Справа № 821/2547/15-а
Суддя: Косцова І.П.
Дата ухвалення: 2015-11-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 листопада 2015 р.м.ОдесаСправа № 821/2547/15-а

Категорія: 8.3.2 Головуючий в 1 інстанції: Хом'якова В.В.

Одеський апеляційний адміністративний суд в складі колегії:

судді - доповідача Косцової І.П.
суддів Турецької І.О.
Стас Л.В.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у м. Херсоні Головного управління Державної фіскальної служби у Херсонській області на постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 25 вересня 2015 року по справі за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 до Державної податкової інспекції у м. Херсоні Головного управління Державної фіскальної служби у Херсонській області про скасування податкового повідомлення-рішення, рішення про застосування штрафних санкцій, вимоги про сплату боргу -

В С Т А Н О В И В:

ФОП ОСОБА_4 звернувся до суду першої інстанції з позовом, в якому просив скасувати податкове повідомлення-рішення ДПІ у м. Херсоні № від 23 квітня 2015 року, яким визначено податкове зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб в сумі 5 451,10 грн., рішення про застосування штрафних санкцій від 23.04.2015 року №, яким застосовано фінансові санкції за донарахування своєчасно не нарахованого єдиного внеску в сумі 1 247,16 грн. та податкову вимогу №Ф- про сплату недоїмки з єдиного внеску в сумі 9 651,75 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що рішення відповідача є неправомірними та підлягають скасуванню, оскільки висновок податкового органу про завищення витрат є припущенням останнього та не ґрунтується на даних книги обліку доходів та витрат, яка, в свою чергу, ведеться підприємцем без порушень. Також позивач зазначав, що наявність товарно-транспортних накладних не є обов'язковим для підтвердження правомірності включення до складу витрат вартості придбаних товарів.

Постановою Херсонського окружного адміністративного суду від 13 серпня 2015 року позов задоволено. Суд визнав протиправним та скасував оскаржувані податкове повідомлення-рішення, рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування своєчасно не нарахованого єдиного внеску та податкову вимогу, прийняті ДПІ у м. Херсоні ГУ ДФС у Херсонській області.

В апеляційній скарзі ДПІ, з посиланням на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати прийняте у справі рішення та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.197 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодної з осіб, які беруть участь у справі, у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

У зв'язку з неявкою сторін до судового засідання та з урахуванням положення п.2 ч.1 ст.197 КАС України справу розглянуто в порядку письмового провадження.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції у справі з'ясовано, що оскаржувані податкове повідомлення-рішення, рішення про застосування штрафних санкцій та вимога про сплату боргу були прийняті відповідачем за результатами документальної планової виїзної перевірки щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів за період з 01.01.2012 року по 31.12.2014 року, дотримання законодавства щодо укладання трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, виконання вимог валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2012 року по 31.12.2014 року, результати якої оформлені актом від 03 квітня 2015 року №113/21-03-17-03/НОМЕР_1.

В ході перевірки встановлено порушення позивачем вимог:

- п.п. 164.2.6 п. 164.2 ст. 164, п.п. 177.2, п.п. 177.4 ст. 177 ПК України, в результаті чого занижено податок на доходи фізичних осіб в сумі 3 951,08 грн.;

- п.2 ч.1 ст.7 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» в результаті чого занижено суму єдиного внеску з чистого оподатковуваного доходу за перевіряємий період на суму 9 651,75 грн.;

- п.51.1 ст.51 ПК України, яке полягало у поданні податкових розрахунків з наданням інформації не в повному обсязі;

Суть порушень, за висновком податкового органу, полягала в тому, що ФОП ОСОБА_4 у періоді, що перевірявся, включено до складу валових витрат вартість придбаних у ТОВ «Баядера Логістік» товарів (алкогольних напоїв) в сумі 4 394 грн. 20 коп. , отримання яких не підтверджено товарно-транспортними накладними та вартість товаро-матеріальних цінностей, які в подальшому повернуті постачальникам, на загальну суму 21 952 грн. На думку ДПІ, при поверненні товарів позивачем правильно зменшено податковий кредит з ПДВ на суму повернутого товару, проте підприємцем не зкориговано суму валових витрат на суму повернутого постачальникам товару, що призвело до їх завищення, а також до заниження сум єдиного внеску з чистого оподатковуваного доходу.

Крім цього податковим органом встановлено, що Підприємцем подано податковий розрахунок сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку і сум утриманого з них податку ф.№1, але інформацію надано не в повному обсязі. Зокрема, ФОП ОСОБА_4 виплачував дохід фізичним особам-підприємцям, проте не вказав дані операції у податковому розрахунку за ознакою доходу 157.

За наслідками перевірки ДПІ у м. Херсоні прийнято:

- податкове повідомлення-рішення №, яким визначено податкове зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб в сумі основного податку 3 951,08 грн. та нараховані штрафні санкції в сумі 1 500,02 грн. При цьому у розрахунок розміру штрафних санкцій включено 990 грн. 02 коп. штрафу за заниження податку та 510 грн. штрафу за подання розрахунку сум доходу форми 1-ДФ з неповним зазначенням інформації щодо виплати доходу іншим фізичним особам-підприємцям;

- рішення № про застосування штрафних фінансових санкцій в сумі 1 247,16 грн. за донарахування територіальним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску;

- податкову вимогу №Ф- про сплату недоїмки з єдиного внеску в розмірі 9 651,75 грн.

Вирішуючи справу, суд першої інстанції виходив з того, що оскаржувані податкове-повідомлення рішення, рішення про застосування штрафних санкцій та податкова вимога були прийняті податковим органом необґрунтовано та з порушенням норм чинного законодавства, у зв'язку з чим підлягають скасуванню.

Колегія суддів такий висновок суду першої інстанції вважає правильним, з огляду на наступне.

Відповідно до п. 177.2 ст. 177 ПК України, об'єктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та негрошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов'язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи - підприємця.

Відповідно до пункту 177.4 статті 177 ПК України до переліку витрат, безпосередньо пов'язаних з отриманням доходів, належать документально підтверджені витрати, що включаються до витрат операційної діяльності згідно з розділом III цього Кодексу.

Згідно п.44.1 ст.44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Пунктом 177.10 ст.177 ПК України передбачено, що фізичні особи - підприємці зобов'язані вести Книгу обліку доходів і витрат та мати підтверджуючі документи щодо походження товару.

Фізичні особи - підприємці на загальній системі оподаткування подають в податкові органи податкову декларацію про майновий стан і доходи за результатами календарного року.

За період 2012-2013 роки форма декларації та порядок її заповнення був затверджений наказом Мінфіну України від 07.11.2011 № 1395 "Про затвердження форми податкової декларації про майновий стан і доходи і Інструкції по заповненню податкової декларації про майновий стан і доходи". З 31 грудня 2013 року діє наказ Миндоходов України від 11.12.2013 року № 793 "Про затвердження форми податкової декларації про майновий стан і доходи і Інструкції по заповненню податкової декларації про майновий стан і доходи", яким затверджено нову форму декларації.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, ФОП ОСОБА_4, як фізична особа-підприємець, що знаходиться на звичайній системі оподаткування, подавав до податкового органу декларації про майновий стан і доходи за 2012-2014 роки, разом з Додатком 5 до Розділу III Декларації, в якому в таблиці 1 "Доходи від провадження господарської діяльності" були вказані витрати, пов'язані з господарською діяльністю.

Відомості декларацій свідчать, що вартість документально підтверджених витрат склала за 2012 рік - 1 638 568 грн., за 2013 рік - 1 027 941 грн., за 2014 рік - 604 150,95 грн. Ці дані відповідають записам в Книгах обліку доходів та витрат № 56, 57, 58. В акті перевірки зазначено, що порушень у веденні Книг обліку доходів та витрат позивача не встановлено.

ФОП ОСОБА_4 заповнював книгу обліку доходів та витрат згідно вимог вказаних нормативних актів. Так, в Книзі обліку доходів та витрат № 56 загальна сума витрат за 2012 рік складає 1 638 568 грн., у тому числі вартість придбаних ТМЦ, що реалізовані, в сумі 1 439 965 грн., витрати на оплату праці та нарахування на зарплату 111 539 грн., інші витрати 87 064 грн. Такі ж самі відомості зазначені в додатку 5 до декларації позивача за 2012 рік.

Загальна сума витрат за 2013 рік згідно даних Книги обліку доходів та витрат № 57 склала 1 027 941 грн., в тому числі, вартість придбаних ТМЦ, що реалізовані - 909 922 грн., витрати на оплату праці та нарахування на заробітну плату - 94 985 грн., інші витрати - 23 034 грн., про що зазначено в акті.

В книзі обліку доходів та витрат № 58 за 2014 рік позивачем вказано в графі 6 (витрати, які документально підтверджені та безпосередньо пов'язані з отриманням доходу за підсумками дня) суму 507 517 грн., у графі 7 відображено суму витрат на оплату праці та нарахування на оплату праці в сумі 71 009,39 грн., у графі 8 відображено суму фактично понесених інших витрат, безпосередньо пов'язаних з одержанням доходу, які не зазначені в графах 6 та 7, зокрема, витрати на сплату послуг, зв'язку, орендних та комунальних платежів - 25 623,88 грн., що складає загальну суму 604 150,27 грн. Дана складова була відображена в додатку 5 до декларації про доходи за 2014 рік.

Отже, з матеріалів справи вбачається, що в деклараціях про майновий стан та доходи за 2012-2014 роки та Книгах обліку доходів та витрат ФОП ОСОБА_4 за 2011-2014 роки відсутні відомості, які б свідчили про наявність у складі витрат сум, сплачених підприємцем за повернутий постачальникам товар, оскільки вартість придбаного товару відображалась позивачем у бухгалтерському обліку тільки при подальшому продажу та отриманні доходу.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що позивач не включав до складу витрат вартість ТМЦ, повернутих постачальникам на загальну суму 21 952 грн., оскільки це не передбачено порядком заповнення Книги обліку доходів та витрат.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що для визначення загального оподатковуваного доходу застосовується касовий метод (виручкою ФОП вважається дохід, отриманий у грошовій та негрошовій формі, дата при формуванні загального оподатковуваного доходу є дата фактичного надходження коштів на банківський рахунок (у касу) або отримання інших видів компенсацій вартості поставлених (або тих, що підлягають поставці) ним товарів), а при визначенні витрат враховуються тільки ті витрати, які пов'язані з отриманням доходу та підтвердженні відповідними документами про їх оплату.

Підпунктом «а» пункту 198.1 статті 198 ПК України передбачено, що право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

Згідно пункту 198.2 статті 198 ПК України датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

ФОП ОСОБА_4 включав до даних податкових декларацій по ПДВ за 2012-2014 роки податкові накладні, виписані по факту поставки товарів постачальниками, зазначеними в таблиці 21 акту перевірки. Відповідачем зазначено, що дане порушення встановлено на підставі розрахунків коригування кількісних та вартісних показників до податкових накладних, внаслідок повернення товару постачальникам, зменшено податковий кредит з ПДВ на суму повернутого товару. Проте, незкориговано суму валових витрат на суму повернутого постачальникам товару згідно переліку зазначеного у табл.21 акту, що призвело до їх завищення.

Таким чином, висновок щодо порушення ФОП ОСОБА_4 пп. 177.2 ст.177 ПК України, а саме включення до складу валових витрат за перевіряємий період вартість ТМЦ, повернених постачальникам на загальну суму 21 952 грн., є лише припущенням податкової інспекції, яке ґрунтується на дослідженні розрахунків коригування ПДВ, а не на даних книг обліку доходів та витрат, накладних, платіжних документах, деклараціях.

Щодо доводу відповідача стосовно того, що позивач необґрунтовано включив до складу витрат вартість придбаних у ТОВ «Баядера Логістік» товарів (алкогольних напоїв) в сумі 4 394,20 грн., отримання яких не підтверджено товарно-транспортними накладними, колегія суддів зазначає, що за наявності документів, які підтверджують фактичне отримання позивачем товарів та послуг, використання їх у власній господарській діяльності, ненадання такого документу як товарно-транспортна накладна, не може бути єдиною підставою для висновків про не підтвердження реальності здійснення господарських операцій з придбання товару та послуг, оскільки відповідною транспортною документацією обов'язково мають бути підтверджені витрати з послуг по перевезенню вантажів, а не послуги з придбання ТМЦ.

До того ж, як вбачається з акту перевірки, Підприємець в ході перевірки зазначав, що вантажно-розвантажувальні роботи, пов'язані з придбанням/реалізацією товару здійснювалися постачальниками безпосередньо до його магазину, отже потреби у витребуванні у постачальників ТТН у позивача не було.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції належним чином з'ясовані всі обставини справи, їм надано правильну юридичну оцінку. Порушень норм матеріального та процесуального права, які б могли призвести до зміни чи скасування рішення суду, не встановлено.

Постанова суду першої інстанції викладена достатньо повно, висновки обґрунтовані з посиланням на конкретні норми Законів України та відповідають чинному законодавству, доводи апеляційної скарги цих висновків суду не спростовують.

За таких обставин підстав для скасування постанови суду першої інстанції та задоволення апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст.ст.195, 197, п.1 ч.1 ст. 198, ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст. 206, 254 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у м. Херсоні Головного управління Державної фіскальної служби у Херсонській області - залишити без задоволення.

Постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 25 вересня 2015 року по справі за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 до Державної податкової інспекції у м. Херсоні Головного управління Державної фіскальної служби у Херсонській області про скасування податкового повідомлення-рішення, рішення про застосування штрафних санкцій, вимоги про сплату боргу - залишити без змін.

Стягнути з Державної податкової інспекції у м. Херсоні Головного управління ДФС у Херсонській області судовий збір у розмірі 1 339,80 грн. за подання апеляційної скарги на користь державного бюджету.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили через 5 днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, однак може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 20 днів після набрання законної сили безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Суддя - доповідач: /підпис/І.П. Косцова
Судді: /підпис/І.О.Турецька
/підпис/Л.В. Стас