Справа № К/9991/36859/11-С
Суддя: Ємельянова В.І.
Дата ухвалення: 2015-11-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 листопада 2015 року К/9991/36859/11

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

Ємельянової В.І.,

Рецебуринського Ю.Й., Стародуба О.П.,

розглянувши у письмовому провадження касаційну скаргу ОСОБА_4 на ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 13 квітня 2011 року та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 26 травня 2011 року по справі № 2а/0570/3297/2011

за позовом ОСОБА_4

до Територіального управління Державної судової адміністрації в Донецькій області

про визнання дій неправомірними, зобов'язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

У березні 2011 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до Територіального управління Державної судової адміністрації в Донецькій області (далі - ТУ ДСА в Донецькій області) про визнання дій неправомірними, зобов'язання вчинити певні дії.

Просив суд: визнати неправомірними дії ТУ ДСА в Донецькій області щодо проведених розрахунків по вихідній допомозі - утримання податку, вислугу років, заборгованостей, виплаті за відрядження;

визнати неправомірною бездіяльність відповідача щодо не видачі довідки для перерахування грошового утримання, та зобов'язання видати відповідну довідку та відповідь на заяву від 19 січня 2011 року;

стягнути з ТУ ДСА в Донецькій області 30856,80 грн., які були недораховані у вихідній допомозі;

стягнути з ТУ ДСА в Донецькій області 13717,20 грн., які були утримані з вихідної допомоги;

стягнути з ТУ ДСА в Донецькій області 1889,92 грн., які були утримані з довічного утримання у липні 2010 року та вихідної допомоги;

стягнути з ТУ ДСА в Донецькій області 10209,47 грн. не погашену заборгованість по зарплаті за січень-квітень 2010 року;

стягнути з ТУ ДСА в Донецькій області 1425 грн. не виплачені за відрядження;

стягнути з ТУ ДСА в Донецькій області 840 грн. недоплачені за вислугу років;

стягнути з ТУ ДСА в Донецькій області 25000 грн. за заподіяну моральну шкоду.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 13 квітня 2011 року, залишеною без змін ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 26 травня 2011 року, позовні вимоги щодо визнання неправомірними дій Територіального управління державної судової адміністрації в Донецькій області щодо проведених розрахунків по вихідній допомозі - утриманню податку, вислузі років, заборгованостей, виплаті за відрядження; стягнення з ТУ ДСА в Донецькій області 30856,80 грн, які були недораховані у вихідній допомозі; стягнення з ТУ ДСА в Донецькій області 13717,20 грн., які були утримані з вихідної допомоги; стягнення з ТУДСА в Донецькій області 1889,92 грн., які були утримані з довічного утримання у липні 2010 року та вихідної допомоги; стягнення з ТУ ДСА в Донецькій області 10209,47 грн. не погашеної заборгованості по зарплаті за січень-квітень 2009 року; стягнення з ТУ ДСА в Донецькій області 1425 грн. не виплачені за відрядження; стягнення з ТУ ДСА в Донецькій області 840 грн. недоплачені за вислугу років залишено без розгляду.

Не погоджуючись з ухвалами судів першої та апеляційної інстанцій, ОСОБА_4 подав касаційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судами норм процесуального права, просить скасувати вказані судові рішення та хвалити нове.

Перевіривши правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм права, юридичної оцінки обставин справи, доводи касаційної скарги, суд касаційної інстанції вважає, що скарга підлягає частковому задоволенню.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що ОСОБА_4 з червня 1987 року працював на посаді судді Мар'їнського районного суду Донецької області та голови цього суду.

Наказом виконуючого обов'язки голови Мар'їнського районного суду Донецької області від 30 червня 2010 року, прийнятим на виконання Постанови Верховної Ради України №2315-VІ від 3 червня 2010 року, ОСОБА_4 звільнено із займаної посади.

При нарахуванні та виплаті вихідної допомоги, у жовтні 2010 року позивачу стало відомо про порушення його прав щодо не нарахування і не виплати належних йому сум вихідної допомоги, заборгованості із заробітної плати та довічного грошового утримання, виплат на відрядження.

Вважаючи такі дії та рішення відповідача протиправними, позивач 2 березня 2011 року звернувся до суду із позовом, в якому, крім іншого, просив стягнути на його користь вказані суми виплат.

Залишаючи позовну заяву ОСОБА_4 без розгляду, суди першої та апеляційної інстанцій виходили з того, що в даному випадку застосуванню підлягають норми частини 3 статті 99 Кодексу адміністративного судочинства України, якою передбачено, що для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Суд касаційної інстанції із такими висновками судів попередніх інстанцій не погоджується та зазначає наступне.

Матеріальне і побутове забезпечення суддів на момент звільнення позивача з посади судді регулювалося статтею 44 Закону України «Про статус суддів» і відповідно до частини 1 цієї статті заробітна плата суддів складалася з посадового окладу, премій, доплат за кваліфікаційні класи, надбавок за вислугу років та інших надбавок, в тому числі і з витрати на відрядження.

У частині першій статті 1 Закону України «Про оплату праці» встановлено, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу, а статтею 2 цього Закону визначено структуру заробітної плати, до якої входить: основна та додаткова заробітна плата, а також заохочувальні, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати.

Тобто, під належною працівнику заробітною платою необхідно розуміти усі виплати, на отримання яких працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій, встановлених законодавством для осіб, які перебувають у трудових правовідносинах з роботодавцем, незалежно від того, чи було здійснене нарахування таких виплат.

Право працівника на належну заробітну плату кореспондує обов'язок роботодавця нарахувати йому виплати, гарантовані державою, і виплатити їх. При цьому, право працівника не залежить від нарахування йому відповідних грошових виплат. Тому незалежно від того, чи було здійснене роботодавцем нарахування таких виплат, працівник, у разі порушення законодавства про оплату праці, має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати.

Відповідно до частини сьомої статті 43, частини першої статті 55 Конституції України право на своєчасне одержання винагороди за працю працівник може захистити в суді.

Конституційний Суд України в Рішенні від 24 грудня 2004 року N 22-рп/2004 зазначив, що забезпечення прав і свобод потребує законодавчого закріплення механізмів (процедур), які створюють реальні можливості для здійснення кожним громадянином прав і свобод.

Отже, в даному випадку, питання строку звернення до суду із позовом про стягнення невиплаченої працівника заробітної плати або її частини (будь-якої складової) регулюється саме частиною 2 статті 233 Кодексу законів про працю України, а не статтею 99 Кодексу адміністративного судочинства, як це зазначено в оскаржуваних судових рішеннях.

Частиною 2 статті 233 Кодексу законів про працю України встановлено, що у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

У разі порушення законодавства про оплату праці не обмежується будь-яким строком звернення працівника до суду з позовом про стягнення заробітної плати, що йому належить, тобто усіх виплат, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій, встановлених законодавством, незалежно від того, чи було здійснене роботодавцем нарахування таких виплат.

Відповідно до частини першої статті 227 Кодексу адміністративного судочинства України, підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи для продовження розгляду є порушення норм матеріального чи процесуального права, які призвели до постановлення незаконної ухвали, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі.

Враховуючи викладене, ухвала Донецького окружного адміністративного суду від 13 квітня 2011 року та ухвала Донецького апеляційного адміністративного суду від 26 травня 2011 року підлягають скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для вирішення питання про відкриття провадження в частині позовних вимог щодо визнання неправомірними дій ТУ ДСА в Донецькій області щодо проведених розрахунків по вихідній допомозі - утриманню податку, вислузі років, заборгованостей, виплаті за відрядження; стягнення з ТУ ДСА в Донецькій області 30856,80 грн., які були недораховані у вихідній допомозі; стягнення з ТУ ДСА в Донецькій області 13717,20 грн., які були утримані з вихідної допомоги; стягнення з ТУ ДСА в Донецькій області 1889,92 грн., які були утримані з довічного утримання у липні 2010 року, та вихідної допомоги; стягнення з ТУДСА в Донецькій області 10209,47 грн. не погашеної заборгованості по зарплаті за січень-квітень 2009 року; стягнення з ТУ ДСА в Донецькій області 1425 грн. не виплачені за відрядження; стягнення з ТУ ДСА в Донецькій області 840 грн. недоплачені за вислугу років.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 227, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити частково.

Ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 13 квітня 2011 року та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 26 травня 2011 року скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для вирішення питання про відкриття провадження у справі в частині визнання неправомірними дій Територіального управління державної судової адміністрації в Донецькій області щодо проведених розрахунків по вихідній допомозі - утриманню податку, вислузі років, заборгованостей, виплаті за відрядження; стягнення з ТУ ДСА в Донецькій області 30856,80 грн., які були недораховані у вихідній допомозі; стягнення з ТУ ДСА в Донецькій області 13717,20 грн., які були утримані з вихідної допомоги; стягнення з ТУ ДСА в Донецькій області 1889,92 грн., які були утримані з довічного утримання у липні 2010 року, та вихідної допомоги; стягнення з ТУ ДСА в Донецькій області 10209,47 грн. не погашеної заборгованості по заробітній платі за січень-квітень 2009 року; стягнення з ТУ ДСА в Донецькій області 1425 грн. не виплачені за відрядження; стягнення з ТУ ДСА в Донецькій області 840 грн. недоплачені за вислугу років.

Ухвала набирає законної сили протягом п'яти днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, та може бути переглянута з підстав, встановлених статтею 237 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий Ємельянова В.І.

Судді Рецебуринський Ю.Й.

Стародуб О.П.