Справа № 815/6392/14
Суддя: Голяшкін О.В.
Дата ухвалення: 2015-11-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 листопада 2015 року м.Київ К/800/21122/15

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

головуючий суддя Голяшкін О.В. (доповідач),

судді Васильченко Н.В.,

Стрелець Т.Г.,

розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу Реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції Одеської області на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 24 лютого 2015 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 15 квітня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції Одеської області, Державного реєстратора Реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції Одеської області Тартачної Катерини Михайлівни про визнання протиправним та скасування рішення державного реєстратора, зобов'язання провести державну реєстрацію нерухомого майна,-

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2014 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до Реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції Одеської області та Державного реєстратора Реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції Одеської області Тартачної Катерини Михайлівни, в якому просив визнати протиправним та скасувати рішення Державного реєстратора Реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції Одеської області Тартачної Катерини Михайлівни про відмову у проведенні державної реєстрації прав на нерухоме майно від 20 жовтня 2014 року №16609749; зобов'язати Реєстраційну службу Одеського міського управління юстиції Одеської області здійснити державну реєстрацію права власності позивача на нерухоме майно, а саме: домоволодіння за адресою АДРЕСА_1.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначав про неправомірність відмови відповідача у проведенні державної реєстрації прав на нерухоме майно, оскільки надав всі необхідні документи для здійснення державної реєстрації права власності на нерухоме майно.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 24 лютого 2015 року, залишеною без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 15 квітня 2015 року, адміністративний позов задоволено; визнано протиправним та скасовано рішення про відмову у проведенні державної реєстрації Державного реєстратора прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції Одеської області Тартачної Катерини Михайлівни від 20 жовтня 2014 року №16609749; зобов'язано Реєстраційну службу Одеського міського управління юстиції Одеської області здійснити державну реєстрацію права власності ОСОБА_1 на нерухоме майно, а саме: домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1.

При винесенні рішення суд першої інстанції, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив із неправомірності відмови відповідача у проведенні державної реєстрації прав на нерухоме майно та наявності підстав для зобов'язання Реєстраційну службу Одеського міського управління юстиції Одеської області вчинити дії щодо державної реєстрації прав власності на нерухоме майно.

Не погоджуючись із вказаними судовими рішеннями, Реєстраційна служба Одеського міського управління юстиції звернулася до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить судові рішення скасувати, ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

У касаційній скарзі зазначає, що державний реєстратор при відмові у проведенні державної реєстрації права власності діяв відповідно до вимог чинного законодавства України, рішення є законним та обґрунтованим, та таким, що не підлягає скасуванню.

ОСОБА_1 у поданих запереченнях просить касаційну скаргу залишити без задоволення, судові рішення - без змін.

Заслухавши доповідача, обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що касаційна скарга задоволенню не підлягає виходячи з наступного.

Судами попередніх інстанцій встановлено та із матеріалів справи вбачається, що позивачу ОСОБА_1 на праві власності належить Ѕ частини житлового будинку з надвірними спорудами, що знаходиться в АДРЕСА_1, та складається в цілому з кам'яного житлового будинку, загальна житлова площа якого становить 69,0 кв.м. та надвірних споруд: «В» сарай, «І» вбиральня, №1,2 огородження; І-мостіння, розташованих на земельній ділянці розміром 1321 кв.м., на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом (р.160-стр.233-р№16026 від 23 січня 1998 року), а також ѕ частин житлового будинку з надвірними спорудами, що знаходиться в АДРЕСА_1, та складається в цілому з кам'яної житлової будівлі, загальна житлова площа якого становить 69,0 кв.м. та надвірних споруд: «В» сарай, «Д» гараж, «Г» вбиральня, №1-2 огородження; І-мостіння, розташованих на земельній ділянці розміром 1164 кв.м. на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом (зареєстровано №1-396 від 01 березня 2001 року). При цьому, на самовільно-збудовані споруди: літня кухня з погребом «Б», гараж «Д» збільшений на 13,0 кв.м. свідоцтво про право на спадщину не видавалося.

Рішенням Київського районного суду м.Одеси від 21 травня 2007 року у цивільній справі №2-3107/2007 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розділ домоволодіння в натурі, затвердження порядку користування земельною ділянкою, вирішено виділити з житлового будинку по АДРЕСА_1 в натурі частку у розмірі Ѕ частини, яка складається в: літ.«А»: 2-1 коридору площею 5,4 кв.м., 2-2 житлової площі 11,4 кв.м. та 2-3 житлової площі 27,4 кв.м., надвірні споруди: вбиральня літ.«Г» та розташовані на земельній ділянці 0,0573 га; визнано за ОСОБА_2 право власності на домоволодіння по АДРЕСА_1, яке складається в: літ.«А»: 2-1 коридору площею 5,4 кв.м., 2-2 житлової площі 11,4 кв.м. та 2-3 житлової площі 27,4 кв.м., надвірні споруди: вбиральня літ.«Г» та розташовані на земельній ділянці 0,0573 га; припинено право спільної часткової власності ОСОБА_2 на домоволодіння по АДРЕСА_1.

Відповідно до вказаного рішення розпорядженням Київської районної адміністрації від 19 вересня 2014 року №525 затверджений Висновок КП «Бюро технічної інвентаризації Одеської міської ради» від 06 вересня 2014 року №444289.93.14 щодо технічної можливості поділу об'єкту нерухомого майна та склад новоутворених об'єктів по АДРЕСА_1, зокрема, у користуванні ОСОБА_1 залишається у житловому будинку літ.«А»: 1-1 коридор 5,2 кв.м.; 1-2 санвузол 3,3 кв.м.; 1-3 житлова 10,9 кв.м.; 1-4-житлова 19,3 кв.м., загальною площею 38,7 кв.м., житловою площею 30,2 кв.м., літня кухня з погрібом літ.«Б», сарай літ.«В», гараж літ.«Д», Ѕ вимощення І, Ѕ огородження №1, розташовані на земельній ділянці площею 573 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1, що складає одиницю.

01 жовтня 2014 року ОСОБА_1 звернувся до Реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції Одеської області з заявою за реєстраційним номером №8362221 для проведення державної реєстрації права власності на домоволодіння, розташоване по АДРЕСА_1. До заяви позивачем додано квитанцію про сплату державного мита та про внесення плати за отримання витягу з державного реєстру, паспорт, картка фізичної особи платника податків, свідоцтво про право на спадщину за законом від 16 грудня 1997 року №1-4984, свідоцтво про право на спадщину за законом від 01 березня 2001 року №1-396, розпорядження Київської районної адміністрації від 19 вересня 2014 року №525, технічний паспорт на садибний (індивідуальний) житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Рішенням Державного реєстратора Реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції Одеської області Тартачної Катерини Михайлівни від 20 жовтня 2014 року №1609749 відмовлено у державній реєстрації права власності на об'єкт нерухомості на підставі ст.24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень», п.п.20, 28 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету міністрів України від 17 жовтня 2013 року №868, з посиланням на те, що подані документи щодо поділу домоволодіння суперечать п.3.11 Інструкції щодо проведення поділу, виділу та розрахунку часток об'єктів нерухомого майна, затвердженої наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 18 червня 2007 року №55.

Як встановлено ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Згідно ст.2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (далі також Закон № 1952-IV) державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.8 Закону № 1952-IV проведення державної реєстрації прав та їх обтяжень або відмова у їх реєстрації віднесено до повноваження органу державної реєстрації прав.

Згідно п.1 ч.2 ст.9 Закону №1952-IV державний реєстратор встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами на нерухоме майно, зокрема: відповідність обов'язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення (у випадках, встановлених законом); відповідність повноважень особи, яка подає документи на державну реєстрацію, та сторін (сторони) правочину, згідно з яким відбувається державна реєстрація виникнення, переходу, припинення прав на нерухоме майно або обтяження таких прав; відповідність відомостей про нерухоме майно, наявних у Державному реєстрі прав та поданих документах; відповідність даних про наявність (або відсутність) інформації та/або відповідних документів, що свідчать про накладення (зняття) заборони (арешту) або інших обтяжень, що перешкоджають державній реєстрації прав, у тому числі відсутність встановлених законом заборон на відчуження нерухомого майна; наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або договір (угода) пов'язує можливість проведення державної реєстрації виникнення, переходу, припинення прав на нерухоме майно або обтяження таких прав.

Відповідно до ст.15 Закону №1952-IV державна реєстрація прав та їх обтяжень проводиться в такому порядку: прийняття і перевірка документів, що подаються для державної реєстрації прав та їх обтяжень, реєстрація заяви; встановлення факту відсутності підстав для відмови в державній реєстрації прав та їх обтяжень, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та/або їх обтяжень; прийняття рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, відмову в ній або зупинення державної реєстрації; внесення записів до Державного реєстру прав; видача свідоцтва про право власності на нерухоме майно у випадках, встановлених ст.18 цього закону; надання витягів з Державного реєстру прав про зареєстровані права та/або їх обтяження.

Постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2013 року №868 затверджено Порядок державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - Порядок №868), який регулює процедуру проведення державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, перелік документів, необхідних для її проведення, права та обов'язки суб'єктів у сфері державної реєстрації прав, а також процедуру взяття на облік безхазяйного нерухомого майна.

Відповідно до п.36 Порядку №868 для проведення державної реєстрації речових прав необхідними документами є документи, що підтверджують виникнення, перехід або припинення таких прав на нерухоме майно, та інші документи, визначені цим Порядком. Для проведення державної реєстрації речового права на нерухоме майно, що є похідним від права власності, одночасно з проведенням державної реєстрації права власності на таке майно заявником подаються документи, необхідні для проведення державної реєстрації права власності на таке майно та державної реєстрації речового права, що є похідним від нього.

Пунктом 37 Порядку №868 встановлено перелік документів, які підтверджують виникнення, перехід та припинення речових прав на нерухоме майно.

Як встановлено п.49 Порядку № 868, для проведення державної реєстрації права власності з видачею свідоцтва на новозбудований об'єкт нерухомого майна заявник подає: документ, що підтверджує виникнення, перехід та припинення речових прав на земельну ділянку; документ, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об'єкта.

При цьому передбачено, що документом, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом індивідуального (садибного) житлового будинку, садового, дачного будинку, господарської (присадибної) будівлі та споруди, прибудови до них, побудованих до 5 серпня 1992 р., є технічний паспорт на об'єкт нерухомого майна; технічний паспорт на об'єкт нерухомого майна; документ, що підтверджує присвоєння об'єкту нерухомого майна адреси. Документи, що підтверджують виникнення, перехід та припинення права власності на такий об'єкт нерухомого майна, заявник не подає.

Відповідно до п.57 Порядку №868 державна реєстрація права власності на об'єкт нерухомого майна, що утворився у результаті поділу, виділу частки з об'єкта нерухомого майна або об'єднання об'єктів нерухомого майна, проводиться державним реєстратором органу державної реєстрації прав з видачею свідоцтва на кожний новостворений об'єкт нерухомого майна.

Згідно п.58 Порядку №868 для проведення державної реєстрації прав з видачею свідоцтва на об'єкт нерухомого майна, який поділяється (у тому числі у результаті виділення окремого об'єкта нерухомого майна із складу об'єкта нерухомого майна, що складається з двох або більше об'єктів) або частка з якого виділяється, заявник, крім документа, що підтверджує виникнення, перехід та припинення речових прав на об'єкт нерухомого майна, який поділяється або частка з якого виділяється, подає: технічні паспорти на новостворені об'єкти нерухомого майна; документ, що підтверджує присвоєння новоствореному об'єкту нерухомого майна окремої адреси.

Наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 18 червня 2007 року № 55 затверджено Інструкцію щодо проведення поділу, виділу та розрахунку часток об'єктів нерухомого майна (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 06 липня 2007 року за № 774/14041) (далі - Інструкція №55), яка визначає порядок проведення робіт з поділу, виділу та розрахунку часток житлових будинків, будівель, споруд, іншого нерухомого майна, крім земельних ділянок, та застосовується суб'єктами господарювання, які здійснюють технічну інвентаризацію об'єктів нерухомого майна при підготовці проектних документів щодо можливості проведення робіт з поділу, виділу та розрахунку часток об'єктів нерухомого майна.

Згідно п.3.11 Інструкції № 55 за наявності самочинно збудованих (реконструйованих, перепланованих) об'єктів нерухомого майна документи щодо виділу готуються тільки після визнання права власності на них відповідно до закону. Самочинно збудовані об'єкти нерухомого майна до розрахунку не включаються.

Разом з цим, відповідно до п.3.2 розділу 3 Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об'єктів нерухомого майна, затвердженої наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 24 травня 2001 року №127 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 10 липня 2001 року за № 582/5773), не належать до самочинного будівництва індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі та споруди, прибудови до них побудовані до 05 серпня 1992 року.

Як встановлено судами, позивачем було надано технічний паспорт на садибний (індивідуальний) житловий будинок від 24 липня 2014 року НОМЕР_1, розташований за адресою: АДРЕСА_1, згідно якого до складу об'єкта нерухомого майна входить літня кухня з погребом «Б» та гараж «Д», щодо яких зазначено, що вони не належать до самочинного будівництва оскільки побудовані до 05.08.1992 року.

На підтвердження зазначених обставин, на виконання ухвали суду КП «БТІ» Одеської міської ради листом від 20 січня 2015 року №8224-06/1713 /а.с.120) було надано інформацію, відповідно до якої згідно архівних матеріалів за даними первинної інвентаризації від 22.10.1974 року та поточної інвентаризації від 01.02.1978 року по АДРЕСА_1, встановлено, що літня кухня з погребом «Б» побудовано у 1970 році, а гараж «Д» - 1976 року побудови.

Таким чином, з урахуванням положень п.3.2 розділу 3 Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об'єктів нерухомого майна, літня кухня з погребом «Б» та гараж «Д» не належать до самочинного будівництва. При цьому, відповідно до п.49 Порядку № 868 наявний у позивача технічний паспорт та наданий ним для проведення державної реєстрації права власності є документом, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом індивідуального (садибного) житлового будинку, садового, дачного будинку, господарської (присадибної) будівлі та споруди, прибудови до них, побудованих до 5 серпня 1992 р. Подання заявником у даному випадку документів на підтвердження виникнення, переходу та припинення права власності на такий об'єкт нерухомого майна, не вимагається.

Статтею 24 Закону №1952-IV визначені підстави відмови в державній реєстрації прав та обтяжень. Відмова в державній реєстрації прав та їх обтяжень з підстав, не передбачених цим Законом, заборонена (ч.4 ст.24 Закону).

Суди попередніх інстанцій дійшли обґрунтованого висновку, що позивачем під час подання заяви про державну реєстрацію права власності на домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_1, дотримано встановлений чинним законодавством порядок державної реєстрації речових прав на об'єкти нерухомості, надані документи відповідають у повній мірі вимогам чинного законодавства стосовно правовідносин, пов'язаних із державною реєстрацією прав на нерухоме майно та їх обтяжень, а відповідачем не надано доказів правомірності та обґрунтованості свого рішення та не доведено наявності обставин щодо відмови у державній реєстрації прав на підставі до п.4 ст.24 Закон № 1952-IV через невідповідність поданих документів вимогам, встановленим цим Законом, або відсутності змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують.

За вказаними обставинами судами попередніх інстанцій обґрунтовано задоволені позовні вимоги.

Доводи касаційної скарги висновків судів першої та апеляційної інстанцій не спростовують і не дають підстав для висновку, що судами при розгляді справи порушено норми матеріального чи процесуального права.

Відповідно до ч.1 ст.224 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Керуючись ст.ст.220, 222, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції Одеської області залишити без задоволення.

Постанову Одеського окружного адміністративного суду від 24 лютого 2015 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 15 квітня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, і може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строки та в порядку, передбачених ст.ст.237 - 239-1 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді