Справа № 2-а-1337/10
Суддя: Радзівіл А. Г.
Дата ухвалення: 2010-11-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

справа № 2-а-1337/10
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2010 року Броварський міськрайонний суд Київської області в складі: головуючої судді Радзівіл А.Г.

при секретарі Ковальчук Н. В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду м. Бровари адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в місті Броварах Київської області про відновлення пропущених строків для звернення до суду за захистом порушених прав, зобов'язанні здійснити перерахунок та виплату державної соціальної допомоги, як ?дитині війни,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась до суду з позовом про зобов'язання Управління Пенсійного фонду України у м. Броварах Київської області здійснити нарахування недоплаченої як дитині війни щомісячну державну соціальну допомогу за 2008-2009 рік та за 10 місяців 2010 року в розмірі 5691 грн. 60 коп.

Свій позов обґрунтовує тим, що вона відповідно до ст. 1 Закону України ?Про соціальний захист дітей війни від 18 листопада 2004 року має статус ?дитини війни.

В звязку з цим та на підставі ст. 6 Закону України ?Про соціальний захист дітей війни їй повинна виплачуватись щомісячна соціальна допомога у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком. З 01 січня 2008 року і на день звернення до суду їй така допомога не виплачувалася.

Позивач посилається на ЗУ Про Державний бюджет України на 2006 рік прийнятий Верховною Радою України 20 грудня 2005 року. ЗУ ?Про Державний бюджет України на 2007 рік призупинена дія ст. 6 ЗУ ?Про соціальний захист дітей війни.

Рішенням Конституційного суду України рішенням № 6-рп/2007 року визнав положення п. 12 ст. 71 Закону України ?Про Державний бюджет України на 2007 рік, яким призупинено дію ст. 6 ЗУ ?Про соціальний статус дітей війни, такими що не відповідають Конституції України.

Відповідно до ч. 2 ст. 3 ЗУ ?Про соціальний захист дітей війни державні гарантії дітям війни, встановлені цим Законом, не можуть бути обмежені або скасовані іншими нормативно-правовими актами.

Позивач також посилається, на ст. 22 Конституції України передбачено, що при прийнятті інших або нових законів або внесення змін до чинних законів, не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав та свобод.

Згідно п. 41 розділу 11 ЗУ Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких державних актів України, ст. 6 ЗУ Про соціальний захист дітей війни було викладено у новій редакції, в якій зазначено, що дітям війни ( крім тих, на яких поширюється дія Закону України ?Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, виплачується підвищенням у розмірі надбавки, встановленої для учасників війни.

Однак рішенням Конституційного суду України від 22.05.2008 року № 10-ри/2008 року, положенням ЗУ ?Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України, було визнано неконституційним. Відповідно до п. 5 резолютивної частини рішення Конституційного суду України від 09.07.2007 року № 6- рп/2007 року та п. 6 резолютивної частини рішення Конституційного суду України від 22.05.2008 року №10-рп/2008, зазначено, що рішення Конституційного суду України має преюдиційне значення для суддів загальної юрисдикції при розгляді ними позовів у звязку з правовідносинами, які виникли внаслідок дії положень законів та внесення змін до деяких законодавчих актів України, що визнані неконституційними.

Позивач в судове засідання не зявилась, про день час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. До суду надала заяву в якій просить розглядати справу у її відсутності, оскільки на судове засідання не може з'явитись в зв'язку зі станом здоровя та похилим віком.

Представник відповідача в судове засідання не зявилась, до суду надали листа в якому просили в задоволені позову відмовити повністю, розглядати справу у відсутності представника, а також навели свої заперечення які полягають в наступному. Згідно ст. 100 КАС України адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд за заявою особи, яка його подала, не знайде підстав для поновлення строку, про що постановляється ухвала. Представник відповідача зазначає, що позивач не звертався з заявою про поновлення пропущеного строку звернення до суду а тому не вбачає поважних причин для поновлення пропущеного строку.

Після набрання чинності рішенням Конституційного суду України від 22.05.2008 року № 10-рп/2008 року, положенням ЗУ ?Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України, постановою Кабінету Міністрів ?Про деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян від 25.05.2008 року за № 530 встановлено, що ?дітям війни до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, підвищення проводиться у таких розмірах з: 22.05.2008 року - 48, 10 грн., 01.07.2008 року - 48, 20 грн.; 01.10.2008 року - 49,80 грн. Саме в таких розмірах позивачеві до пенсії виплачується підвищення ?дитині війни.

Відповідач зазначає, що відповідно до ухвали КСУ від 19.05.2009 року № 27-у/2009 року зазначено, що у ч. 3 ст. 28 Закону № 1058 закладено однозначну вимогу щодо застосування мінімального розміру пенсії за віком, установленого у абзаці першому частини першої цієї статті, - виключно для визначення розмірів пенсій, призначених згідно з цим законом.

Відповідач зазначає, що виплата дітям війни - це не пенсія, а соціальна надбавка, а тому виплачується не з бюджету Пенсійного фонду, а за рахунок коштів Державного бюджету. Пенсійний фонд лише здійснює виплату цієї надбавки, але в межах асигнувань з бюджету.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Згідно пенсійного посвідчення за № 336296 виданого 01 серпня 2005 року позивач має правовий статус дитини війни, оскільки в графі ?для відміток проставлений штамп ?дитина війни. Позивач є пенсіонером за віком, отримує пенсію в Управлінні Пенсійного фонду України у м. Броварах Київської області. Статус ?Дитина війни? визначений автоматично за датою народження позивача - 1939 рік, що також підтверджується копією паспорту на імя позивачки доданої до матеріалів справи, тобто в період з 03.09.1927 року по 02.09.1945 рік.

З довідки наданої Управлінням Пенсійного Фонду України в м. Броварах Київської області вбачається, що ОСОБА_2 отримує пенсію ?дітям війни відповідно до ст. 6 Закону України ?Про соціальний захист дітей війни та п. 8 Постанови Кабінету Міністрів України від 28 травня 2008 року № 530 в розмірі 10% прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність з 01.01.2008 року в розмірі: з 01 01.2008 року 31.03.2008 року 47 грн., з 01.04.2008 30.06.2008 р. 48 грн. 10 коп... з 01.07.2008 р. 30.09.2008року 48 грн. 20 коп., з 01.10.2009 р.-31.10.2010 р. 49 грн. 80 коп.

Згідно з приписами ст. 1 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" дитиною війни є особа, яка є громадянином України та якій на час закінчення 2 вересня 1945 року Другої світової війни було менше 18 років.

Згідно з наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 05.04.2006 № 107 ''Про Порядок посвідчення права особи на пільги відповідно до Закону України "Про соціальний захист дітей війни" належність особи до категорії дітей війни засвідчує штамп, який проставляється у пенсійних посвідченнях на підставі паспорта громадянина України регіональними органами (закладами) праці та соціального захисту населення за зареєстрованим місцем проживання таких осіб.

Відповідно до Положення про Пенсійний фонд України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24.10.2007 N 1261, основними завданнями Пенсійного фонду є керівництво та управління солідарною системою загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, призначення (перерахунок) пенсій, забезпечення своєчасного і в повному обсязі фінансування та виплати пенсій, допомоги на поховання, інших виплат, які згідно із законодавством здійснюються за рахунок коштів Пенсійного фонду України та інших джерел, визначених законодавством. Відповідно до зазначених завдань Пенсійний фонд України, зокрема, організовує, координує та контролює роботу головних управлінь Фонду в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, управлінь у районах, містах і районах у містах щодо призначення (перерахунку) і виплати пенсій; забезпечення своєчасного і в повному обсязі фінансування та виплати пенсій, допомоги на поховання та інших виплат, які згідно із законодавством здійснюються за рахунок Пенсійного фонду України та інших джерел, визначених законодавством; проведення правильності призначення (перерахунку) і виплати пенсій та інших виплат; здійснює в межах своїх повноважень контроль за цільовим використанням коштів Пенсійного фонду України, інших коштів, призначених для виплати пенсій.

Згідно з п. 15 зазначеного Положення Пенсійний фонд України здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку головні управління Фонду в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, управління в районах, містах і районах у містах.

Згідно з Положенням про управління Пенсійного фонду України в районах, містах і районах у містах, затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України від 30.04.2002 № 8-2, управління Пенсійного фонду в районах, містах, районах у містах забезпечує своєчасне і в повному обсязі фінансування та виплату пенсій, безпосередньо призначає (здійснює перерахунок) і виплачує пенсії та інші виплати відповідно до чинного законодавства, отже, є відповідачем у справах щодо здійснення перерахунку особам, які мають статус ?дітей війни.

Пільги та державна соціальна підтримка, що надаються дітям війни, закріплені у ст.ст. 5, 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни".

Відповідно до 4.2 ст. З Закону України "Про соціальний захист дітей війни" передбачає, що державні соціальні гарантії дітям війни, встановлені ним Законом, не можуть бути обмежені або скасовані іншими нормативно-правовими актами.

Згідно зі ст. 75 Конституції України єдиним органом законодавчої влади в Україні є парламент - Верховна Рада України. У Конституції та законах України немає норм, які встановлювали б пріоритет застосування того чи іншого закону та які регулювали б питання вирішення колізії норм законів, які мають однакову юридичну силу.

Відповідно до ст. 147 Конституції України вирішення питань про відповідність законів та інших правових актів Конституції України і офіційне тлумачення Конституції України та законів України належить до повноважень Конституційного Суду України.

Відповідно до ст.6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" з 01 січня 2006 року дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються на 30% мінімальної пенсії за віком, яку призначають та виплачують управління Пенсійного Фонду України за місцем проживання осіб, які мають статус дитини війни.

Рішенням Конституційного суду України від 09 липня 2007 року № 6-рп/2007 та № 10-рп/2008 від 22 травня 2008 року положення, що призупиняли дію ст. 6 Закону України Про соціальний захист дітей війни були визнанні такими, що не відповідають Конституції та втратили свою чинність з дня ухвалення рішення.

Рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 року №10-рп/2008 було визнано неконституційним п.41 розділу ІІ Внесення змін до деяких законодавчих актів України Закону України Про державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України", яким було внесено зміни в ст.6 ЗаконуУкраїни „Про соціальний захист дітей війни". Конституційний суд дійшов до висновку, що законом про Держбюджет не можна вносити зміни до інших законів зупиняти їх дію чи скасовувати їх, оскільки з об'єктивних причин де створює протиріччя у законодавстві, і як наслідок - скасування та обмеження прав і свобод людини і громадянина, а тому позивач має право на отримання надбавки до пенсії як ?дитині війни в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком.

Таким чином недоплата позивачу відповідачем належної соціальної допомоги у розмірі передбаченому ст. 6 Закону України ?Про соціальний захист дітей війни є протиправною і суперечить Конституції України.

Згідно ст. 100 КАС України адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд за заявою особи, яка його подала, не знайде підстав для поновлення строку, про що постановляється ухвала.

Виходячи з вищевикладеного, суд приходить до висновку про необхідність зобовязати Управління Пенсійного Фонду в м, Броварах Київської області здійснити перерахунок пенсії позивачу як дитині війни з урахуванням підвищення на 30 % виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком встановленого ч. 1 ст. 28 ЗУ ?Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування та провести виплати за період за 06 квітня 2010 року по 01 листопада 2010 року з врахуванням проведених виплат.

Вимоги позивача щодо стягнення з відповідача недоплаченої державної соціальної допомоги за 2008-2009 роки та з 01 січня 2010 року по 05 квітня 2010 рік суд залишає без розгляду, оскільки відповідачем не було подано заяви про поновлення пропущеного троку звернення до суд відповідно до ст. 100 КАС України

Керуючись ст. 58, 75, 147, 152 Конституції України, ст. ст. 3, 6, 7 Закону України ?Про соціальний захист дітей війни, Закону України "Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України?, ст. ст. 163-164 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити частково.

Зобовязати управління Пенсійного фонду України у м. Броварах Київської області здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 з урахуванням підвищення на 30% мінімальної пенсії за віком, виходячи з розміру, встановленого ч. 1 ст. 28 Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування та провести відповідні виплати за період 06 квітня 2010 року по 30 листопада 2010 рік з врахуванням проведених виплат.

В іншій частині позову відмовити.

Постанова підлягає негайному виконанню в межах стягнень за один місяць.

Апеляційна скарга на постанову суду подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя А.Г. Радзівіл