Справа № 815/4925/15
Суддя: Єфіменко К. С.
Дата ухвалення: 2015-11-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/4925/15
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 листопада 2015 року м.Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Єфіменка К.С. при секретарі Кузьменко Е.Х., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ДПІ у Приморському районі м.Одеси Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області про визнання нечинним та скасування податкового повідомлення-рішення №2497-17 від 09.06.2015 року, -

ВСТАНОВИВ:

З позовом до суду звернулись ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ДПІ у Приморському районі м.Одеси Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області про визнання нечинним та скасування податкового повідомлення-рішення №2497-17 від 09.06.2015 року.

В судовому засіданні 09.11.2015 року позивачем та представником позивача були підтримані позовні вимоги в повному обсязі, посилаючись на те, що позивач дійсно укладав договір оренди земельної ділянки з Одеською міської радою, однак у 2015 році зміни до нього стосовно розміру орендної плати не вносились, а тому він повинен сплачувати орендну плату за землю, визначену сторонами у договорі оренди землі від 26.11.2009 року, в звязку із чим, нарахована сума плати за землю за цим договором органом ДФС є не законною. Представник відповідача заперечив проти задоволення позовних вимог, пославшись на те, що позивач повинен був сплачувати плату за землю в розмірах, не нижчою, яка визначена законодавством для даного виду земельних ділянок.

Заслухавши пояснення позивача, представника позивача, представника відповідача та дослідивши наявні в справі письмові докази суд встановив наступні факти та обставини:

Відповідач ДПІ у Приморському районі м.Одеси ГУ ДФС в Одеській області на підставі ст.1 Закону України «Про державну податкову службу» є місцевим підрозділом центрального органу державної виконавчої влади та згідно ст.ст.7,10,11 цього ж Закону здійснює повноваження щодо встановлення порушень податкового законодавства, нарахування та стягнення заборгованості з податків та зборів, штрафних санкцій, а тому позовні вимоги щодо оскарження його актів з цього приводу, на підставі положень ст.55 Конституції України, п.1 ч.2 ст.17, ст.104 КАС України підвідомчі адміністративним судам та повинні розглядатись у порядку адміністративного судочинства.

Фізичною особою ОСОБА_1 (ІК НОМЕР_1) 26.11.2009 року було укладено договір оренди землі № 11 з Одеською ОСОБА_3 на земельну ділянку 120 м. кв., яка розташована за адресою: м. Одеса, провулок Воронцовський, 5А. Строк дії договору 50 років, а саме з 26.11.2009 року по 26.11.2059 року (а.с.13-18).

Згідно акту встановлення меж в натурі від 26.10.2009 року (а.с.19) та акту приймання передачі земельної ділянки без дати (а.с.20) позивач фактично отримав у користування цю земельну ділянку за договором оренди.

Згідно умов цього договору (п.4.1) встановлений розмір орендної плати в розмірі 114,66 грн. на рік.

09.06.2015 року відповідачем було винесено податкове повідомлення-рішення №2497-17 (а.с.310, яким визначена сума грошового зобовязання позивача зі сплати орендної плати на 2015 рік в розмірі 5055,10 грн.

При прийнятті вказаного рішення посадові особи відповідача виходили з того, що Згідно листів ГУ ДФС в Одеській області від 09.02.2015р. № 3237/7/15-32-17-03-14 та ДФС України від 03.02.2015 № 3340/7/99-99-10-02-02-17 щодо забезпечення належного виконання платниками податків обов'язку з сплати орендної плати за користування земельними ділянками державної та комунальної форми власності повідомлено, що з набранням чинності ПКУ річний розмір орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, який підлягає перерахуванню до бюджету, має відповідати вимогам підпункту 288.5.1 пункту 288 ПКУ, а саме не може бути меншою 3 відсотків нормативної грошової оцінки та є підставою для перегляду встановленого розміру орендної плати.

Відповідно п.1 ст.288 ПКУ від 02.12.2010 № 2755-УІ року (зі змінами та доповненнями) підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки, оформлений та зареєстрований відповідно до законодавства.

На підставі п.5 ст.286.5 ПКУ нарахування фізичним особам сум податку проводиться контролюючими органами, які видають платникові до 1 липня поточного року податкове повідомлення - рішення про внесення податку за формою встановленою у порядку, визначеному статтею 58 ПКУ.

Так, згідно пункту 2.3 вищевказаного договору нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить 127394 (сто двадцять сім тисяч триста девяносто чотири) гривні 38 коп., з урахуванням індексації за 2005-2008 роки.

Отже, відповідно до діючого законодавства розмір орендної плати 3 відсотків від нормативної грошової оцінки вказаної земельної ділянки складає 3821,82 грн., але згідно пункту 4.1. вищевказаного договору орендна плата за земельну ділянку складає 114,66 грн. на рік.

Крім того, на підставі п.2 ст.289 ПКУ центральний орган виконавчої влади , що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, за індексом споживчих цін за попередній рік щороку розраховує величину коефіцієнта індексації нормативно грошової оцінки земель, на який індексується нормативно грошова оцінка сільськогосподарських угідь, земель населених пунктів та інших земель несільськогосподарського призначення станом на 1 січня поточного року , що визначається за формулою: Кі = І :100 і т. д.

Враховуючи коефіцієнти індексації (2010 рік - 1,059 ; 2015 рік - 1,249) сума розрахунку орендної плати на 2015 рік складає - 5055,10 грн.

Суд дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази вважає, що оскаржене позивачем податкове повідомлення-рішення прийняте в межах вимог чинного законодавства, виходячи з наступного.

Відповідно до положень ст.244-2 КАС України висновок Верховного Суду України з правових питань, що міститься у його рішеннях є обовязковим для застосування судами адміністративної юрисдикції при вирішені аналогічних справ.

Відповідно до наведеної норми процесуального права суд застосовує до спірних правовідновин висновок Верховного Суду України, якій міститься у його постанові від 02.12.2014 року по справі №21-274а14, де було висловлено правову позицію щодо застосування підпункту 288.5.1 пункту 288 Податкового кодексу України (номер рішення у ЄДРСР 42010791).

Так, зокрема, Верховний Суд України зазначає, що зі змісту Земельного кодексу України та Закону України від 06.10.1998 року №161-XIV «Про оренду землі» (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин; далі - Закон № 161-XIV) вбачається, що користування землею в Україні є платним.

З 1 січня 2011 року набрав чинності Податковий кодекс України (надалі ПК), який, відповідно до пункту 1.1 статті 1 регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, і, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

За змістом підпункту 9.1.10 пункту 9.1 статті 9 ПК плата за землю належить до загальнодержавних податків і зборів, яка в силу вимог підпункту 14.1.147 пункту 14.1 статті 14 цього ж Кодексу є податком і справляється у формі земельного податку та орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності.

Відповідно до пункту 269.1 статті 269 ПК платниками податку є власники земельних ділянок, земельних часток (паїв) та землекористувачі. Останні ж, як визначає зміст підпункту 14.1.73 пункту 14.1 статті 14 цього Кодексу, це особи, яким, зокрема, на умовах оренди надані у користування земельні ділянки державної та комунальної власності. Отже, ПК визначив обов'язок й орендаря сплачувати земельний податок у формі орендної плати.

Орендна плата за земельні ділянки державної і комунальної власності - обов'язковий платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою (підпункт 14.1.136 пункту 14.1 статті 14 ПК). Подібне визначення міститься й у статті 21 Закону № 161-XIV.

Справляння плати за землю, в тому числі й орендної плати, здійснюється відповідно до положень розділу ХIII ПК.

Розмір та умови внесення орендної плати встановлюються у договорі оренди між орендодавцем (власником) і орендарем, а підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки (пункт 288.1 статті 288 ПК).

Підпунктом 288.5.1 пункту 288.5 статті 288 зазначеного Кодексу встановлено, що розмір орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності встановлюється у договорі оренди, але річна сума платежу не може бути меншою: для земель сільськогосподарського призначення - розміру земельного податку, що встановлюється розділом ХIII ПК; для інших категорій земель - трикратного розміру земельного податку, що встановлюється цим розділом, та не може перевищувати, зокрема, для інших земельних ділянок, наданих в оренду, 12 % нормативної грошової оцінки (підпункт 288.5.2 зазначеного пункту).

Тобто, законодавець визначив нижню граничну межу річної суми платежу по орендній платі за земельні ділянки, незалежно від того, чи співпадає її розмір із визначеним у договорі.

Відповідно до підпункту 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 ПК платник податків зобов'язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, установлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Проаналізувавши наведені норми матеріального права, колегія суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України дійшла висновку, що з набранням чинності ПК річний розмір орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, який підлягає перерахуванню до бюджету, має відповідати вимогам підпункту 288.5.1 пункту 288.5 статті 288 цього Кодексу та є підставою для перегляду встановленого розміру орендної плати.

При цьому, виходячи із принципу пріоритетності норм ПК над нормами інших актів у разі їх суперечності, який закріплений у пункті 5.2 статті 5 ПК, до моменту внесення до такого договору відповідних змін розмір орендної плати в будь-якому разі не може бути меншим, ніж встановлений підпунктом 288.5.1 пункту 288.5 статті 288 ПК.

Зазначене вище судове рішення повністю відповідає спірним відносинам сторін по цій справі, а тому суд повинен застосовувати висновки постанови Верховного Суду України від 02.12.2014 року по справі №21-274а14 при оцінці законності оскаржуваного податкового повідомлення-рішення органу ДФС України.

Наведений представником відповідача розрахунок суми орендної плати позивача на 2015 рік за оренду землі за договором від 26.11.2009 року в розмірі 5055,10 грн. повністю відповідає наведеній вище правовій позиції Верховного Суду України.

До того ж судом були витребувані від Одеської міської ради докази намагання внести змін до договору оренди землі від 26.11.2009 року на 2015 рік в частині розміру орендної плати.

На виконання вимоги суду Департаментом комунальної власності на адресу суду були надані пропозиція про внесення змін до договору оренди землі від 15.05.2015 року (а.с.70), проект договору про внесення змін до договору оренди землі від 26.11.2009 року (а.с.71), розрахунок орендної плати на 2015 рік №617 (а.с.72) та витяг з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки м.Одеси від 09.04.2015 року №46/11 (а.с.73), які направлялись на адресу позивача, однак не були внесені до договору оренди в звязку із відсутністю бажання останнього.

Відтак, оцінюючи надані докази в сукупності, суд вважає, що позовні вимоги не є обґрунтовані, документально не підтверджені та оскаржене податкове повідомлення-рішення відповідає чинному законодавству, в звязку із чим, в задоволенні позовних вимог слід відмовити повністю на підставі положень ч.1 ст.162 КАС України.

Судові витрати розподілити у відповідності до вимог ст.94 КАС України.

Керуючись ст.ст.94,158-163 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволені позовних вимог ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ДПІ у Приморському районі м.Одеси Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області про визнання нечинним та скасування податкового повідомлення-рішення №2497-17 від 09.06.2015 року відмовити повністю.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня виготовлення та підписання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складений та підписаний суддею 16.11.2015 року.

Суддя Єфіменко К.С.

В задоволені позовних вимог ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ДПІ у Приморському районі м.Одеси Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області про визнання нечинним та скасування податкового повідомлення-рішення №2497-17 від 09.06.2015 року відмовити повністю.

16 листопада 2015 року.