Справа № 2а-11887/10/2670
Суддя: Шейко Т.І.
Дата ухвалення: 2010-10-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

15 жовтня 2010 року 10:21 № 2а-11887/10/2670

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі:

головуючого судді Шейко Т.І.,

при секретарі судового засідання Деруга Н.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю «АДМ Україна»
до Державної податкової інспекції у Печерському районі м. Києва
провизнання нечинним та скасування рішення
за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1за довіреністю;

від відповідача: ОСОБА_2 за довіреністю;

від відповідача: ОСОБА_3 за довіреністю.

встановив:

Позивач звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Відповідача, в якому просить визнати нечинним та скасувати рішення Державної податкової у Печерському районі м. Києва про застосування штрафних (фінансових) санкцій від 06.07.2010 року № /0.

В обґрунтування позовних вимог Позивач зазначив, що оскаржуване рішення було винесене з порушенням норм чинного законодавства України і вказані в ньому суми штрафних санкцій є безпідставними та суперечать нормам чинного законодавства України, і не відповідають фактичним обставинам справи, оскільки Відповідачем за результатами комплексної виїзної перевірки Товариства з обмеженою відповідальністю «АДМ Україна»зроблено необґрунтований та неправомірний висновок з приводу того, що Позивач отримав суму у розмірі 1 500 000,00 доларів США, як кредит від нерезидента і що сума у розмірі 1 200 000 доларів США з даного платежу перевищила розмір позики, яку Позивач мав право отримати від цього ж нерезидента відповідно до договору позики від 04.07.2007 року, і який вказаний у реєстраційному свідоцтві Національного банку України № 7391 від 25.07.2007 року з додатком № 1 від 08.10.2007 року.

У судовому засіданні Позивач підтримав позовні вимоги і просив їх задоволити в повному обсязі.

Відповідач в судовому засіданні виклав зміст заперечень проти позовних вимог та просив суд у позові Товариства з обмеженою відповідальністю «АДМ Україна»відмовити в повному обсязі.

Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Державною податковою інспекцією з 30 квітня по 15 червня 2010 року проведено комплексну виїзну перевірку Товариства з обмеженою відповідальністю «АДМ Україна»ідентифікаційний код 33546533, місцезнаходження 04070, вул. Сагайдачного, 16а, м. Київ, з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.04.2008 року по 31.12.2009 року, валютного та іншого законодавства.

За результатами перевірки складено акт № 435/23-2/33546533 від 22.06.2010 року, в якому зроблені висновки щодо порушення Позивачем положень Декрету Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання та валютного контролю»від 19.02.1993 року № 15-93, Указу Президента України від 27.06.1999 року № 734 «Про врегулювання порядку одержання резидентами кредитів, позик в іноземній валюті від нерезидентів та застосування штрафних санкцій за порушення валютного законодавства», «Положення про порядок отримання резидентами кредитів, позик в іноземній валюті від нерезидентів і надання резидентами позик в іноземній валюті нерезидентами», затвердженого постановою правління Національного банку України від 17.06.2004 року № 270.

На підставі акту перевірки № 435/23-2/33546533 від 22.06.2010 року Державною податковою інспекцією у Печерському районі м. Києва прийнято рішення № /0 від 06.07.2010 року про застосування штрафних (фінансових) санкцій до Позивача у розмірі 92 400.00 грн.

Відповідач, заперечуючи проти позовних вимог зазначає, що штрафні (фінансові) санкції до Позивача застосовані на підставі положень п. 1 Указу президента України від 27.06.1999 року № 734/99 Про врегулювання порядку одержання резидентами кредитів, позик в іноземній валюті від нерезидентів та застосування штрафних санкцій за порушення валютного законодавства».

Суд розділяє позицію Позивача з приводу того, що винесення рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій є необґрунтованим та законодавчо не закріпленим і задовольняючи позовні вимоги виходить з наступного.

Між позивачем та нерезидентом ADM Ringaskiddy укладено договір позики від 04.07.2007 року, яким передбачено максимальний розмір позики 30 000 000 доларів США. Договір було зареєстровано у Національному банку України, реєстраційне свідоцтво Національного банку України № 7391 від 25.07.2007 року з додатком № 1 від 08.10.2007 року

17.02.2009 року Позивач отримав від нерезидента кошти у загальній сумі 29 700,000 доларів США, після чого 18.02.2009 року на рахунок Позивача надійшли кошти від нерезидента у розмірі 1 500 000. доларів США.

Як встановлено судом переказ даних коштів був помилковий з боку нерезидента, оскільки дані кошти надійшли в обслуговуючий банк без зазначення в SWIFT- повідомлені «призначення платежу»і були зараховані на поточний рахунок Товариства з обмеженою відповідальністю «АДМ Україна»на підставі Постанови правління Національного банку України від 28.07.2008 року № 216 «Про затвердження положення про порядок виконання банками документів на переказ, примусове списання та і арешт коштів в іноземних валютах та банківських металів і змін до деяких нормативно-правових актів Національного банку України». Зазначений поточний рахунок є єдиним рахунком Позивача, що є у доларах США і використовується виключно для операцій, передбачених окремим договором для будь-яких зарахувань Товариством з обмеженою відповідальністю «АДМ Україна». Після зясування факту помилкового перерахування коштів, Позивач в цей день перерахував усю суму помилково отриманих коштів нерезиденту - ADM Ringaskiddy з призначенням платежу «повернення помилково отриманих коштів»,

Факт помилкового переказу коштів у сумі 1 500 000,00 доларів США на розподільчій рахунок Товариства з обмеженою відповідальністю «АДМ Україна»та факт повернення Позивачем таких помилково насланих коштів нерезиденту ADM Ringaskiddy підтверджує своїм листом сам нерезидент - ADM Ringaskiddy.

Також, факт повернення коштів підтверджується листом від Сіті банку № 10-1185/04-01-1 від 13.07.2010 року, згідно якого, зокрема було відзвітовано Національному банку України про помилкове зарахування та повернення коштів.

Крім того, у відповідності до ст. 3.2 Договору позики, «Для отримання Позики за цим договором Позичальник надає Позикодавцеві письмове замовлення, підписане Генеральним директором Позичальника (що вручається особисто, надсилається поштою, факсом або підтвердженим телексом), на отримання позики принаймні за 10 (десять) робочих днів до запропонованої дати отримання позики за такою позикою.

Проте, як зазначено Позивачем жодного замовлення на отримання 1 500 000,00 доларів зроблено не було, що не оспорюється і Відповідачем

До того ж, суд звертає увагу на те, що положеннями пункту 2 Указу президента України від 27.06.1999 року № 734/99 Про врегулювання порядку одержання резидентами кредитів, позик в іноземній валюті від нерезидентів та застосування штрафних санкцій за порушення валютного законодавства»передбачено, що у разі одержання резидентами кредитів, позик в іноземній валюті від нерезидентів без реєстрації договорів до резидентів застосовується фінансові санкції штрафи у сумі, еквівалентній одному відсотку розміру одержаного кредиту чи позики і перерахованій у національну валюту України на день одержання кредиту, позики, з подальшою обовязковою реєстрацію зазначених договорів.

Вищезазначена норма передбачає накладення фінансової санкції лише за одержання позики. В даному випадку, суд не погоджується з тим, що існує факт одержання позики, оскільки, як зазначено Позивачем, жодного замовлення на отримання 1 500 000,00 доларів зроблено не було і не було згоди жодної із сторін на надання позики у розмірі 1 500 000,00 доларів США а один лише факт надходження коштів на розрахунковий рахунок Товариства з обмеженою відповідальністю «АДМ Україна»не означає одержання позики, так як кошти надійшли на банківський рахунок без зазначення в SWIFT- повідомлені «призначення платежу», в цей же день були повернуті і не використовувались Позивачем у будь-яких операціях.

Такі, встановлені судом обставини, дають підстави вважати що кошти, які надійшли на розподільчий рахунок Товариства з обмеженою відповідальністю «АДМ Україна»18.02.2009 року не можуть розцінюватися як надходження позики від компанії-нерезидента, а факт обліку коштів на рахунку 502 Позивачем слід розцінювати скоріше, як порушення законодавства про бухгалтерський облік, а не податкового законодавства.

Відповідно до ч.1 ст. 9 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Аналогічна норма закріплена і в ч.2 ст.19 Конституції України.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на Відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідач не виконав покладений на нього обовязок щодо доведення перед судом правомірності прийнятого ним рішення.

Зважаючи на всі наведені обставини в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

На розподілі судових витрат, відповідно до ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України, в разі задоволення позовних вимог, Позивач не наполягав.

Керуючись ст. 124 Конституції України, ст.ст. 69-71, 94, 158-163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

постановив:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «АДМ Україна»задоволити.

Скасувати рішення Державної податкової інспекції у Печерському районі м. Києва про застосування штрафних (фінансових) санкцій № /0 від 06 липня 2010 року

Постанова набирає законної сили у відповідності з нормами ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими ст.ст. 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Шейко Т.І.

Дата складання та підписання постанови в повному обсязі 20