Справа № 2а/0470/7475/11
Суддя: Парненко Вікторія Станіславівна
Дата ухвалення: 2011-07-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 липня 2011 р. Справа № 2а/0470/7475/11

Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Парненко В.С., розглянувши у місті Дніпропетровську у порядку письмового провадження адміністративну справу за адміністративним позовом Управління праці та соціального захисту населення Красногвардійської районної у місті ради до Підрозділу примусового виконання рішень Відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції Дніпропетровської області про скасування постанови ВП №26456245 від 02 червня 2011 року, -

ВСТАНОВИВ:

Управління праці та соціального захисту населення Красногвардійської районної у місті ради звернулося до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Підрозділу примусового виконання рішень Відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції Дніпропетровської області, відповідно до якого просить скасувати постанову ВП №26456245 від 02 червня 2011 року про стягнення з боржника виконавчого збору.

Позовні вимоги мотивовані тим, що в силу Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець не має права утримувати виконавчий збір, оскільки в постанові про відкриття виконавчого провадження від 13.05.2011 року управлінню було надано строк для самостійного виконання рішення до 20.05.2011 року, управління отримало постанову лише 20.05.2011 року, тому не змогло вчасно, у наданий державним виконавцем строк для добровільного виконання рішення перерахувати грошові кошти.

Представник позивача в судове засідання не зявився, повідомлявся належним чином, позивачу була надіслана факсограмма про повідомлення про виклик в судове засідання на 14.07.2011 року.

Відповідач до суду не з'явився. Судом було направлено на адресу відповідача судову повістку на 14.07.2011 року з копією ухвали про відкриття провадження у справі, проте ні конверт, ні повідомлення про вручення поштового відправлення до суду не повернулися. Крім того, відповідачу була надіслана факсограмма про повідомлення про виклик в судове засідання на 14.07.2011 року. Відповідно до частини 11 статті 35 Кодексу адміністративного судочинства України розписку про одержання повістки (повістку у разі неможливості вручити її адресату чи відмови адресата її одержати) належить негайно повернути до адміністративного суду. У разі повернення поштового відправлення із повісткою, яка не вручена адресату з незалежних від суду причин, вважається, що така повістка вручена належним чином. Відповідно до частини 4 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Відповідно до частини 6 статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Відповідно до ч.5 ст.181 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративна справа з приводу рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби вирішується судом протягом десяти днів після відкриття провадження у справі.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності сторін, в порядку письмового провадження.

Розглянувши подані документи і матеріали виконавчого провадження, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

У провадженні старшого державного виконавця Підрозділу примусового виконання рішень відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Дніпропетровській області ОСОБА_1 знаходиться ВП № 26456245 про стягнення з управління праці та соціального захисту населення Красногвардійської районної у місті ради на користь стягувача ОСОБА_2 заборгованість недоплаченої державної допомоги по догляду за дітьми до досягнення ними трирічного віку за період з квітня місяця 2007 року по січень 2010 року з урахуванням різниці, яка була виплачена у цей період.

20.05.2011 року управління праці та соціального захисту населення Красногвардійської районної у місті ради (далі Управління) отримало постанову "Про відкриття виконавчого провадження по примусовому виконанню вимог виконавчого листа № 2-2440/2010 від 27.04.2011 року , виданого Красногвардійським районним судом м. Дніпропетровська, ВП № 26456245."

Постанова прийнята управлінням до добровільного виконання щодо виплати допомоги по догляду за дитиною до 3-річного віку за період з 01.04.2007 року по 31.12.2007 рік, зроблено перерахунок та зареєстровані і взяті на облік фінансові зобов'язання в державному казначействі Красногвардійського району № 51 від 02.06.2011 року на суму 2984,51 грн.

25.05.2011 року представником управління було подано до підрозділу примусового виконання рішень відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Дніпропетровській області заяву № 41 про прийняття управлінням зобов'язання по виплаті допомоги по догляду за дитиною до 3-річного віку одразу після надходження субвенції з державного бюджету, але у зв'язку з тим, що постанова про відкриття виконавчого провадження була отримана управлінням 20 травня 2011 року, кошти по плану асигнувань за травень місяць були виплачені іншим громадянам згідно з наданими зведеними розрахунками.

08.06.2011 року управлінням було виплачено повністю суму 2984,51грн. Незважаючи на вищезазначені обставини старшим державним виконавцем - Понікаровою А.О. було винесено постанову від 02.06.2011 року про стягнення з боржника - управління праці та соціального захисту населення Красногвардійської районної у місті ради виконавчого збору у розмірі 1360,00 грн.

Згідно Закону України «Про виконавче провадження» (далі Закон) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Відповідно до ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Вказані обовязки випливають зі ст. 19 Конституції, на підставі якої органи державної влади повинні діяти виключно на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Ст. 25 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.

У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника - у строк до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом. За заявою стягувача державний виконавець одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження може накласти арешт на майно та кошти боржника, про що виноситься відповідна постанова.

Матеріалами справи підтверджується, що 13.05.2011 року старшим державним виконавцем підрозділу примусового виконання рішень відділу державної виконавчої служби було відкрито виконавче провадження та надано строк позивачу для самостійного виконання рішення до 20.05.2011 року, що відповідає вимогам чинного законодавства.

Представник позивача в обґрунтування пропущення строків виконання рішення суду посилається на те, що позивачем була отримана копія постанови державного виконавця від 13.05.2011 року лише 20.05.2011 року, що підтверджується датою, яка стоїть на вхідному штампі супровідного листа до зазначеної постанови.

Суд вважає за необхідне зазначити, що ст. 35 Закону України «Про виконавче провадження» передбачена можливість боржника за наявності обставин, що перешкоджають провадженню виконавчих дій, або у разі несвоєчасного одержання сторонами документів виконавчого провадження, внаслідок чого вони були позбавлені можливості скористатися правами, наданими їм цим Законом, державний виконавець може відкласти виконавчі дії за заявою стягувача чи боржника або з власної ініціативи на строк до десяти робочих днів. Про відкладення провадження виконавчих дій державний виконавець виносить відповідну постанову, про що повідомляє сторонам.

Проте, судом встановлено, що позивач не скористався наданим йому правом звернення з клопотанням про відкладення провадження виконавчих дій у звязку з отриманням постанови в останній день строку, визначеного державним виконавцем.

Відповідно до ч.1 ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження» у разі ненадання боржником у строки, встановлені частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного виконання рішення, документального підтвердження повного виконання рішення державний виконавець на наступний день після закінчення відповідних строків розпочинає примусове виконання рішення.

Згідно з ст.28 Закону України «Про виконавче провадження» у разі невиконання боржником рішення майнового характеру у строк, встановлений частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного його виконання, постановою державного виконавця з боржника стягується виконавчий збір у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає стягненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом. У разі невиконання боржником у той самий строк рішення немайнового характеру виконавчий збір стягується в розмірі сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з боржника - фізичної особи і в розмірі вісімдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з боржника - юридичної особи.

З матеріалів справи вбачається, що не маючи документального підтвердження повного виконання рішення, державним виконавцем була винесена постанова від 02.06.2011 року про стягнення з боржника виконавчого збору у розмірі 1360,00 грн.

Отже, суд приходить до висновку, що дії відповідача правомірні та відповідають вимогам чинного законодавства.

Відповідно до ч.5 ст.82 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльнісзть державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб) можуть бути оскаржені до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Нормами ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Враховуючи вищенаведене, у звязку з тим, що позивачем наведені обставини, які не підтверджені достатніми доказами для задоволення позовних вимог, суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні позовних вимог.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Керуючись статтями 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні позовних вимог Управління праці та соціального захисту населення Красногвардійської районної у місті ради до Підрозділу примусового виконання рішень Відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції Дніпропетровської області про скасування постанови ВП №26456245 від 02 червня 2011 року відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі її апеляційного оскарження з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Постанову може бути оскаржено в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд у десятиденний строк з дня отримання копії постанови, виготовленої у повному обсязі.

Суддя ОСОБА_3