Справа № 2014/3436/2012
Суддя: Бібік О. В.
Дата ухвалення: 2012-09-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.09.2012 Суддя Зміївського районного суду Харківської області Бібік О.В., розглянувши в порядку скороченого провадження справу за адміністративним позовом представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 до відділу Державної виконавчої служби Зміївського районного управління юстиції Харківської області про визнання протиправною бездіяльності та зобовязання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 20.08.2012 року звернулася до Зміївського районного суду Харківської області з зазначеним позовом та просила визнати діяльність відповідача незаконною та зобовязання вчинити певні дії.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначила, що є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС І категорії, є інвалідом ІІ групи. 22 травня 2009 року суддею Зміївського районного суду Харківської області у справі за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України у Зміївському районі Харківської області винесено постанову про задоволення позовних вимог, а саме: визнати протиправною бездіяльність управління Пенсійного фонду України у Зміївському районі Харківської області, зобовязати управління Пенсійного фонду України у Зміївському районі Харківської області здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1, встановивши основну щомісячну пенсію в розмірі шести мінімальних пенсій за віком та додаткову пенсію в розмірі 50% мінімальних пенсій за віком, в розмірі, встановленому ч. 1 ст. 28 Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування. 14.04.2010 року виконавчий лист був направлений до УПФУ у Зміївському районі Харківської області, згідно якого нарахування пенсії ОСОБА_1 відбувалося у повному обсязі до листопада 2011 року, однак з листопада 2011 року пенсія ОСОБА_1 сплачується в значно меншому розмірі. 02.07.2012 року виконавчий лист № 2-а-241/09 забраний із матеріалів особистої пенсійної справи ОСОБА_1 та переданий до відділу Державної виконавчої служби Зміївського районного управління юстиції Харківської області для виконання. Однак, відділ Державної виконавчої служби Зміївського районного управління юстиції Харківської області не дотримується вимог діючого законодавства, а саме, станом на 20.08.2012 рік не винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, не надано письмовий розрахунок суми заборгованості по виплаті пенсії ОСОБА_1 за рішенням суду, що є порушенням Конституційних прав позивача щодо нарахування та виплати їй пенсії.

В судове засідання позивач та представник позивача не зявилися.

Представник відповідача в судове засідання не зявився, заява про розгляд справи за відсутності представника відповідача та заперечення на адміністративний позов від УПФУ в Зміївському районі Харківської області надійшли до суду 04.09.2012 року.

Таким чином, суд розглядає справу за відсутності сторін у відповідності до вимог ст.. 41 КАС України без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Судом встановлені наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

На виконанні у відповідача перебував виконавчий лист № 2-а-241/11 виданий 01.02.2010 року Зміївським районним судом Харківської області про зобовязання управління Пенсійного фонду України у Зміївському районі здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 встановивши основну щомісячну пенсію в розмірі восьми мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії в розмірі 75 відсотків мінімальної пенсії за віком, розраховуючи з встановленої мінімальної пенсії за віком у розмірі, встановленому ч. 1 ст. 28 ЗУ Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування, діючого на момент з 22 травня 2008 року. Виконавчий документ надійшов на виконання до відділу ДВС Зміївського РУЮ 03 липня 2012 року.

05 липня 2012 року, керуючись ст.. ст.. 17, 19, 20, 25 ЗУ Про виконавче провадження, державним виконавцем було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, якою надано боржнику термін для добровільного виконання рішення суду в термін до 12.07.2012 року.

10 липня 2012 року за вихідним № 6380-13/09 до відділу надійшов лист УПФУ в Зміївському районі Харківської області про виконання рішення суду в частині перерахунку та здійснення нарахування підвищення до пенсії ОСОБА_1 Виплата буде здійснена за умови надходження фінансування до управління ПФУ в Зміївському районі Харківської області.

29 серпня 2012 року, керуючись п. 9 ч. 1 ст. 47 ЗУ Про виконавче провадженнябула винесена постанова про повернення виконавчого документа стягувачеві.

Суд, дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, вважає позов таким, що задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом встановлено, що з 03.07.2012 р. пенсія по інвалідності та додаткова пенсія призначаються та виплачуються відповідачем позивачу у розмірі, меншому ніж це передбачено у ст.ст.50 та 54 Закону України " Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Відповідно до ч.1 ст.46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їхнього життя і здоров'я, створення єдиного порядку визначення категорії зон радіоактивного забруднення територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту населення визначені та закріплені в Законі України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" №796.

Статтею 49 Закону № 796-ХІІ передбачено, що пенсії особам, віднесеним до категорій 1, 2, 3, 4 встановлюються у вигляді: державної пенсії; додаткової пенсії за шкоду заподіяну здоров'ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

Згідно з частиною четвертою статті 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" у редакції Закону України від 06.06.1996 р. в усіх випадках розмір пенсій для інвалідів 2 групи, щодо яких встановлено зв'язок з Чорнобильською катастрофою, не може бути нижчим 8 мінімальних пенсій за віком.

Відповідно до частини першої статті 50 зазначеного Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" у редакції Закону України від 06.06.1996 р. особам, віднесеним до категорії 1, які є інвалідами 2 групи, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, у розмірі 75 процентів мінімальної пенсії за віком.

Вихідним критерієм розрахунку державної та додаткової пенсі виступає мінімальна пенсія за віком, розмір якої згідно з ч. 1 ст. 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" встановлюється в розмірі визначеного законом прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного Законом про Державний бюджет України. Іншого нормативно-правового акта, який би визначав цей розмір або встановлював інший розмір, немає.

Згідно з частиною третьою статті 67 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" у редакції Закону України від 05.10.2006 р. N 231-У встановлено, що у разі збільшення розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом, підвищується розмір пенсії, визначений відповідно до статті 54 цього Закону, а також розмір додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, особам, віднесеним до категорії 1, 2, 3, 4, розмір щомісячної компенсації сім'ям за втрату годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи. Перерахунок пенсії здійснюється з дня встановлення нового розміру прожиткового мінімуму.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з положенням ч.4 ст.9 КАС України у разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту, суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.

Крім того, суд вважає , що при призначенні та перерахунку державної пенсії та додаткової пенсії передбаченої ст.ст.50,54 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", застосування положень ч. 3 ст. 67 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" є обов'язковим.

.

При цьому, суд не погоджується з доводами позивача щодо виплати заборгованості з виплати належної державної пенсії в мінімальному обсязі у розмірі восьми мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю у розмірі 75% мінімальної пенсії за віком, виходячи виключно із законодавчо визначеного розміру мінімальної пенсії за віком на момент ухвалення рішення, в зв'язку з переглядом їх призначень та нарахувань до виплат, виходячи з наступного.

14 червня 2011 року Верховною Радою України прийнято ОСОБА_3 України № 3491-VI "Про внесення змін до Закону України "Про Державний бюджет України на 2011 рік", який набрав чинності 19 червня 2011 року.

Пунктом 7 частини І зазначеного Закону Прикінцеві положення Закону України "Про Державний бюджет України на 2011 рік"доповнено пунктом 4, яким встановлено, що у 2011 році норми і положення статей 39, 50, 51, 52, 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", статті 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни", статей 14, 22, 37 та частини третьої статті 43 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб"застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України виходячи з наявного фінансового ресурсу бюджету Пенсійного фонду України на 2011 рік.

06.07.2011р. Кабінетом Міністрів України на виконання пункту 7 Закону України від 14.06.2011 року № 3491-VI "Про внесення змін до Закону України "Про Державний бюджет України на 2011 рік"винесено постанову №745, якою встановлено в тому числі мінімальний розмір пенсій для інвалідів, щодо яких встановлено причинний зв'язок інвалідності з Чорнобильською катастрофою, та щомісячних додаткових пенсій за шкоду, заподіяну здоров'ю, відповідно до Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи". Постанова набрала чинності з 23.07.2011 року.

Оскільки з однопредметних законодавчих норм рівної ієрархії при вирішенні спору застосуванню підлягає законодавча норма, що не визнана неконституційною та прийнята пізніше, в даному випадку мають застосовуватись норми Закону України від 14.06.2011 року №3491-VІ "Про внесення змін до Закону України "Про Державний бюджет України на 2011 рік", а не відповідні норми Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Виходячи з викладеного суд вважає, що при визначенні розміру пенсій позивачеві починаючи з 23.07.2011р. відповідач повинен керуватись положеннями постанови Кабінету Міністрів України від 06.07.2011р. №745.

Відповідно до ст. 1 Закону України Про доступ до публічної інформаціїпублічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб'єктами владних повноважень своїх обов'язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб'єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом.

Відповідно до ст. 2 метою цього Закону є забезпечення прозорості та відкритості суб'єктів владних повноважень і створення механізмів реалізації права кожного на доступ до публічної інформації. ОСОБА_3 не поширюється на відносини щодо отримання інформації суб'єктами владних повноважень при здійсненні ними своїх функцій, а також на відносини у сфері звернень громадян, які регулюються спеціальним законом.

Відповідно до ст. 20 цього Закону розпорядник інформації має надати відповідь на запит на інформацію не пізніше п'яти робочих днів з дня отримання запиту.

Відповідно до ст. 23 Закону рішення, дії чи бездіяльність розпорядників інформації можуть бути оскаржені до керівника розпорядника, вищого органу або суду. Запитувач має право оскаржити: відмову в задоволенні запиту на інформацію; відстрочку задоволення запиту на інформацію; ненадання відповіді на запит на інформацію; надання недостовірної або неповної інформації; несвоєчасне надання інформації; невиконання розпорядниками обов'язку оприлюднювати інформацію відповідно до статті 15 цього Закону; інші рішення, дії чи бездіяльність розпорядників інформації, що порушили законні права та інтереси запитувача.

Відповідно до ст. 12 Закону України Про звернення громадян дія цього Закону не поширюється на порядок розгляду заяв і скарг громадян, встановлений кримінально-процесуальним, цивільно-процесуальним, трудовим законодавством, законодавством про захист економічної конкуренції, законами України Про судоустрій і статус суддів" та "Про доступ до судових рішень", Кодексом адміністративного судочинства України" .

Відповідно до ст. 1 Закону України Про виконавче провадження, виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України Про виконавче провадження, з метою забезпечення електронного документообігу в органах державної виконавчої служби, ведення обліку виконавчих проваджень, контролю за дотриманням державними виконавцями вимог законодавства під час здійснення виконавчих дій, надання оперативного доступу сторонам виконавчого провадження до його матеріалів Міністерство юстиції України забезпечує функціонування Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень. Порядок ведення такого реєстру, умови доступу до нього та отримання інформації встановлюються Міністерством юстиції України.

Колегією суддів не беруться до уваги доводи апеляційної скарги щодо відсутності відповідних надходжень до бюджету Управління Пенсійного фонду України в Ковпаківському районі м.Суми для виплати особам, постраждалим внаслідок Чорнобильської катастрофи, та зазначає, що це не може бути підставою для порушення прав громадян на соціальний захист, в тому числі й на отримання додаткової пенсії, нарахування та виплата яких прямо передбачені законом. Реалізація особою права, що в'язане з отриманням бюджетних коштів, яке базується на спеціальних та чинних на час виникнення спірних правовідносин нормативно-правових актів національного законодавства, не може бути поставлена у залежність від бюджетних асигнувань, тобто посилання органами державної влади на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов'язань не повинно прийматися до уваги. Так, справі "Кечко проти України" Європейський Суд з прав людини констатував, що не приймає аргумент уряду щодо бюджетних асигнувань, оскільки органи державної влади не можуть посилатись на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов'язань.

Колегією суддів вважає помилковими посилання відповідача в обґрунтування доводів апеляційної скарги на п.7 Закону України Про внесення змін до Закону України Про Державний бюджет України на 2011 рік № 3491-VІ від 14.06.2011 р., відповідно до якого у 2011 році норми і положення, зокрема, ст.ст.50, 54 Закону України Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи застосовуються в порядку та розмірах, встановлених Кабінетом міністрів України виходячи з наявного фінансового ресурсу бюджету Пенсійного фонду України на 2011 рік, з огляду на кінцеву дату терміну, протягом якого пенсія позивача підлягає перерахунку у відповідності до вищенаведених статей Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" (в редакції згідно з Рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008р. № 10-рп/2008) - 22.07.2011 року, дати набрання чинності Законом № 3491-VІ від 14.06.2011 р. та прийняття постанови КМ України 23.07.2011 року.

Отже, колегія суддів підтверджує, що при прийнятті судового рішення у справі в частині задоволення позовних вимог про визнання протиправною відмови, зобовязання провести перерахунок та виплату державної пенсії та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, за період з 01.07.2011 по 22.07.2011 року суд першої інстанції дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Статтею 6 Конвенції Про захист прав людини та основоположних свободпередбачено гарантоване кожному право на справедливий суд.

Практика Європейського суду з прав людини (рішення Європейського суду з прав людини від 29.06.2004р. Справа Жовнер проти України, від 29.06.2004р. Справа Півень проти України) свідчить про те, що право на судовий розгляд, гарантоване статтею 6 Конвенції, також захищає і виконання остаточних та обовязкових судових рішень, які у країні, яка поважає верховенство права, не можуть залишатися невиконаними, завдаючи шкоди одній із сторін. Європейський суд з прав людини у зазначених справах звертає увагу на те, що у випадках, коли боржник є державним закладом, поточні витрати якого фінансуються з державного бюджету через Державне казначейство, рішення по справі залишаються невиконаними з огляду на те, що бюджетне законодавство держави не передбачає такого виду витрат, а також через відсутність відповідної нормативної бази щодо завдань, покладених на міністерства у випадку відсутності бюджетних коштів.

Також, Європейський суд з прав людини зазначає у цих рішеннях, що державний орган не може посилатися на відсутність коштів, щоб не виплачувати борг, підтверджений судовим рішенням.

Відповідно до ч.2 ст.8 КАС України, суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Враховуючи викладене, відсутність у боржника - Управління праці та соціального захисту населення Красноградської районної державної адміністрації додаткових джерел надходжень до бюджету, призначень для взяття зобов'язань на виконання судових рішень, тобто відсутність бюджетних коштів у боржника, який є державним органом, не є винятковими випадками для застосування судом відстрочення виконання рішення суду.

Крім того, при розгляді зазначеного питання враховано те, що заявник у заяві про відстрочення виконання рішення суду не зазначив точного строку для виконання рішення, а просить відстрочити таке виконання до моменту коли точногоЗаконом України Про Державний бюджет України буде виділено кошти на фінансування погашення заборгованості за минулий 2009 рік по вказаному виду виплат, проте заявником не наведено жодного доказу того, що такі зміни до Закону України Про Державний бюджет України на відповідний рікдійсно будуть прийняті. В такому випадку заінтересована особа ОСОБА_1 на користь якої ухвалено судове рішення, не буде мати жодної гарантії виконання рішення на свою користь у майбутньому, це приведе до порушення п. 1 статті 6 Конвенції Про захист прав людини та основоположних свобод, що є недопустимим.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відмови в відстроченні виконання рішення та зазначає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду та не впливають на правомірність прийнятого рішення.

е означає, що особа, якій належить виконати судове рішення, повинна здійснити достатні дії для організації процесу його виконання, незалежно від будь-яких умов, оскільки інше суперечило б запровадженому статтею 8 Конституції України принципу верховенства права.

Позивач в апеляційній скарзі зазначає, що згідно п.23 Порядку виконання рішень про стягнення коштів з рахунків, на яких обліковуються кошти державного та місцевих бюджетів або бюджетних установ, безспірне списання коштів здійснюється органами Державного казначейства, який обслуговує боржника, в межах виділених бюджетних асигнувань на поточнийпоточний рік, передбачених у затвердженому кошторисі розпорядника бюджетних коштів нижчого рівня, Плані використання бюджетних коштів одержувачів та у разі наявності на рахунках боржника відкритих асигнувань за відповідними кодами класифікації видатків державного бюджету. Позивач також зазначив, що Районне управління, відповідно до його повноважень, не має права законодавчої ініціативи щодо виділення додаткових коштів з Державного бюджету України для адресних конкретних виплат державної допомоги сім ям з дітьми, а відповідно до неодноразових роз'яснень Міністерства фінансів України з даного питання, кошти виділені не були.

Колегія суддів не вважає зазначені обставини обґрунтованою підставою для скасування постанови Харківського окружного адміністративного суду від 11.02.2009 року щодо накладання штрафу Підрозділом примусового виконання рішень Відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Харківській області, з огляду на наступне.

Відсутність відповідного фінансування не може бути визнано поважною причиною невиконання судового рішення з огляду на те, що за своїм характером є або бездіяльністю, або юридично неспроможною дією і не вказує на належне ставлення боржника до процесу організації виконання судового рішення.

Відсутність грошових коштів для їх виплати може бути підставою для відстрочки або розстрочки виконання судового рішення на підставі статті 33 Закону України Про виконавче провадження, проте не є підставою для ухилення від виконання судового рішення.

Відповідно до частини 1 статті 5 Закону України Про виконавче провадження державний виконавець зобов'язаний вживати заходів примусового виконання рішень, встановлених цим Законом, неупереджено, своєчасно, повно вчиняти виконавчі дії.

Так, статтею 87 Закону України Про виконавче провадження передбачено, що у разі невиконання без поважних причин у встановлений державним виконавцем строк рішення, що зобов'язує боржника виконати певні дії, які можуть бути виконані лише боржником, державний виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - юридичну особу - від двадцяти до тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та призначає новий строк для виконання.

Позивачем не було надано доказів щодо виконання постанови Харківського окружного адміністративного суду від 11.02.2009 року, оскільки посилаючись на відсутність коштів, як причину невиконання постанови, позивачем навіть не було здійснено перерахунку допомоги, що є порушенням норм чинного законодавства України і підставою для накладення відповідних санкцій.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду, що спірна постанова ґрунтується на вимогах чинного законодавства України, а державний виконавець при винесенні спірної постанови діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб що передбачений Конституцією України та Законами України.

За таких обставин, колегія суддів переглянувши, у межах апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції, вважає, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, ретельно дослідив наявні докази, дав їм належну оцінку та прийняв законне та обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права.

Стаття 47. Повернення виконавчого документа стягувачу

1. Виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче

провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено

частково, повертається стягувачу у разі, якщо:

9) наявна встановлена законом заборона щодо звернення

стягнення на майно чи кошти боржника, якщо у нього відсутнє інше

майно чи кошти, на які можливо звернути стягнення, а також щодо

проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, що виключає

можливість виконання відповідного рішення.

4. Про повернення стягувачу виконавчого документа та

авансового внеску державний виконавець виносить постанову з

обов'язковим мотивуванням підстав її винесення, яка затверджується

начальником відділу, якому він безпосередньо підпорядкований.

Копія постанови у триденний строк надсилається сторонам і може

бути оскаржена в десятиденний строк у порядку, встановленому цим

Законом.

5. Повернення виконавчого документа стягувачу з підстав,

передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно

пред'явити виконавчий документ до виконання протягом строків,

встановлених статтею 22 цього Закону.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 160 163 Кодексу адміністративного судочинства України, ст. ст. 1, 2, 20,23 Закону України Про доступ до публічної інформації, ст. 12 Закону України Про звернення громадян, ст. ст. 1, 4 Закону України Про виконавче провадження,

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні позовних вимог представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 до відділу Державної виконавчої служби Зміївського районного управління юстиції Харківської області про визнання протиправною бездіяльності та зобовязання вчинити певні дії відмовити.

Постанова суду набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 254 КАС України.

Постанова за результатами скороченого провадження може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду в порядку, визначеному ст. 186 Кодексу адміністративного судочинства України, протягом 10 днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Бібік О.В.