Справа № 2а-70/06
Суддя: Загородній А.Ф.
Дата ухвалення: 2015-11-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 листопада 2015 року м. Київ К/800/5870/15

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

головуючого судді - Загороднього А.Ф.,

суддів: Заїки М.М., Пасічник С.С.,

та секретаря - Коби Т.В.,

за участю:

позивача - ОСОБА_1,

розглянувши в судовому засіданні касаційну скаргу ОСОБА_1

на ухвалу Крижопільського районного суду Вінницької області від 27 листопада 2014 року

та ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 03 лютого 2015 року

за заявою про прийняття додаткової постанови

у справі за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області

про визнання дій протиправними та зобов'язання зробити перерахунок пенсії, -

встановив:

18 листопада 2014 року ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про прийняття додаткової постанови у справі за позовом ОСОБА_1 до ГУ Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання дій протиправними та зобов'язання зробити перерахунок пенсії як інваліду війни в Афганістані ІІ групи та її індексацію, в розмірі 350% прожиткового мінімуму встановленого Законом України «Про державний бюджет» на відповідні роки, з 01 січня 2002 року.

Ухвалою Крижопільського районного суду Вінницької області від 27 листопада 2014 року, залишеною без змін ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 03 лютого 2015 року, в задоволені заяви відмовлено.

ОСОБА_1 не погоджуючись з рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій подав касаційну скаргу, в якій посилаючись на допущені судами порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати зазначені судові рішення та прийняти нове, яким його заяву задовольнити повністю.

Перевіривши доводи касаційної скарги, рішення судів першої та апеляційної інстанцій щодо застосування судами норм матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає, що касаційна скарга задоволенню не підлягає, з наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що в заяві від 18 листопада 2014 року про прийняття додаткової постанови позивач просить:

- визнати протиправними дії ГУ Пенсійного фонду України у Вінницькій області щодо зменшення йому з 01 вересня 2008 року підвищення до пенсії з 350% прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність до 40% прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність;

- зобов'язати ГУ Пенсійного фонду України у Вінницькій області відновити становище, яке існувало до порушення в нарахуванні позивачу підвищення до пенсії, а саме: виплатити недоплачену суму підвищення до пенсії як інваліду війни в Афганістані ІІ групи за період з вересня 2008 року з урахуванням підвищення до пенсії на 350% прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність та провести індексацію цієї суми;

- зобов'язати ГУ Пенсійного фонду України у Вінницькій області відновити з 01 жовтня 2009 року виплату позивачу підвищення до пенсії як інваліду війни в Афганістані ІІ групи відповідно до встановленого Законом України «Про бюджет» на відповідні роки розміром мінімальної пенсії за віком на 350% прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність та виплачувати це підвищення щомісячно з врахуванням зміни її розміру відповідно до чинного законодавства України.

Відповідно до частини 1 статті 168 Кодексу адміністративного судочинства України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою особи, яка брала участь у справі, чи з власної ініціативи прийняти додаткову постанову чи постановити додаткову ухвалу у випадках, якщо:

1) щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази, чи одного з клопотань не ухвалено рішення;

2) суд, вирішивши питання про право, не визначив способу виконання судового рішення;

3) судом не вирішено питання про судові витрати.

Аналогічні положення закріплені в пункті 17 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України «Про судове рішення в адміністративній справі» від 20 травня 2013 року № 7.

При цьому, додаткове судове рішення не може змінювати суті основного судового рішення або містити висновки про права й обов'язки осіб, які не брали участі у справі.

Тобто, додатковим судовим рішенням є додаткова постанова чи додаткова ухвала, якими вирішуються окремі правові вимоги, котрі не були вирішені основним рішенням, та за умови, якщо з приводу позовних вимог досліджувались докази (для постанов) або вирішені не всі клопотання (для ухвал).

Крім того, додаткові постанови (ухвали) можуть прийматися (постановлятися), якщо судом при ухваленні основного судового рішення не визначено способу його виконання або не вирішено питання про судові витрати.

Разом з тим, як вірно досліджено судами попередніх інстанцій, із позовними вимогами, зазначеними у заяві від 18 листопада 2014 року, ОСОБА_1 до суду не звертався, і відповідно, такі вимоги не були предметом розгляду та не досліджувались в ході судового розгляду справи.

Також, колегія суддів наголошує на тому, що примусове виконання судових рішень до компетенції судів не належить.

З огляду на викладене та з урахуванням наведених положень законодавства та встановлених обставин, колегія суддів погоджується з висновком судів першої та апеляційної інстанцій по те, що наведене виключає можливість для суду вирішити зазначені питання шляхом прийняття додаткового судового рішення.

Отже, доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судами норм матеріального чи процесуального права, що призвело або могло б призвести до невірного вирішення спору, а тому оскаржувані судові рішення є законними та обґрунтованими, і підстави для їх скасування відсутні.

Керуючись статтями 220, 221, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, -

ухвалив:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Крижопільського районного суду Вінницької області від 27 листопада 2014 року та ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 03 лютого 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий А.Ф. Загородній

Судді М.М. Заїка

С.С. Пасічник