовно твердження податкового органу про безпідставне зменшення податкового зобовязання при поданні уточнюючої декларації від 23.03.2015 року всього на суму 468132,00 грн. суд встановив наступне.

Позивачем сплачено авансові платежі по податку на прибуток в 2015 році - 23.01.2015 року сплачено 39011,00 грн., 12.02.2015 року сплачено 45511,00 грн., 12.03.2015 року сплачено 42261,00 грн. (задекларовані авансові внески за відповідний місяць), 06.04.2015 року сплачено 42261,00 грн. (задекларовані авансові внески за відповідний місяць), 12.05.2015 року сплачено 42261,00 грн. (задекларовані авансові внески за відповідний місяць), 24.06.2015 року сплачено 42261,00 грн. (задекларовані авансові внески за відповідний місяць), 14.07.2015 року сплачено 42261,00 грн. (задекларовані авансові внески за відповідний місяць). Всього з початку року до 31.07.2015 року підприємством сплачено до бюджету 295827,00 грн. авансових платежів по податку на прибуток та 79500,00 грн. податку на прибуток. Вказані обставини не заперечуються сторонами.

09.02.2015 року позивачем подано податкову декларацію з податку на прибуток підприємств, в рядку 11 якої «Податок на прибуток від діяльності, що не підлягає патентуванню» зазначено 507134 грн., в рядку 13 ЗП «Зменшення нарахованої суми податку» зазначено 468132 грн., в рядку 14 «Податок на прибуток за звітний (податковий) період» 39002 грн. (сума, яка підлягає нарахуванню в картці особового рахунку та відповідно сплаті підприємством).

11.03.2015 року позивачем подано уточнюючу податкову декларацію з податку на прибуток підприємств, в рядку 11 якої «Податок на прибуток від діяльності, що не підлягає патентуванню» зазначено 507134,00 грн., в рядку 13 ЗП «Зменшення нарахованої суми податку» зазначено 468132,00 грн., в рядку 14 «Податок на прибуток за звітний (податковий) період» задекларовано 39002,00 грн. (сума, яка підлягає нарахуванню в картці особового рахунку та відповідно сплаті підприємством), та в рядку 16 «Податок на прибуток, нарахований за результатами останнього календарного кварталу звітного (податкового) періоду» зазначено 39002,00 грн.

Податковим органом в картці особового рахунку платника по поданій 11.03.2015 року уточнюючій податковій декларації з податку на прибуток підприємств проведено нарахування в сумі 507134,00 грн., хоча позивачем в рядку 14 «Податок на прибуток за звітний (податковий) період» задекларовано 39002,00 грн., та не проведено нарахування рядка 13 ЗП «зменшення податкового зобовязання звітного (податкового) періоду що уточнюється», в якому відображено суму 468132,00 грн.

23.03.2015 року для виправлення помилково створеної недоїмки в розмірі 507134,00 грн. позивачем подано уточнюючу податкову декларацію з податку на прибуток, в якій в рядку 27 «Зменшення податкового зобовязання звітного (податкового) періоду що уточнюється» відображено суму 468132,00 грн.

Судом встановлено, що висновки контролюючого органу базуються виключно на розбіжностях між даними перевірки та поданою підприємством 23.03.2015 року уточнюючою декларацією по податку на прибуток та на завищенні рядка 27 податкової декларації з податку на прибуток підприємства «зменшення податкового зобовязання звітного (податкового) періоду що уточнюється», при цьому відповідач не ставить під сумнів сам факт підставності зменшення податкових зобовязань по податку на прибуток.

Відповідно до Наказу Державної податкової адміністрації України №584 від 11.09.2008 року «Про затвердження форм актів перевірок та методичних рекомендацій щодо їх оформлення», опис встановленого порушення повинен містити встановлений безпосередній зв'язок (його відсутність) між показниками відповідних рядків податкової декларації (звіту, розрахунку) та регістрами бухгалтерського обліку (первинними документами), які використовувались при проведенні перевірки субєктів господарювання. У випадку, якщо перевіркою можливо визначити конкретний первинний документ або обліковий регістр, невикористання, використання, або некоректне використання якого вплинуло на правильність визначення конкретних показників декларацій, акт перевірки має містити посилання на такий первинний документ або обліковий регістр. У разі, якщо перевірка свідчить про неправильне визначення субєктом господарювання, але не має змоги встановити конкретні причини відхилення та визначити конкретні документи, що необгрунтовано вплинули (не вплинули) на розмір відповідних задекларованих показників, в акті перевірки робиться про це запис та здійснюється посилання на норми законодавства, які регулюють загальний порядок обчислення конкретного податку.

Суд дійшов висновку, що відповідач, обґрунтовуючи порушення виключно на підставі податкової звітності, оцінив її показники без врахування всіх документів, що є підтвердженнями показників декларації з податку на прибуток підприємства.

Крім того, суд вважає за необхідне зазначити, що допущені позивачем помилки у декларації з податку на прибуток підприємств щодо зменшення нарахованої суми податку на суму виплаченого авансового внеску, не можуть тягнути за собою наслідком відповідальність позивача за несплату податків, оскільки податкові зобов'язання платника податку зі сплати авансових внесків з податку на прибуток надійшли до бюджету в повному обсязі, що підтверджується матеріалами справи та не заперечується відповідачем.

З огляду на наведене позовні вимоги в частині визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № НОМЕР_1 від 06.08.2015 року слід задовольнити.

Стосовно встановленого під час проведення перевірки порушення строків повернення валютної виручки по взаєморозрахунках з контрагентом-нерезидентом ZORTEX BUSINESS LLP, UNITED KINGDOM суд встановив наступне.

Відповідач стверджує, що оскільки компанія-нерезидент ZORTEX BUSINESS LLP ліквідована 15.07.2014 року, усі платежі після 15.07.2014 року здійснені не за поставлений позивачем товар відповідно до контракту №804/00992473/1-08/2013 від 27.08.2013 року. Відтак, по вантажно-митних деклараціях після 15.07.2014 року позивачем допущено порушення строків повернення валютної виручки.

З огляду на те, що судом встановлено помилковість твердження відповідача про ліквідацію ZORTEX BUSINESS LLP 15.07.2014 року, усі платежі здійснені саме ZORTEX BUSINESS LLP за поставлений позивачем товар відповідно до контракту №804/00992473/1-08/2013 від 27.08.2013 року здійснені без порушення строків повернення валютної виручки.

Відтак, податкове повідомлення-рішення № від 06.08.2015 року в частині визначення суми грошового зобовязання в розмірі 52822,71 грн. є протиправним та підлягає скасуванню.

Стосовно встановленого під час проведення перевірки порушення строків повернення валютної виручки по взаєморозрахунках з контрагентом-нерезидентом Sped-Elit, Словаччина суд встановив наступне.

ДП «Сколівське лісове господарство» та Sped-Elit, Словаччина укладено контракт про постачання товару №804/00992473/13-10/2013 від 01.10.2013 року.

По вказаному контракту існувала дебіторська заборгованість у розмірі 92,0 Євро з граничним терміном надходження валютної виручки 26.02.2014 року. Оплата в погашення такої заборгованості надійшла від компанії Sped-Elit на рахунок позивача 29.04.2014 року з порушенням термінів розрахунків в іноземній валюті на 62 дні. За вказане порушення позивачу нараховано пеню в розмірі 223,55 грн.

Представник позивача у судовому засіданні проти таких обставин не заперечив, порушення строків повернення валютної виручки по взаєморозрахунках з контрагентом-нерезидентом Sped-Elit, Словаччина визнав.

З огляду на наведене у задоволенні позовних вимог про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № НОМЕР_2 від 06.08.2015 року в частині визначення суми грошового зобовязання в розмірі 223,55 грн. слід відмовити.

Відповідно до ч. 4 ст. 70 КАС України обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності, відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України, покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Суд зазначає, що наслідком встановлення судом невідповідності частини рішення субєкта владних повноважень вимогам чинного законодавства є визнання такого акта частково протиправним, при умові, що цю частину може бути ідентифіковано (виокремлено, названо) та що без неї оспорюваний акт в іншій частині (частинах) не втрачає свою цілісність, значення.

Тому прийняте податкове повідомлення-рішення № від 06.08.2015 року в частині визначення суми грошового зобовязання в розмірі 223,55 грн. відповідає критеріям, визначеним ч. 3 ст. 2 КАС України. В частині ж визначення суми грошового зобовязання в сумі 52822,71 грн. податкове повідомлення-рішення № від 06.08.2015 року, а також податкові повідомлення-рішення № НОМЕР_1 та № від 06.08.2015 року таким критеріям не відповідає, оскільки прийняті необґрунтовано, без урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії) та непропорційно. В той же час позивач довів обґрунтованість позовних вимог належними та допустимими доказами. Виходячи з положень пункту 1 частини другої статті 162 КАС України суд приходить до висновку, що податкові повідомлення-рішення № НОМЕР_1 та № НОМЕР_3 від 06.08.2015 року, а також податкове повідомлення-рішення № від 06.08.2015 року в частині визначення суми грошового зобовязання в розмірі 52822,71 грн. слід скасувати як протиправні.

Відповідно до вимог статті 94 КАС України понесені позивачем судові витрати (судовий збір) відшкодовуються йому за рахунок Державного бюджету України відповідно до задоволених вимог.

Оскільки сума вимог майнового характеру становить 1121870,26 грн., а адміністративний позов задоволено в частині вимог майнового характеру на суму 1121646,71 грн., судовий збір за вимогу майнового характеру, який слід присудити із Державного бюджету України на користь позивача, становить 447,64 грн. Стосовно сплаченого судового збору за вимоги майнового характеру, виключених зі складу позовних вимог відповідно до уточнення адміністративного позову від 20.10.2015 року, в сумі 39,46 грн., такий слід повернути позивачу.

Керуючись ст.ст. 17-19, 71, 94, 160-163 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Стрийської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Львівській області № від 06.08.2015 року.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Стрийської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Львівській області № від 06.08.2015 року.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Стрийської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Львівській області № від 06.08.2015 року в частині визначення суми грошового зобовязання в розмірі 52822,71 грн.

В решті позовних вимог відмовити.

Присудити із Державного бюджету на користь Державного підприємства «Сколівське лісове господарство» (вул. Стрийська, 30, м. Сколе, Львівська область, 82600, ) судовий збір у розмірі 447 (чотириста сорок сім) грн. 64 коп. та повернути судовий збір у розмірі 39 (тридцять девять) грн. 46 коп.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до Львівського апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Львівського апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Повний текст постанови виготовлено та підписано 13.11.2015 року.

Суддя Клименко О.М.