Справа № 825/3590/15-а
Суддя: Д'яков В.І.
Дата ухвалення: 2015-11-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

16 листопада 2015 року Чернігів Справа № 825/3590/15-а

Чернігівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді - Д'якова В.І.,

за участю секретаря - Воєдило Л.П.,

позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - Гончаренка С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Чернігові справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до головного державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби Чернігівського міського управління юстиції Ярошенка Дмитра Дмитровича про визнання дій неправомірними, скасування постанови та зобов'язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до суду з адміністративним позовом до головного державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби Чернігівського міського управління юстиції Ярошенка Дмитра Дмитровича в якому просить суд:

- визнати неправомірними дії головного державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби Чернігівського міського управління юстиції Ярошенка Дмитра Дмитровича при проведенні виконавчий дій;

- скасувати постанову про стягнення з боржника виконавчого збору від 20.04.2012 ВП №26333666;

- зобов'язати Центральний відділ державної виконавчої служби Чернігівського міського управління юстиції повернути ОСОБА_1 незаконно стягнутий виконавчий збір в сумі 1720,11 грн.

В ході судового засідання судом на обговорення поставлено питання про закриття провадження у справі на підставі пункту 1 частини 1 статті 157 Кодексу адміністративного судочинства України.

Позивач та представник відповідача в судовому засіданні не заперечували проти закриття провадження у справі.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконанні у Центральному відділі державної виконавчої служби Чернігівського міського управління юстиції знаходилось виконавче провадження ВП №26333666, з виконання виконавчого листа №2-1445/09, виданого 07.04.2009 Деснянським районним судом м. Чернігова по цивільній праві про стягнення з ОСОБА_1 боргу у розмірі 17201,16 грн.

В ході виконавчого провадження 20.04.2012 головним державним виконавцем Центрального відділу державної виконавчої служби Чернігівського міського управління юстиції Ярошенком Д.Д. було винесено постанову про стягнення з боржника виконавчого збору у розмірі 1720,11 грн.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) від 04 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 12 жовтня 1978 року у справі «Zand v. Austria» вказав, що словосполучення «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття «суд, встановлений законом» у частині першій статті 6 Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з <…> питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів <…>». З огляду на це не вважається «судом, встановленим законом» орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності. Вжитий у цій процесуальній нормі термін «суб'єкт владних повноважень» позначає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхню посадову чи службову особу, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень (пункт 7 частини першої статті 3 КАС).

Частиною першою статті 181 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що учасники виконавчого провадження (крім державних виконавців) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Тобто, якщо законом встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби, то це виключає юрисдикцію адміністративних судів у такій категорії справ.

Частиною 4 статті 82 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами до суду, який видав виконавчий документ, а іншими учасниками виконавчого провадження та особами, які залучаються до проведення виконавчих дій, - до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Відповідно до статті 383 Цивільного процесуального кодексу України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Таким чином, юрисдикція адміністративних судів не поширюється на публічно-правові спори щодо оскарження дій органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень, ухвал, постанов цивільних судів.

Аналогічна правова позиція висловлена також в постанові Верховного Суду України від 30.06.2015 (справа 825/2566/14) та ухвалі Вищого адміністративного суду України від 21.10.2015 (справа №К/800/35362/15).

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 157 Кодексу адміністративного судочинства України, суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Враховуючи наведене та беручи до уваги те, що заявлений позов не є справою адміністративної юрисдикції, і не повинен вирішуватись в порядку адміністративного судочинства, суд приходить до висновку, що провадження у справі, відповідно до пункту 1 частини першої статті 157 Кодексу адміністративного судочинства України підлягає закриттю.

Керуючись ст.ст. 157, 158-160, 165 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В:

Провадження у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до головного державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби Чернігівського міського управління юстиції Ярошенка Дмитра Дмитровича про визнання дій неправомірними, скасування постанови та зобов'язання вчинити певні дії - закрити.

Попередити позивача, що повторне звернення до суду тієї ж особи з таким самим адміністративним позовом, щодо якого постановлено ухвалу про закриття провадження, не допускається.

Роз'яснити позивачу, що він може звернутися з даним позовом до Деснянського районного суду м. Чернігова.

Ухвала набирає законної сили та може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду у порядок і строк, передбачений статтями 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя В.І. Д'яков