Справа № 469/1199/15-а
Суддя: Тавлуй В. В.
Дата ухвалення: 2015-11-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 469/1199/15-а 2-а/469/25/15
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 листопада 2015 року Березанський районний суд Миколаївської області

в складі: головуючого судді - Тавлуя В.В.

при секретарі - Ткач Т. В.

за участю позивача - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Березанка адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 ДАІ МВС України, інспектора СЗ ДПС ОСОБА_3, інспектора СЗ ДПС ОСОБА_4, про визнання протиправною та скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності,

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 22.09.2015 року звернувся до суду з вказаним позовом, у якому, з врахуванням уточнень, викладених у заяві від 09.10.2015 року (а.с.16-18) зазначив, що Постановою в справі про адміністративне правопорушення капітана міліції інспектора ДПС СЗ ДПС ОП при МВС України ОСОБА_3 від 08.09.2015 року серії АА2 №432729 його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.126 КУпАП через те, що на його думку, він керував транспортним засобом без посвідчення водія та свідоцтва про реєстрацію на транспортний засіб в с. Коблево 2 (бази відпочинку).

Вважає вказану постановою незаконною, винесеною з істотним порушенням законів та норм процесуального права та його особистих прав, яка підлягає скасуванню.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 08.09.2015 року, близько 21:30 год. в с. Коблево 2 (бази відпочинку) він керував автомобілем ВАЗ 2106, державний номер НОМЕР_1, рухаючись у напрямку моря. Біля автовокзалу, за аквапарком він був зупинений інспектором ДПС на неосвітленому перехресті вулиць Морська і Миколаївська.

Інспектор ДПС ОСОБА_3 відрекомендувався та повідомив його, що причина зупинки проведення відпрацювання згідно наказу №174 УДАЇ. Його прохання розяснити йому суть відпрацювання та довести до нього в законному порядку інформацію згідно ст.57 Конституції України інспектор ДПС проігнорував, чим порушив його права.

Далі інспектор ДПС ОСОБА_3 вимагав від нього предявити посвідчення водія та свідоцтво про реєстрацію на транспортний засіб. Він запитав у нього, чи підозрює він його у скоєнні якогось правопорушення, на що отримав від нього відповідь, що він його ні в чому не підозрює. Тоді він сказав ОСОБА_3, що в такому випадку він, як працівник міліції, не має права перевіряти у нього документи згідно п.11 п.2 Закону України «Про міліцію», а також він не зобовязаний робити те, що не передбачено законодавством згідно ст.19 Конституції України. Під час їхньої розмови до них підійшов інспектор ДПС ОСОБА_5, нагрудний знак С30057, та почав повторювати те саме, що казав інспектор ДПС ОСОБА_3 Його заперечення працівники міліції проігнорували, посилаючись на те, що вказаний пункт закону стосується пішоходів, і тим самим, на його думку, свідомо викривляли суть законодавства України.

Потім інспектор ДПС ОСОБА_3 почав складати стосовно нього протокол про адміністративне правопорушення, а інспектор ДПС ОСОБА_5 почав вимагати у нього персональні дані.

В цей час він сидів в автомобілі, остерігаючись інших неправомірних дій з боку інспекторів ДПС.

Вважає, що в діях інспекторів ДПС ОСОБА_4 та ОСОБА_3 мало місце порушення згідно п.11 п.2 Закону України «Про міліцію», ст.ст.19, 57 Конституції України, Закону України «Про захист персональних даних», в звязку з чим, зупинка його транспортного засобу та перевірка у нього документів, на його думку, були незаконними.

Посилаючись на наведені обставини, просить суд, зазначену постанову про притягнення до адміністративної відповідальності визнати незаконною та скасувати, а провадження у справі закрити.

В судовому засіданні позивач позов підтримав, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві. Також пояснив суду, що після зупинки його транспортного засобу працівниками ДАІ він їм своє посвідчення водія та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу одразу не передав для огляду, оскільки вони йому не розяснили причини зупинки, а коли він запитав у них про це, йому відповіли, що вони проводять «відпрацювання», посилаючись на відповідний наказ. Проте, суть «відпрацювання», і яке відношення особисто він має до цього наказу, йому не розяснили.

Вважаючи дії працівників ДАІ незаконними, він зателефонував на «гарячу лінію», але йому повідомили іншу інформацію, ніж ту, що повідомили працівники ДАІ.

Коли він їм сказав про це, працівники ДАІ стали на нього тиснути, і погрожувати, що поставлять його автомобіль на штрафмайданчик. Виникла конфліктна ситуація. Однак, під час їхньої суперечки він їм вказані документи фактично предявив, що підтверджується даними, вказаними у протоколі про адміністративне правопорушення, складеного стосовно нього, де містяться відомості, взяті працівниками ДАІ з його водійського посвідчення та свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу.

Також повідомив суду про те, що при складанні стосовно нього протоколу про адміністративне правопорушення та оскаржуваної ним постанови в справі про адміністративне правопорушення, йому не було розяснено положень ст.268 КупАП України.

Посилаючись на наведене, просив задовольнити позов.

Відповідачі ОСОБА_2 ДАІ МВС України, інспектори СЗ ДПС ОСОБА_3 та ОСОБА_5 в судове засідання не зявилися. У поданих до суду письмових запереченнях відповідачі попросили суд розглянути справу без їх участі.

Також у письмових запереченнях відповідачі інспектори СЗ ДПС ОСОБА_3 та ОСОБА_5 позов не визнали, посилаючись на законність їхній дій, а відповідач ОСОБА_2 ДАІ МВС України у своїх запереченнях зазначив, що даний адміністративний спір не підсудний Березанському районному суду Миколаївської області, а підсудний Миколаївському окружному суду, в звязку з чим просив дану справу передати на вирішення до належного суду.

За таких обставин, суд розглянув справу за відсутності відповідачів.

Ознайомившись з позовною заявою ОСОБА_1, заслухавши його пояснення та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав.

Згідно зі ст.222 КУпАП, розгляд справ про адміністративні правопорушення, передбачені ч.1 ст.126 КУпАП, віднесено до компетенції органів внутрішніх справ, від імені яких зазначені правопорушення мають право розглядати працівники Державтоінспекції Міністерства внутрішніх справ України, які мають спеціальні звання.

Відповідно до п.1 Положення про Державну автомобільну інспекцію Міністерства внутрішніх справ, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 14 квітня 1997 року № 341, Державтоінспекція є головним органом, на який покладається забезпечення безпеки дорожнього руху в Україні, що входить до системи Міністерства внутрішніх справ України.

Згідно з п.4 вказаного Положення, Державтоінспекція, зокрема, виявляє та вживає заходів до попередження і припинення адміністративних правопорушень Правил дорожнього руху, забезпечує розгляд справ, віднесених до відання Державтоінспекції.

Згідно ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії АБ2 №730722 від 08.09.2015 року, складеного інспектором ДПС СЗ ДПС ОП при МВС України ОСОБА_3 (а.с.7) 08.09.2015 року близько 22:10 год. в с.Коблеве по вул. Морська, вул. Миколаївська, керуючи автомобілем ВАЗ 2106, державний номер НОМЕР_1, водій ОСОБА_1 на вимогу працівників міліції не предявив для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1., а саме, посвідчення водія на право керування, та реєстраційний документ на транспортний засіб.

Як вбачається зі змісту зазначеного протоколу, особу водія встановлено на підставі посвідчення водія ОІА №498982 від 12.06.2004 року.

Також у протоколі містяться дані про місце проживання ОСОБА_1, марку автомобіля та місце його реєстрації.

На підставі даного протоколу інспектором ДПС СЗ ДПС ОП при МВС України ОСОБА_3 було винесено Постанову серії АА2 №432729 від 08.09.2015 року (а.с.6), про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.126 КУпАП.

Позивач заперечує факт вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.126 КУпАП, посилаючись на те, що він посвідчення водія на право керування, та реєстраційний документ на транспортний засіб працівникам ДАІ предявив, а також на порушення працівниками ДАІ вимог закону при складанні матеріалів про адміністративне правопорушення.

Як вбачається з оглянутого судом посвідчення водія ОІА №498982 від 12.06.2004 року (а.с.72) та свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу №ВЕС 048780 від 17.05.2008 (а.с.72), дані щодо посвідчення водія позивача, марки автомобіля, місця реєстрації автомобіля та місця проживання Позивача відповідають даним, вказаним у Протоколі про адміністративне правопорушення серії АБ2 №730722 від 08.09.2015року (а.с.7).

З оглянутого в судовому засіданні аудіо-відеоматеріалі, наявному на флешносії інформації, наданому позивачем у якості доказу (а.с.10), вбачаються обставини спілкування водія ОСОБА_1 з інспекторами ДПС ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в темну пору доби 08.09.2015 року в с.Коблеве.

На відео містяться дані, як до автомобіля позивача підходить інспектор ДПС, після його зупинки іншим інспектором ДПС, і просить предявити документи. Позивач запитує його про причину зупинки, і чи порушив він правила дорожнього руху. На це йому працівник ДАІ відповідає, що він нічого не порушував, однак він повинен предявити документи, оскільки вони проводять «відпрацювання». Позивач просить відповідних розяснень щодо суті відпрацювання, але працівник міліції відповідає, що вони діють на підставі внутрішнього наказу. Потім до них підходить інший інспектор ДПС, і між ними виникає суперечка щодо законності зупинки автомобіля. Позивач каже, що він предявить їм документи, які у нього є при собі, якщо вони пояснять йому причини зупинки. Після цього він дзвонить по телефону на «гарячу лінію», і після телефонної розмови каже інспекторам ДПС, що отримана ним інформація з телефонної розмови на «гарячій лінії» щодо «відпрацювання» в с.Коблеве суперечить відомостям, які вони йому повідомили, обґрунтовуючи причини зупинки. Суперечка продовжується, позивач показує інспекторам ДПС посвідчення водія на право керування та реєстраційний документ на транспортний засіб, і продовжує оспорювати правомірність зупинки його транспортного засобу. Працівники ДПС продовжують наполягати на своїй правоті, і потім йдуть до свого автомобіля складати протокол про адміністративне правопорушення. Позивач продовжує залишатися біля свого автомобіля. Через деякий час інспектори повертаються, і вручають позивачу протокол про адміністративне правопорушення та постанову про накладення адміністративного стягнення.

Дані про розяснення позивачу його прав та обовязків на оглянутому аудіо-відеоматеріалі відсутні.

За встановлених обставин, приймаючи рішення по суті спору, суд керується наступними нормами закону.

За змістом ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади і органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти тільки на підставі, в межах повноважень і спосіб, передбачені Конституцією і законами України.

Згідно ч.4 ст.256 КУпАП при складенні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз'яснюються його права і обов'язки, передбачені статтею 268 цього Кодексу, про що робиться відмітка у протоколі.

Відповідно до ч.1 ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобовязаний зясувати, чи було вчинене адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, які помякшують чи обтяжують відповідальність, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За встановлених обставин, суд дійшов до висновку, що у діях відповідачів мало місце невідповідність положенням ч.2 ст.19 Конституції України, оскільки ними були порушені вимоги ч.4 ст.256 КУпАП стосовно обовязку розяснення особі, яка притягається до адміністративної відповідальності її прав та обов'язків, а також ч. ст.280 КУпАП.

Факт вчинення Позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.126 КУпАП, суд вважає недоведеним, оскільки він спростовується поясненнями Позивача та оглянутими судом аудіо-відеоматеріалами, а постанова про адміністративне правопорушення стосовно позивача винесена на підставі протоколу, що містить суперечливі дані.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю у разі відсутності складу адміністративного правопорушення.

Виходячи з викладеного, суд вважає, що оскаржувана постанова підлягає скасуванню, а провадження по справі - закриттю.

На підставі ч.1 ст.94 КАС України здійснені позивачем судові витрати підлягають відшкодуванню з Державного бюджету України.

Керуючись ст.ст.11, 69, 71, 86, 159-163, 167, 171-2 КАС України, п.3 ч.1 ст.293 КУпАП, суд -

П О С Т А Н О В И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 ДАІ МВС України, інспектора СЗ ДПС ОСОБА_3, інспектора СЗ ДПС ОСОБА_4, про визнання протиправною та скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, задовольнити.

Постанову інспектора ДПС ОСОБА_3 АА2 №432729 від 08.09.2015 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.126 КУпАП, та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в сумі 850 грн. скасувати, провадження у справі закрити.

Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 487,20 грн.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя :

Повний текст постанови виготовлено та підписано 17 листопада 2015 року.