Справа № 810/1792/15
Суддя: Собків Я.М.
Дата ухвалення: 2015-10-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 810/1792/15 Головуючий у 1-й інстанції: Панова Г.В.
Суддя-доповідач: Собків Я.М.
ПОСТАНОВА

Іменем України

13 жовтня 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді: Собківа Я.М.,

суддів: Борисюк Л.П., Петрика І.Й.,

за участю секретаря: Присяжної Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою Київської митниці Державної фіскальної служби на постанову Київського окружного адміністративного суду від 14 липня 2015 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Дельта-2010" до Київської митниці Державної фіскальної служби про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів та визнання протиправною та скасування картки відмови у прийнятті митної декларації,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач в особі Товариства з обмеженою відповідальністю "Дельта-2010" звернувся до Київського окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до Київської митниці Державної фіскальної служби, в якому просив визнати протиправним та скасувати рішення Київської митниці Державної фіскальної служби про коригування митної вартості товарів від 31.10.2014 № 125130005/2014/610091/2, а також визнати протиправною і скасувати картку відмови у прийнятті митної декларації від 31.10.2014 №125130005/2014/00175.

Постановою Київського окружного адміністративного суду від 14 липня 2015 року адміністративний позов задоволено.

Визнано протиправним та скасовано рішення Київської митниці Державної фіскальної служби про коригування митної вартості товарів про коригування митної вартості товарів від 31.10.2014 № 125130005/2014/610091/2.

Визнано протиправною та скасовано картку відмови у прийнятті митних декларацій, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 31.10.2014 № 125130005/2014/00175.

Відповідач не погоджуючись з прийнятим рішенням суду звернувся з апеляційною скаргою, в якій зазначає, що оскаржувана постанова суду не відповідає вимогам матеріального та процесуального права, а саме, судом першої інстанції неповно з'ясовано та не доведено обставини, що мають значення для справи, висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи, в зв'язку з чим просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні вимог даного позову.

Перевіряючи правомірність оскаржуваного судового рішення колегія суддів зважає на положення ч. 1 ст. 195 КАС України, якою встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Заслухавши в судовому засіданні суддю-доповідача, пояснення учасників процесу, які з'явилися до суду апеляційної інстанції, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції - скасуванню, виходячи з наступного.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст.202 КАС України підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання, а так само розгляд і вирішення справи неповноважним судом; участь в ухваленні постанови судді, якому було заявлено відвід на підставі обставин, які викликали сумнів у неупередженості судді, і заяву про його відвід визнано судом апеляційної інстанції обґрунтованою; ухвалення чи підписання постанови не тим суддею, який розглянув справу.

Згідно ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення; безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 18.06.2013 між компанією Shandong Hengfeng Rubber & Plastic Co., Ltd (продавець) та ТОВ «Дельта - 2010» (покупець) було укладено контракт № H-D/2013-0618 (далі - контракт) за умовами якого Продавець продає, а Покупець купує на умовах FOB порти Китаю шини (далі - товар) в асортименті, кількості та за цінами у відповідності до інвойсів, які є невідємною частиною контракту. Умови поставки визначаються в інвойсах до даного контракту (а.с.20-23).

19 грудня 2013 року між компанією Shandong Hengfeng Rubber & Plastic Co., Ltd та ТОВ «Дельта - 2010» було укладено додаткову угоду до вищезазначеного контракту, якою передбачено що покупець купує шини на умовах поставки FOB або CFR, або CIF, або CIP, або DAP (Incoterms 2000), ціни, кількість та перелік яких відображені в інвойсах, які є невід'ємною частиною контракту (а.с. 25-26).

Згідно інвойсу № 14HFTD006-TBR від 06.09.2014 поставка товару здійснювалась на умовах у кількості 624 штуки шин, з яких 62 шт. шини Changfeng HF702 9.00R20-16-TT за ціною 126,00 дол. США за одну одиницю товару, 18 шт. шин Changfeng HF638 315/70R22.5-20TL за ціною 154,00 дол. США за одну одиницю товару, 28 шт. шин Changfeng HF660 315/80R22.5-20TL за ціною 144,00 дол. США за одну одиницю товару, 92 шт. шин Changfeng HF638 315/80R22.5-20TL за ціною 160,00 дол. США за одну одиницю товару, 40 шт. шин Changfeng ST022 385/65R22.5-20TL за ціною 170,00 дол. США за одну одиницю товару, 192 шт. шин Changfeng ST022 385/65R22.5-20TL за ціною 170,00 дол. США за одну одиницю товару, 192 шт. шин Changfeng ST022 385/65R22.5-20TL за ціною 170,00 дол. США за одну одиницю товару, а всього на загальну суму 101416,00 дол. США. Інвойсом №14HFTD006B-TBR від 06.09.2014 передбачено оплата страхування товару на суму 150,00 дол. США та транспортні послуги в розмірі 8700,00 дол. США, що разом складає 110266,00 дол. США.

16 вересня 2014 року відповідно до платіжного доручення № 363 позивачем було проведено оплату товару в сумі 110266,00 дол. США.

У жовтні 2014 року з метою митного оформлення товару, імпортованого позивачем на підставі зазначеного вище контракту, ТОВ «Дельта - 2010» до Київської митниці Міндоходів подало вантажну митну декларацію (далі - ВМД) № 125130005/2014/548559 від 31.10.2014.

Митна вартість була заявлена декларантом за основним методом визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються.

На підтвердження заявленої митної вартості позивачем митному органу були подані документи згідно переліку, що зазначений у графі 44 ВМД № 125130005/2014/548559, а саме: картку обліку особи, яка здійснює операції з товарами 125/2012/0001072 від 17.03.2014; міжнародну CMR № 0224 від 25.10.2014; міжнародну CMR № 0225 від 25.10.2014; міжнародну CMR № 0226 від 25.10.2014; коносамент NFYFY4G00 від 11.09.2014; платіжне доручення в іноземній валюті (що підтверджує вартість товару) № 363 від 16.09.2014, прайс-лист виробника Б/Н від 06.09.2014, завірений радою Китаю зі сприяння міжнародній торгівлі (ТПП); інвойс (рахунок-фактура) № 14HFTD006B-TBR від 06.09.2014; пакувальний лист від Б/Н 06.09.2014; страховий поліс № 71 від 10.09.2014; контракт (зовнішньоекономічний договір) № H-D/2013-0618 від 18.06.2013; сертифікат відповідності UA1.009.0013493-14 від 03.03.2014; інформацію про радіологічний контроль товару 2761 від 11.09.2014; сертифікат про походження 14С3705В0170/00591 від 15.09.2014; копію митної декларації країни відправлення 00145110 від 06.09.2014, завірену радою Китаю зі сприяння міжнародній торгівлі (ТПП).

Сума поставленого позивачу товару за інвойсом № 14HFTD006B-TBR від 06.09.2014 складає 110266,00 дол. США, у тому числі витрати на страхування товару у розмірі 150,00 дол. США та транспортні послуги у розмірі 8700,00 дол. США, що в гривневому еквіваленті (виходячи з того, що станом на 31 жовтня 2014 року офіційний курс НБУ гривні до долара США складав 12,95278800 грн. за 1,00 долар СІЛА), що на момент декларування становило 1428252,12 грн. Від вказаної суми позивач розрахував митний платіж (7% - 99977,65 грн.) та податок на додану вартість (20% - 305645,95 грн.). Вказані митні платежі були списані відповідачем з гарантованого платежу, який був сплачений позивачем на рахунок Київської митниці ДФС, що відкритий у Головному управлінні Державної казначейської служби України в м. Києві.

Митницею було проаналізовано інформацію, що містилась у товаросупровідних документах, наданих до митного оформлення за митною декларацією та винесено рішення про коригування митної вартості товарів № 125130005/2014/610091/2 від 31.10.2014. Проведено консультацію та повідомлено позивача, що відповідно до статті 53 Митного кодексу України декларанту необхідно подати додаткові документи, що підтверджують митну вартість товару, а саме: виписку з бухгалтерської документації, копію митної декларації країни відправлення, висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями та/або інформацію біржових організацій про вартість товару або сировину (а.с.13-14).

Дані пропозиції були направлені декларанту в електронному вигляді (а.с.19).

За результатом розгляду пропозицій митного органу декларантом повторно було подано митну декларацію № 125130005/2014/548590 з додатками (до перелічених документів), а саме: з висновком про вартісні характеристики товару, підготовленим спеціалізованою експертною організацією № 3607 від 17.10.2014; доповненнями до зовнішньоекономічного договору № 2 від 19.12.2013; видатковими накладними від 30.10.2014; довідкою про вартість страхування від 31.10.2014 та фотокопіями протектора шин від 30.10.2014.

Однак подані позивачем документи не стали підставою для визнання митним органом заявленої ТОВ «Дельта-2010» митної вартості товару по причині наявності в них розбіжностей та відсутності необхідних відомостей щодо підтвердження числових значень складових митної вартості товарів.

З цих підстав, Київською митницею Державної фіскальної служби було винесено рішення про коригування митної вартості товарів від 31.10.2014 № 125130005/2014/610091/2, та складено картку відмови у прийнятті митної декларації від 31.10.2014 №125130005/2014/00175.

Заперечуючи законність рішення про коригування митної вартості товарів від 31.10.2014 № 125130005/2014/610091/2 та картки відмови у прийнятті митної декларації від 31.10.2014 №125130005/2014/00175 позивач звернувся до суду з вказаним позовом про визнання їх протиправними та скасування.

Даючи правову оцінку обставинам вказаної справи колегія суддів зважає на наступне.

Відповідно до статті 49 Митного кодексу України (в редакції на час виникнення спірних відносин), митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 51 Митного кодексу України відомості про митну вартість товарів використовуються для нарахування митних платежів.

Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов'язані заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом (пункт 1 частини 2 статті 52 Кодексу).

Статтею 54 Митного кодексу України передбачено, що контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом.

Відповідно до частини третьої статті 54 Митного кодексу України за результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Згідно з частиною шостою статті 54 Митного кодексу України орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Згідно з положеннями частин першої та другої статті 53 Митного кодексу України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є декларація митної вартості, зовнішньоекономічний договір (контракт), рахунок-фактура (інвойс), банківські платіжні документи (якщо рахунок сплачено); інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; транспортні (перевізні) документи; копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

За правилами частини третьої цієї ж статті, у разі якщо зазначені документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); виписку з бухгалтерської документації; ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; копію митної декларації країни відправлення; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Таким чином, право митного органу на витребування додаткових документів не є абсолютним, а виникає за наявності хоча б однієї з таких підстав: надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

З наведеним висновком кореспондуються також положення пункту 2 частини п'ятої статті 54 Митного кодексу України, за змістом якої митний орган має право письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості лише у випадках, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до статті 57 Митного кодексу України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

При цьому, як це прямо передбачено у ч. 6 ст. 266 Митного Кодексу України, кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

Як вбачається з матеріалів справи, метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які були імпортовані позивачем на митну територію, Київською митницею Державної фіскальної служби не було застосовано по причині встановлення відповідних розбіжностей, а саме: за умовами п.2 контракту від 18.06.2013 № H-D/2013-0618 кількість, ціна і перелік товарів по кожній частковій поставці фіксуються у інвойсі, що є невід'ємною частиною контракту, проте з наданого до митного оформлення інвойсу від 06.09.2014 №14HFTD006B-TBR було встановлено, що умовами поставки товару було визначено CIF Odessa, при цьому у вищевказаному документі містилося посилання на наявність витрат на транспортування та страхування вантажу.

Відповідно до частини 2 статті 53 Митного кодексу України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:

1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п'ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;

2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу);

4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;

8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Положенням частини 5 вказаної статті забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

Як свідчать матерівали даної справи, позивачем до митного оформлення було надано страховий поліс від 09.10.2014 №1, у пункті 1 якого містяться відомості про те, що страхування здійснюється саме ТОВ «Дельта-2010», однак вартість застрахованого майна за страховим полісом складає 111557,6 дол. США, що є більшою за віртість, визначену у інвойсі від 06.09.2014 №14HFTD006B-TBR (110266,00 дол. США).

Водночас, як було вірно зазначено представником відповідача, вищезазначена вартість страхового покриття не відповідає вимогам ст. Б.4 та Б.5 умов поставки CIF згідно Інкотермс, за умовами яких страхування повинно покривати не менше визначеної у контракті вартості товару плюс 10%.

Отже, позивачем у визначеному законом порядку не було підтверджено вартість страхування, що є обов'язковою умовою при поставці товарів в режимі CIF.

При цьому, колегія суддів зважає на ту обставину, що Прайс-лист виробника, який було надано позивачем до митного оформлення, не підтверджує заявлену ним митну вартість, оскільки зазначені в ньому ціни розраховано на умовах поставки FOB Qingdao, у той час як у інвойсі умовами поставки є CIF Odessa.

Разом з тим, дані декларації містять відомості лише про поставку 62 шин, у той час як відповідно до митної декларації та інвойсу загальна кількість шин у партії, що була заявлена позивачем до митного оформлення, становить 624 шт.

Отже, надані позивачем документи містять неповну інформацію про визначення митної вартості товару, та не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару (витрати на страхування за умовами поставки), чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, а тому не дають можливості відповідно до вимог частини 9 статті 58 Митного кодексу України здійснити розрахунки на основі об'єктивних даних, що підтверджуються документально та підлягають обчисленню.

Таким чином, аналізуючи обставини даної справи та оцінюючи зібрані у справі докази, колегія суддів приходить до висновку про безпідставність заявлених позивачем вимог, які не підтверджуються належними доказами та є такими, що не підлягають до задоволення.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що постанова суду першої інстанції ухвалена з порушенням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги спростовують висновки суду першої інстанції, а тому вбачаються підстави для скасування постанови Київського окружного адміністративного суду від 14 липня 2015 року та ухвалення нового рішення, яким в задоволенні адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Дельта-2010" до Київської митниці Державної фіскальної служби про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів та визнання протиправною та скасування картки відмови у прийнятті митної декларації, слід відмовити повністю.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.198 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати її та прийняти нову постанову суду.

Керуючись ст. ст. 160, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 212, 254 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Київської митниці Державної фіскальної служби - задовольнити.

Постанову Київського окружного адміністративного суду від 14 липня 2015 року - скасувати.

Прийняти нову постанову, якою в задоволенні адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Дельта-2010" до Київської митниці Державної фіскальної служби про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів та визнання протиправною та скасування картки відмови у прийнятті митної декларації - відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання в повному обсязі, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя суддя суддя Я.М. Собків Л.П. Борисюк І.Й. Петрик

Повний текст постанови виготовлено - 19.10.15 р.

Головуючий суддя Собків Я.М.

Судді: Петрик І.Й.

Борисюк Л.П.