Справа № 816/3765/15
Суддя: О.В. Гіглава
Дата ухвалення: 2015-11-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 листопада 2015 року м. Полтава Справа № 816/3765/15

Полтавський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Гіглави О.В.,

за участю:

секретаря судового засідання - Дубінчина О.М.,

представника позивача - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом Полтавського міського центру зайнятості до Управління Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - ОСОБА_2 про стягнення коштів, -

В С Т А Н О В И В:

28 серпня 2015 року Полтавський міський центр зайнятості звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Управління Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області про стягнення коштів у розмірі 9484,12 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що за відповідачем рахується заборгованість перед позивачем, яка виникла в зв'язку з поновленням безробітної особи - ОСОБА_2 на посаді спеціаліста другої категорії відділу юридичного забезпечення ГУ МВС України в Полтавській області за рішенням суду, та в добровільному порядку відповідачем не сплачена.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити.

Представник відповідача в ході судового розгляду справи проти задоволення позовних вимог центру зайнятості заперечував з огляду на їх необґрунтованість.

В судове засідання 16.11.2015 представник УМВС України в Полтавській області не з'явився, будучи належно повідомленим про дату, час та місце судового розгляду справи, направив до суду клопотання про зупинення провадження у даній справі, яке ухвалою суду від 16.11.2015 залишено без задоволення.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду про закінчення підготовчого провадження і призначення справи до судового розгляду від 31.08.2015 до участі у справі в якості третьої особи без самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача залучено ОСОБА_2.

Третя особа - ОСОБА_2 в ході судового розгляду справи підтримувала позицію позивача та просила задовольнити позовні вимоги Полтавського МЦЗ. В судове засідання 16.11.2015 ОСОБА_2 не з'явилась, будучи належно повідомленою про дату, час та місце судового розгляду справи.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши наявні у матеріалах справи документи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд доходить наступних висновків.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 працювала на посаді спеціаліста другої категорії відділу юридичного забезпечення ГУ МВС України в Полтавській області.

Наказом ГУ МВС України в Полтавській області від 29.06.2010 №169о/с ОСОБА_2 звільнено із займаної посади на підставі пункту 1 частини першої статті 40 Кодексу законів про працю України у зв'язку із скороченням штатів.

04.08.2010 ОСОБА_2 звернулась до Полтавського МЦЗ із заявою про надання статусу безробітної з виплатою допомоги по безробіттю (а.с. 12).

Наказом Полтавського МЦЗ від 04.08.2010 №НТ100804 ОСОБА_2 надано статус безробітної та призначено допомогу по безробіттю (а.с. 13).

У подальшому, керуючись положеннями пункту 12 частини першої статті 31 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" та пункту 20 Порядку реєстрації, перереєстрації та ведення обліку громадян, які шукають роботу, і безробітних, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14.02.2007 №219, Полтавським МЦЗ видано наказ від 23.09.2010 №НТ100923, яким ОСОБА_2 припинено виплату допомоги по безробіттю у зв'язку із закінченням строку її виплати та знято останню з обліку в якості безробітної у зв'язку з отриманням одноразової виплати допомоги по безробіттю для організації підприємницької діяльності (а.с. 13 зі звороту).

Згідно з довідкою Полтавського МЦЗ від 29.07.2015 б/н, за період з 04.08.2010 по 20.09.2010 ОСОБА_2 отримано від центру зайнятості допомогу по безробіттю в розмірі 9484,12 грн (а.с. 27).

10.07.2015 ОСОБА_2 повторно зареєструвалась в Полтавському МЦЗ як така, що шукає роботу (а.с. 16). При цьому, до центру зайнятості ОСОБА_2 представила копії постанови Полтавського окружного адміністративного суду від 17.02.2015 у справі №2а-3984/10/1670 та ухвали Харківського апеляційного адміністративного суду від 29.04.2015 у справі №2а-3984/10/1670, якими ОСОБА_2 поновлено на посаді спеціаліста другої категорії відділу юридичного забезпечення ГУ МВС України в Полтавській області з 29.06.2010.

Керуючись тим, що рішення суду щодо поновлення ОСОБА_2 на посаді спеціаліста другої категорії відділу юридичного забезпечення ГУ МВС України в Полтавській області фактично виконане відповідачем відповідно до наказу УМВС України в Полтавській області від 19.06.2015 №316 о/с по особовому складу, а також враховуючи приписи абзацу 2 частини четвертої статті 35 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття", згідно з якими із роботодавця утримується сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг безробітному у разі поновлення його на роботі за рішенням суду, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом про стягнення з УМВС України в Полтавській області суми допомоги по безробіттю у розмірі 9484,12 грн, виплаченої ОСОБА_2 за період перебування останньої з 04.08.2010 по 20.09.2010 на обліку у центрі зайнятості як безробітної.

Оцінюючи обґрунтованість позовних вимог Полтавського МЦЗ, суд виходить з наступного.

Так, за приписами статті 2 Закону України "Про зайнятість населення" від 01.03.1991 №803-XII (чинного на момент надання ОСОБА_2 статусу безробітної 04.08.2010) безробітними визнаються працездатні громадяни працездатного віку, які через відсутність роботи не мають заробітку або інших передбачених законодавством доходів і зареєстровані у державній службі зайнятості як такі, що шукають роботу, готові та здатні приступити до підходящої роботи. Безробітними визнаються також інваліди, які не досягли пенсійного віку, не працюють та зареєстровані як такі, що шукають роботу.

Не можуть бути визнані безробітними громадяни:

а) віком до 16 років, за винятком тих, які працювали і були вивільнені у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці, реорганізацією, перепрофілюванням і ліквідацією підприємства, установи і організації або скороченням чисельності (штату);

б) які вперше шукають роботу і не мають професії (спеціальності), в тому числі випускники загальноосвітніх шкіл, у разі відмови їх від проходження професійної підготовки або від оплачуваної роботи, включаючи роботу тимчасового характеру яка не потребує професійної підготовки;

в) які відмовились від двох пропозицій підходящої роботи з моменту реєстрації їх у службі зайнятості як осіб, які шукають роботу;

г) які мають право на пенсію за віком, у тому числі на пільгових умовах, на пенсію за вислугу років та скористалися цим правом або досягли встановленого законом пенсійного віку.

У разі відсутності підходящої роботи рішення про надання громадянам статусу безробітних приймається державною службою зайнятості за їх особистими заявами з восьмого дня після реєстрації у центрі зайнятості за місцем проживання як таких, що шукають роботу. Реєстрація громадян провадиться при пред'явленні паспорта і трудової книжки, а в разі потреби - військового квитка, документа про освіту або документів, які їх замінюють.

Порядок реєстрації, перереєстрації та ведення обліку громадян, які шукають роботу, і безробітних державною службою зайнятості визначається Кабінетом Міністрів України.

Згідно з частиною першою статті 22 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" від 02.03.2000 №1533-III (в редакції, чинній на момент призначення ОСОБА_2 допомоги по безробіттю) застраховані особи, визнані у встановленому порядку безробітними, які протягом 12 місяців, що передували початку безробіття, працювали на умовах повного або неповного робочого дня (тижня) не менше 26 календарних тижнів та сплачували страхові внески, мають право на допомогу по безробіттю залежно від страхового стажу.

Розмір допомоги по безробіттю визначається статтею 23 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття".

Відповідно до абзацу 7 частини першої статті 34 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" Фонд загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття має право стягувати з роботодавця суму страхових коштів та вартість соціальних послуг, наданих безробітному в разі поновлення його на роботі за рішенням суду, а також незаконно виплачені безробітному суми матеріального забезпечення в разі неповідомлення роботодавцем Фонду про прийняття його на роботу.

Згідно з частиною четвертою статті 35 вказаного Закону із роботодавця, зокрема, утримується сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг безробітному у разі поновлення його на роботі за рішенням суду.

Судовим розглядом встановлено, що постановою Полтавського окружного адміністративного суду від 17.02.2015 у справі №2а-3984/10/1670, залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 29.04.2015, ОСОБА_2 поновлено на роботі на посаді спеціаліста другої категорії відділу юридичного забезпечення ГУ МВС України в Полтавській області з 29.06.2010; зобов'язано УМВС України в Полтавській області нарахувати та виплатити ОСОБА_2 середній заробіток за час вимушеного прогулу, починаючи з 09.07.2010 по 17.02.2015; рішення в частині поновлення ОСОБА_2 на роботі на посаді спеціаліста другої категорії відділу юридичного забезпечення ГУ МВС України в Полтавській області з 29.06.2010 та виплати середнього заробітку у межах суми стягнення за один місяць допущено до негайного виконання (а.с. 17-21).

Відповідно до статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються іменем України і є обов'язковим до виконання на всій території України. Тобто, судові рішення є обов'язковими для всіх без винятку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, організацій, установ, посадових осіб, окремих громадян та їх об'єднань і підлягають виконанню на всій території України.

Відповідно до абзацу 7 статті 235 Кодексу законів про працю України (в редакції, чинній на час прийняття судового рішення від 17.02.2015) рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, прийняте органом, який розглядає трудовий спір, підлягає негайному виконанню.

Крім того, пунктами 2, 3 частини першої статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України також передбачено, що негайно виконуються постанови суду про присудження виплати заробітної плати, іншого грошового утримання у відносинах публічної служби - у межах суми стягнення за один місяць, а також про поновлення на посаді у відносинах публічної служби.

Матеріалами справи підтверджується, що на виконання постанови Полтавського окружного адміністративного суду від 17.02.2015 у справі №2а-3984/10/1670 наказом УМВС України в Полтавській області від 19.06.2015 №316 о/с по особовому складу скасовано пункт наказу ГУ МВС України в Полтавській області від 29.06.2010 №169 о/с про звільнення за пунктом 1 статті 40 КЗпП України (за скороченням штату) ОСОБА_2, спеціаліста другої категорії відділу юридичного забезпечення ГУМВС, 29.06.2010 з виплатою середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 09.07.2010 по 17.02.2015 (а.с. 58).

З огляду на виконання УМВС України в Полтавській області судового рішення у справі №2а-3984/10/1670, Полтавський МЦЗ на адресу УМВС України в Полтавській області направлено копії наказів Полтавського МЦЗ від 29.07.2015 №177 та від 16.10.2015 №252, згідно з якими УМВС України в Полтавській області необхідно повернути на користь центру зайнятості, зокрема, суму виплаченої ОСОБА_2 за період з 04.08.2010 по 20.09.2010 допомоги по безробіттю у розмірі 9484,12 грн (а.с. 24, 97). Зазначені накази отримані відповідачем 04.08.2015 (а.с. 26) та 23.10.2015 (а.с. 100) відповідно, доказів оскарження останнім вказаних наказів в установленому законодавством порядку матеріали справи не містять.

На підтвердження розміру допомоги по безробіттю, що виплачена центром зайнятості на користь ОСОБА_2 за період перебування останньої з 04.08.2010 по 20.09.2010 на обліку у центрі зайнятості як безробітної, представником позивача до матеріалів справи долучені відомості виплат за видами забезпечення №1411 (102), №1473 (103), №1524 (104) за серпень 2010 року та відомості виплат за видами забезпечення №1638 (109), №1654 (109), №1689 (110), №1723 (110) за вересень 2010 року (а.с. 102-130). Також надано банківську виписку ПАТ КБ "Приватбанк" за період з 01.01.2010 по 24.09.2015 по рахунку ОСОБА_2, відповідно до якої на рахунок останньої надійшли кошти в сумі 9484,12 грн, а саме: 18.08.2010 в сумі 135,48 грн.; 30.08.2010 в сумі 423,11 грн.; 08.09.2010 в сумі 295,72 грн.; 27.09.2010 в сумі 394,30 грн.; 27.09.2010 в сумі 230,01 грн.; 08.10.2010 в сумі 65,72 грн.; 08.10.2010 в сумі 7939,78 грн (а.с. 75).

Що ж стосується платіжних документів (меморіальних ордерів та/або платіжних доручень), на підставі яких відбувалось перерахування центром зайнятості відповідних коштів на користь ОСОБА_2, то неможливість їх представлення до суду представник позивача пояснив тим, що вказані документи знищені Полтавським МЦЗ у зв'язку із закінченням трирічного строку їх зберігання, на підтвердження чого надав акт від 24.12.2014 №1 (а.с. 42-45).

В судовому засіданні 02.11.2015 ОСОБА_2 підтвердила отримання в період перебування на обліку в центрі зайнятості з 04.08.2010 по 20.09.2010 від Полтавського МЦЗ допомоги по безробіттю саме в сумі 9484,12 грн.

З приводу висловлених в ході розгляду справи доводів представника УМВС України в Полтавській області щодо відсутності підстав для стягнення з відповідача виплаченої ОСОБА_2 суми допомоги по безробіттю, оскільки поновлення останньої на посаді спеціаліста другої категорії відділу юридичного забезпечення ГУМВС не відбулося, з огляду на звільнення ОСОБА_2 19.06.2015, суд зауважує на таке.

Відшкодування повинно відбуватись відповідно до частини четвертої статті 35 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття", згідно якої із роботодавця утримується сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг безробітному у разі поновлення його на роботі за рішенням суду. Відтак, підставою відшкодування згідно Закону є не наказ про поновлення на роботі, а рішення суду.

Також, частиною першою статті 235 КЗпП передбачено, що в разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник має бути поновлений на попередній роботі, тобто на тій самій посаді, з якої його звільнено, з тим самим посадовим окладом (навіть якщо цю посаду виключено зі штатного розпису).

Поновленого на роботі працівника в подальшому може бути звільнено за скороченням чисельності працівників (п. 1 ст. 40 КЗпП) в порядку, встановленому статтею 49-2 КЗпП. За наявності іншої вакантної посади цього працівника за його згодою можна перевести на таку посаду.

Питання, пов'язане з фактом поновлення на роботі, вирішується відповідно до рішення суду: видається наказ про поновлення працівника на роботі та вносяться зміни до трудової книжки працівника відповідно до пункту 2.10 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення від 29.07.1993 №58, зокрема, визнається недійсним запис, зроблений відповідно до наказу, визнаного судом незаконним.

Відповідно, поновлення працівника відбувається не з дати винесення судом рішення про таке поновлення, а з дати звільнення працівника, яка відповідно до цього рішення визнається недійсною.

Тобто, кошти в розмірі 9484,12 грн підлягають поверненню за рахунок роботодавця, в зв'язку з тим, що за рішенням суду ОСОБА_2 поновлено на роботі.

Як свідчать матеріали справи, на момент розгляду справи допомогу по безробіттю в розмірі 9484,12 грн відповідачем в добровільному порядку на розрахунковий рахунок Полтавського МЦЗ не повернуто.

Відповідно до частини 1 статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно із частиною 1 статті 71 вказаного Кодексу кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Таким чином, суд перевіривши матеріали справи, оцінивши надані докази доходить висновку про те, що позовні вимоги Полтавського МЦЗ є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись статтями 7, 8, 9, 10, 11, 71, 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов задовольнити.

Стягнути з Управління Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області (ідентифікаційний код 08592276) на користь Полтавського міського центру зайнятості грошові кошти в сумі 9484 (дев'ять тисяч чотириста вісімдесят чотири) гривні 12 (дванадцять) копійок.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Полтавський окружний адміністративний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення постанови з одночасним надісланням її копії до суду апеляційної інстанції. У разі застосування судом частини третьої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Повний текст постанови складено 18 листопада 2015 року.

Суддя О.В. Гіглава