Справа № 820/7236/15
Суддя: Бідонько А.В.
Дата ухвалення: 2015-11-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 листопада 2015 р. № 820/7236/15

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Бідонька А.В.

при секретарі судового засідання - Кульчій А.М.

за участю:

позивача - ОСОБА_1

представника відповідача - Омельчук О.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Харківського окружного адміністративного суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Харківського національного медичного університету про визнання дій незаконними та зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_1, звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Харківського національного медичного університету, в якому просив суд: визнати незаконними дії стосовно відмови у наданні запитуваної інформації; зобов'язати Харківський національний медичний університет надати запитувану інформацію.

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 22.05.2015 року ОСОБА_1 звернулась до Харківського національного медичного університету з інформаційним запитом про надання публічної інформації, в якому просила надати інформацію про програму курсу навчання на кафедрі військової підготовки Харківського національного медичного університету за кожен рік навчання з зазначенням повних назв навчальних дисциплін, кількості годин теоретичних і практичних занять з кожної навчальної дисципліни, військове звання, яке надається після успішного проходження такого курсу та перелік документів, які надаються навчальним закладом і які необхідні для отримання такого військового звання. Листом №09-3/06 від 02.06.2015 року відповідач надав відповідь на запит, якою у наданні запитуваної інформації щодо відомостей про програму курсу навчання з військової підготовки в університеті позивачу відмовлено, оскільки остання належить до службової інформації, тобто інформації з обмеженим доступом. На думку позивача, така відповідь суперечить приписам Закону України "Про доступ до публічної інформації" та обмежує її право на доступ до публічної інформації. Таким чином, позивач вважає дії відповідача неправомірними.

Представник відповідача в письмових запереченнях, наданих до суду, зазначив, що Харківським національним медичним університетом не було порушено норм чинного законодавства, відповідь на запит позивача надавалась своєчасно та в межах дозволеного Законами України. На думку відповідача, вимоги наведені в адміністративному позові позивачем не підлягають задоволенню, оскільки є необґрунтованими та такими, що суперечать діючому законодавству.

Позивач в судове засідання прибула, адміністративний позов підтримала та просила задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання прибула, проти адміністративного позову заперечувала та просила відмовити у задоволенні.

Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд встановив наступне.

Матеріалами справи підтверджено, що 22.05.2015 року ОСОБА_1 звернулась до Харківського національного медичного університету з інформаційним запитом про надання публічної інформації, в якому просила надати інформацію про програму курсу навчання на кафедрі військової підготовки Харківського національного медичного університету за кожен рік навчання з зазначенням повних назв навчальних дисциплін, кількості годин теоретичних і практичних занять з кожної навчальної дисципліни, військове звання, яке надається після успішного проходження такого курсу та перелік документів, які надаються навчальним закладом і які необхідні для отримання такого військового звання.

02.06.2015 року за вихідним №09-3/06 відповідачем було надано відповідь на запит ОСОБА_1, в якій зазначено, що запитувана інформація щодо відомостей про програму курсів навчання з військової підготовки в університеті належить до службової інформації, тобто інформації з обмеженим доступом.

Перевіряючи правомірність дій відповідача щодо надання відповіді на інформаційний запит ОСОБА_1, суд встановив наступне.

Право на доступ до інформації є конституційним правом людини, яке передбачене і гарантоване статтею 34 Конституції України, а саме, право кожного на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань; право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб на свій вибір.

Порядок здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, що знаходиться у володінні суб'єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації визначений Законом України "Про доступ до публічної інформації".

Так, згідно ст. 1 Закону України "Про доступ до публічної інформації" публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб'єктами владних повноважень своїх обов'язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб'єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом. Публічна інформація є відкритою, крім випадків, встановлених законом.

Доступ до інформації забезпечується шляхом надання інформації за запитами на інформацію (ст. 5 Закону України "Про доступ до публічної інформації").

Під запитом на інформацію розуміється прохання особи до розпорядника інформації надати публічну інформацію, що знаходиться у його володінні (ст. 19 Закону України "Про доступ до публічної інформації").

Статтею 12 Закону України "Про доступ до публічної інформації" визначено, що суб'єктами відносин у сфері доступу до публічної інформації є: запитувачі інформації - фізичні, юридичні особи, об'єднання громадян без статусу юридичної особи, крім суб'єктів владних повноважень; розпорядники інформації - суб'єкти, визначені у статті 13 цього Закону; структурний підрозділ або відповідальна особа з питань запитів на інформацію розпорядників інформації.

Пунктом 3 частини 1 ст. 13 Закону України "Про доступ до публічної інформації" встановлено, що розпорядниками інформації є особи, якщо вони виконують делеговані повноваження суб'єктів владних повноважень згідно із законом чи договором, включаючи надання освітніх, оздоровчих, соціальних або інших державних послуг, - стосовно інформації, пов'язаної з виконанням їхніх обов'язків.

Види та порядок обмеження доступу до інформації визначено статтею 6 Закону України "Про доступ до публічної інформації".

Так, відповідно до ч. 1 ст. 6 Закону України "Про доступ до публічної інформації" інформацією з обмеженим доступом є: 1) конфіденційна інформація; 2) таємна інформація; 3) службова інформація.

Судом встановлено, що здійснюючи відмову у задоволенні запита позивача, відповідач визначив запитувану інформацію, як службову інформацію, що й стало основною підставою для відмові у її наданні.

Положеннями ст. 9 Закону України "Про доступ до публічної інформації" визначено, що до службової може належати така інформація: 1) що міститься в документах суб'єктів владних повноважень, які становлять внутрівідомчу службову кореспонденцію, доповідні записки, рекомендації, якщо вони пов'язані з розробкою напряму діяльності установи або здійсненням контрольних, наглядових функцій органами державної влади, процесом прийняття рішень і передують публічному обговоренню та/або прийняттю рішень; 2) зібрана в процесі оперативно-розшукової, контррозвідувальної діяльності, у сфері оборони країни, яку не віднесено до державної таємниці.

Документам, що містять інформацію, яка становить службову інформацію, присвоюється гриф "для службового користування". Доступ до таких документів надається відповідно до частини другої статті 6 цього Закону.

Перелік відомостей, що становлять службову інформацію, який складається органами державної влади, органами місцевого самоврядування, іншими суб'єктами владних повноважень, у тому числі на виконання делегованих повноважень, не може бути обмеженим у доступі.

Частиною 2 статті 6 Закону України "Про доступ до публічної інформації" визначена правова можливість у обмеженні доступу до інформації при дотриманні сукупності таких вимог:

1) виключно в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадського порядку з метою запобігання заворушенням чи злочинам, для охорони здоров'я населення, для захисту репутації або прав інших людей, для запобігання розголошенню інформації, одержаної конфіденційно, або для підтримання авторитету і неупередженості правосуддя;

2) розголошення інформації може завдати істотної шкоди цим інтересам;

3) шкода від оприлюднення такої інформації переважає суспільний інтерес в її отриманні.

Суд зазначає, що відповідачем не доведено дотримання ним визначених законом критеріїв можливості обмеження доступу до такої інформації.

Згідно п. 3 ч. 4 ст. 21 Закону України "Про інформацію" до інформації з обмеженим доступом не можуть бути віднесені, зокрема, відомості про стан освіти.

Як вбачається із змісту запиту, запит стосувався саме відомостей про програму курсу навчання на кафедрі військової підготовки Харківського національного медичного університету за кожен рік навчання з зазначенням повних назв навчальних дисциплін, кількості годин теоретичних і практичних занять з кожної навчальної дисципліни.

Позивач у судовому засіданні зазначила, що в інформаційному запиті вона запитувала у відповідача інформацію щодо навчальних дисциплін із зазначенням повних їх назв за кожен рік навчання на кафедрі військової підготовки, оскільки навчання на цій кафедрі здійснюється протягом кількох років та з зазначенням кількості годин теоретичних і практичних занять з кожної навчальної дисципліни за кожен рік навчання.

Як вбачається зі змісту відповіді Харківського національного медичного університету на інформаційний запит ОСОБА_1, у відмові міститься посилання на наказ Генерального Штабу Збройних Сил України №180 від 20.09.2011 року (без зазначення пункту, на який посилається проректор), відповідно до якого запитувана позивачем інформація належить до інформації з обмеженим доступом.

У письмових запереченнях та у судовому засіданні представник відповідача посилалася на те, що запитувана позивачем інформація відповідно до п.15.1 «Переліку службової інформації Збройних Сил України (ПСІ - 2011)», затвердженого Наказом Генерального штабу Збройних Сил України від 20.09.2011 №180, є узагальненими відомостями про військову підготовку студентів за програмою підготовки офіцерів запасу вищих навчальних закладів за військово-обліковими спеціальностями (загальні за систему військової освіти), тобто є інформацією з обмеженим доступом.

Суд вважає вказане посилання представника відповідача необґрунтованим та безпідставним, оскільки відповідно до спільного наказу Міністра оборони України, Міністерства освіти і науки України, Міністерства охорони здоров'я України від 10 лютого 2003 р. № 31/68/53 "Про удосконалення системи підготовки офіцерів медичної служби запасу" затверджено та введено в дію з 1 березня 2003 року Програму навчальних дисциплін з військової підготовки і медицини катастроф для студентів вищих медичних (фармацевтичних) навчальних закладів та медичних факультетів вищих навчальних закладів України III - IV рівнів акредитації. Так, у зазначеному наказі, зокрема, містяться такі розділи як "Загальний розрахунок навчальних годин із дисциплін військової підготовки на кафедрах медицини катастроф та військової медицини вищих медичних (фармацевтичних) навчальних закладів і навчальних зборах", "Розподіл навчальних годин з дисциплін віськової підготовки по військово - облікових спеціальностях, факультетах, темах і видах навчальних занять. Терміни і форми звітності, "Програма навчальних дисциплін військової підготовки".

Зі змісту вказаних розділів наказу №31/68/53 від 10.02.2003 року вбачається, що вказана інформація є загальнодоступною, а не обмеженою.

Відповідно до ч. 1 ст. 22 Закону України "Про доступ до публічної інформації", розпорядник інформації має право відмовити в задоволенні запиту в таких випадках: 1) розпорядник інформації не володіє і не зобов'язаний відповідно до його компетенції, передбаченої законодавством, володіти інформацією, щодо якої зроблено запит; 2) інформація, що запитується, належить до категорії інформації з обмеженим доступом відповідно до частини другої статті 6 цього Закону; 3) особа, яка подала запит на інформацію, не оплатила передбачені статтею 21 цього Закону фактичні витрати, пов'язані з копіюванням або друком; 4) не дотримано вимог до запиту на інформацію, передбачених частиною п'ятою статті 19 цього Закону.

Як вбачається з запиту позивача, жодних законодавчо встановлених обмежень у сукупності вимог не існує, тобто будь яких обмежень до доступу до запитуваної інформації (документів) не має.

Як вже зазначалось, відповідач фактично відмов у запиті позивача з огляду на те, що інформація, що запитується, належить до категорії інформації з обмеженим доступом, тобто є службовою.

Однак, суд звертає увагу на те, що позивач не просила відомості про зміст військових навчальних програм, у яких розкриваються відомості навчального характеру, а просила лише інформацію щодо назв навчальних дисциплін за кожен рік навчання на кафедрі військової підготовки та кількості годин теоретичних і практичних занять з кожної навчальної дисципліни.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає таку відмову відповідача протиправною, оскільки згідно з спільним наказом Міністра оборони України, Міністерства освіти і науки України, Міністерства охорони здоров'я України від 10 лютого 2003 р. № 31/68/53 "Про удосконалення системи підготовки офіцерів медичної служби запасу" інформація про програму навчальних дисциплін з військової підготовки і медицини катастроф для студентів вищих медичних (фармацевтичних) навчальних закладів та медичних факультетів вищих навчальних закладів України III - IV рівнів акредитації є загальнодоступною.

Відповідно до ч. 1, ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Враховуючи вище зазначене суд вважає, що дії відповідача щодо розгляду інформаційного запиту позивача не відповідають вимогам ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України.

З огляду на вищезазначене, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 9, 11, 71, 72, 94, 160 - 163, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Харківського національного медичного університету про визнання дій незаконними та зобов'язання вчинити певні дії - задовольнити.

Визнати незаконними дії Харківського національного медичного університету стосовно відмови у наданні інформації на запит ОСОБА_1.

Зобов'язати Харківський національний медичний університет надати ОСОБА_1 інформацію про програму навчальних дисциплін на кафедрі військової підготовки Харківського національного медичного університету з зазначенням повних їх назв та кількості годин теоретичних і практичних занять з кожної навчальної дисципліни.

Стягнути з Державного бюджету України (р/р 4011, отримувач: УДКСУ у Червонозаводському районі м. Харкова Харківської області, код 37999628, МФО 851011, банк ГУДКСУ у Харківській області) на користь ОСОБА_1 (код НОМЕР_1, адреса: АДРЕСА_1, 61002) судовий збір у розмірі 73,08 грн. (сімдесят три гривні 08 копійок).

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги на постанову суду протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова суду першої інстанції, якщо інше не встановлено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, то вважається, що постанова чи ухвала суду не набрала законної сили.

Суддя Бідонько А.В.

Повний текст постанови виготовлений 16.11.2015 року.