Справа № 750/10594/15-а
Суддя: Рахманкулова І. П.
Дата ухвалення: 2015-11-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/750/870/15
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 листопада 2015 року Чернігів

Деснянський районний суд м. Чернігова у складі:

головуючого - судді Рахманкулової І.П.,

із секретарем - Разумейко К.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом Управління Пенсійного фонду України в м. Чернігові до управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області про визнання неправомірними дій, скасування постанови про стягнення виконавчого збору,

в с т а н о в и в :

19 жовтня 2015 року Управління Пенсійного фонду України в м. Чернігові звернулося до суду з позовом до управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області, в якому просить визнати неправомірними дії головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Чернігівській області ОСОБА_1 щодо винесення постанови про стягнення виконавчого збору від 01 жовтня 2015 року в сумі 2040 грн., яка винесена при виконанні виконавчого листа № 750/539/15-а, виданого Деснянським районним судом м. Чернігова та скасувати вказану постанову.

Протокольною ухвалою суду від 17 листопада 2015 року Головне територіальне управління юстиції у Чернігівській області замінено на належного відповідача управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області.

Обґрунтував позивач свій позов тим, що оскаржувана постанова є незаконною, оскільки при її винесенні державний виконавець не зясував всіх обставин справи та безпідставно стягнув виконавчий збір, так як судове рішення Управлінням Пенсійного фонду України в м. Чернігові виконано у встановлений державним виконавцем строк та в межах повноважень.

Крім того, право на пенсію, поновлення якої вимагається, визначається роботодавцем, і встановлюється як робота зі шкідливими умовами праці, яка не передбачена списками, а пенсія виплачується на підставі гарантійного листа про перерахування коштів на рахунок Пенсійного фонду України, який видається підприємством. Оскільки, перерахування таких коштів підприємством не відбулося немає правових підстав для її виплати за рахунок власних коштів Управління, у звязку з чим з 01.02.2012 року вказана пенсія не виплачується.

Таким чином, Управління Пенсійного фонду України в м. Чернігові не забезпечене коштами для здійснення виплати пенсії за рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова.

Представник позивача у судове засідання не зявився, подав клопотання про розгляд справи без його участі, зазначивши, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Представник відповідача у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений завчасно та належним чином.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

У судовому засіданні встановлено, що на виконанні у відділі примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Чернігівській області знаходиться виконавчий лист № 750/539/15-а, виданий Деснянським районним судом м. Чернігова про зобовязання Управління Пенсійного фонду України в м. Чернігові поновити ОСОБА_2 виплату раніше призначеної пенсії за віком на пільгових умовах з 24 жовтня 2014 року.

Постановою старшого державного виконавця від 07 квітня 2015 року було відкрито виконавче провадження з виконання вказаного вище виконавчого листа (а/с 7 на звороті).

Вказану постанову Управління Пенсійного фонду України в м. Чернігові отримало 10 квітня 2015 року(а/с 7).

Згідно розпорядження № 181650 від 15 квітня 2015 року зазначену постанову відпрацьовано (а/с 8).

Як зазначив представник позивача в позовній заяві, у відповідь на вимогу державного виконавця Управлінням було направлено листа про виконання постанови про відкриття виконавчого провадження та поновлення виплати пенсії.

Проте, 01 жовтня 2015 року державним виконавцем винесено постанову, яка є предметом оскарження, про стягнення виконавчого збору в сумі 2040 грн. (а/с 6 на звороті).

Підставою для прийняття зазначеного рішення стало невиконання в самостійному порядку виконавчого листа № 750/539/15-а в строк до семи днів з моменту винесення постанови про відкриття провадження.

Частиною 1 статті 11 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно частини другої ст. 25 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження. У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом.

Відповідно до частини 5 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження», боржник зобов'язаний у триденний термін з дня надходження даної постанови письмово повідомити державного виконавця про повне чи часткове самостійне виконання рішення боржником (або причини невиконання рішення з наданням підтверджуючих документів), а також письмово повідомляти державного виконавця про виникнення обставин, що зумовлюють обов'язкове зупинення виконавчого провадження, про встановлення відстрочки або розстрочки виконання, зміну способу і порядку виконання рішення, зміну місця проживання чи перебування (у тому числі про зміну їх реєстрації) або місцезнаходження).

Згідно із пунктом 1 ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження» у разі ненадання боржником у строки, встановлені частиною другою статті 25 Закону України «Про виконавче провадження» для самостійного виконання рішення, документального підтвердження повного виконання рішення державний виконавець на наступний день після закінчення відповідних строків розпочинає примусове виконання рішення.

За змістом частини 3 ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження» у разі отримання документального підтвердження про повне виконання рішення боржником до початку його примусового виконання державний виконавець закінчує виконавче провадження в порядку, встановленому цим Законом. Виконавчий збір та витрати, пов'язані з організацією та проведенням виконавчих дій, у такому разі з боржника не стягуються.

Таким чином, державний виконавець зобов'язаний направити боржнику постанову про відкриття виконавчого провадження рекомендованим листом з повідомленням про вручення та лише після її отримання та за умови відсутності документів про добровільне погашення заборгованості боржником, повинен здійснювати подальші дії, передбачені Законом України «Про виконавче провадження», зокрема, виносити постанову про стягнення з боржника виконавчого збору з причин невиконання останнім рішення у встановлений строк.

Будь-які докази надання позивачем відповідачу документального підтвердження виконання судового рішення у справі 750/539/15-а в матеріалах справи відсутні.

Оскільки рішення суду Управління Пенсійного фонду України в м. Чернігові у встановлений державним виконавцем для самостійного виконання строк не було виконано, державним виконавцем 01 жовтня 2015 року винесено постанову про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі 2040 грн. та копію постанови цього ж дня було направлено боржнику для виконання.

Таким чином, підставою для стягнення з боржника виконавчого збору є ненадання ним документального підтвердження виконання рішення у строк, встановлений Законом, для добровільного виконання рішення.

Виконавчий збір - це грошова сума, що підлягає стягненню з боржника в разі невиконання ним рішення самостійно в межах наданого державним виконавцем строку. Виконавчий збір, таким чином, є своєрідною санкцією за невиконання вимог державного виконавця.

В Постанові Пленуму ВАСУ № 3 від 13 грудня 2010 року наводиться визначення виконавчого збору - це санкція відповідальності майнового характеру, що накладається на боржника за невиконання рішення у строк, встановлений для його добровільного виконання.

Закон України «Про виконавче провадження» не містить чітко визначеного строку винесення постанови про стягнення виконавчого збору, але визначає обов'язковість його стягнення у разі невиконання боржником рішення у строк встановлений для самостійного виконання.

Крім того, частина 2 ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження» визначає виконавчі документи за якими виконавчий збір не стягується, а саме: «Виконавчий збір не стягується за виконавчими документами про конфіскацію майна, стягнення періодичних платежів, стягнення виконавчого збору, накладення арешту на майно для забезпечення позовних вимог, відшкодування витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, і стягнення штрафів, накладених відповідно до вимог цього Закону, а також у разі виконання рішень у порядку, встановленому Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень».

Згідно з пунктом 20 Постанови Пленуму ВСУ № 14 від 26 грудня 2003 року суд може визнати стягнення виконавчого збору необґрунтованим, якщо встановлений державним виконавцем строк для добровільного виконання рішення не узгоджувався зі строками, встановленими в Законі, і був нереальним.

Отже, порушення державним виконавцем Закону України «Про виконавче провадження» не мало місця, оскільки постанова про стягнення виконавчого збору винесена у відповідності до статей 25, 28 Закону після встановлення факту невиконання боржником рішення суду та ігнорування останнім вимоги державного виконавця.

За таких обставин, дії державного виконавця відповідають вимогам чинного законодавства, постанова про стягнення з боржника виконавчого збору від 01.10.2015 року ВП № 47179616, прийнята в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України.

На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 3, 11, 94, 158-163, 186 КАС України, суд,-

п о с т а н о в и в :

у задоволенні позовних вимог Управління Пенсійного фонду України в м. Чернігові до управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Чернігівській області про визнання неправомірними дій, скасування постанови про стягнення виконавчого збору відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом десяти днів з дня її проголошення.

Суддя І.П. Рахманкулова