Справа № 9101/21137/2011
Суддя: Проценко О.А.
Дата ухвалення: 2015-10-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

28 жовтня 2015 рокусправа № 2а/0470/92/11

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Проценко О.А.

суддів: Дурасової Ю.В. Туркіної Л.П.

за участю секретаря судового засідання:Комар Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Дніпропетровський м'ясокомбінат"

на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 03.02.2011р. у справі № 2а/0470/92/11

за позовом Приватного акціонерного товариства "Дніпропетровський м'ясокомбінат"

до Державної інспекції України з контролю за цінами, Сектору у Дніпропетровській області Державної інспекції України з контролю за цінами

про скасування припису відповідача №493 від 17.12.2010 р. та рішення №272 від 23.12.2010р.,

в с т а н о в и в:

Приватне акціонерне товариство "Дніпропетровський м'ясокомбінат" (далі по тексту - позивач) звернулося до адміністративного суду з позовом про:

- скасування припису Державної інспекції України з контролю за цінами в Дніпропетровській області (далі по тексту - відповідач) № 493 від 17.12.2010р. «Про виконання Приватним акціонерним товариством «Дніпропетровський м'ясокомбінат» законних вимог щодо усунення порушень державної дисципліни цін;

- скасування рішення відповідача № 272 від 23.12.2010р. «Про застосування до Приватного акціонерного товариства «Дніпропетровський м'ясокомбінат» економічних санкцій за порушення державної дисципліни цін.

На обґрунтування позовних вимог зазначалось, що висновки акту перевірки від 16.12.2010р. є безпідставними, а тому прийняті на підставі такого акту рішення суперечать вимогам законодавства України. На думку позивача, його конституційні права порушенні спірними рішеннями відповідача.

Постановою суду першої інстанції в задоволені позову відмовлено. При цьому суд погодився з відповідачем щодо підтвердження факту порушень з боку позивача у період 2009р. - 10 місяців 2010р. вимог постанови НКРЕ від 29.12.2006р. № 1914 «Про затвердження рівня рентабельності по передачі електричної енергії мережами основного споживача» та п.6.32 Правил користування електричною енергією», затверджених постановою НКРЕ України від 31.07.1996р. № 28 (у редакції постанови НКРЕ від 17.10.2005р. № 910 зі змінами та доповненнями, внесеними постановою НКРЕ від 25.12.2008р. № 1449 та постановою НКРЕ від 04.02.2010р. № 105). За висновками суду припис № 493 від 17.12.2010р. та рішення № 272 від 23.12.2010р. є законними та правомірними.

Не погодившись з висновками суду першої інстанції, позивач оскаржує постанову суду в апеляційному порядку. Апелянт вважає судове рішення необґрунтованим, просить скасувати постанову суду та прийняти нове рішення, яким задовольнити позов. На обґрунтування апеляційних вимог зазначається, що приймаючи постанову, суд першої інстанції не встановив та не дослідив належним чином фактичні обставини, невірно застосував норми матеріального права.

Перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів зазначає наступне.

Як свідчать матеріали справи, 16.12.2010р. відповідачем проведена планова перевірка Приватного акціонерного товариства «Дніпропетровський м'ясокомбінат» з питань дотримання діючого законодавства щодо порядку формування та застосування цін (тарифів) в галузі електроенергетики за період 2009 10 місяців 2010р.

За результатами перевірки складено акт від 16.12.2010р. (а.с.14-27), в якому зазначається про порушення позивачем вимог п.6.32 Правил користування електричною енергією та вимог постанови НКРЕ «Про затвердження рівня рентабельності по передачі електричної енергії мережами основного споживача» від 29.12.2006р. № 1914 у розмірі « 0», при розрахунках із субспоживачами ПАТ «Дніпропетровський м'ясокомбінат» за період лютий-грудень 2009 року та лютий-жовтень 2010 року і отримання необґрунтованої додаткової виручки у розмірі 146137 грн. 30 коп. без ПДВ (175364,76 грн. з ПДВ), у тому числі сума необґрунтовано отриманої додаткової виручки у розмірі 76095,85 грн. без ПДВ (91315,02 грн. з ПДВ) за період листопад, грудень 2009 року лютий-жовтень 2010 року (а.с. 27).

За результатами перевірки відповідачем також складено припис № 493 від 17.12.2010р. про виконання вимог щодо усунення порушень державної дисципліни цін, яким позивачу запропоновано у місячний термін усунути порушення при розрахунках із субспоживачами за спільне використання технологічних електромереж визначати вартість передачі електроенергії відповідно до вимог постанови НКРЕ від 29.12.2006р. № 1914 «Про затвердження рівня рентабельності по передачі електричної енергії мережами основного споживача» та «Правил користування електричною енергією», затверджених постановою НКРЕ від 31.07.1996р. № 28 у редакції постанови НКРЕ від 17.10.2005р. № 910 зі змінами та доповненнями, внесеними постановою НКРЕ від 25.12.2008р. № 1449 та постановою НКРЕ від 04.02.2010р. № 105 (а.с.36).

На підставі акту перевірки відповідачем прийнято рішення № 272 від 23.12.2010р. про застосування до позивача економічних санкцій за порушення державної дисципліни цін, яким вирішено вилучити у ПАТ «Дніпропетровський м'ясокомбінат» у доход державного бюджету 76095 грн. 85 коп. необґрунтовано отриманої додаткової виручки, а також стягнути штраф у сумі 152191 грн. 70 коп. відповідно до вимог ст. 14 Закону України «Про ціни і ціноутворення» (а.с.37).

Аналіз матеріалів справи та норм права, які регулюють спірні правовідносини, показав наступне.

За приписами ст.13 Закону України «Про ціни і ціноутворення» державний контроль за цінами здійснюється при встановленні і застосуванні державних фіксованих та регульованих цін і тарифів. При цьому, контролюється правомірність їх застосування та додержання вимог законодавства про захист економічної конкуренції. Контроль за додержанням державної дисципліни цін здійснюється органами, на які ці функції покладено Урядом України.

Згідно з п.1 Положення про Державну інспекцію з контролю за цінами, що затверджене постановою Кабінету Міністрів України від 13 грудня 2000р. № 1819 (далі по тексту - Положення) державна інспекція з контролю за цінами є урядовим органом, що діє у системі Мінекономіки, відповідальний перед Кабінетом Міністрів України, підзвітний та підконтрольний Міністрові економіки.

Відповідно до пункту 2 Положення Державна інспекція з контролю за цінами керується Конституцією України і законами України, а також указами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції України і законів України, актами Кабінету Міністрів України, наказами Мінекономіки та цим Положенням.

Згідно з п.3 Положення основними завданнями Держцінінспекції є організація та здійснення контрольно-наглядових функцій з питань додержання центральними та місцевими органами виконавчої влади, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, підприємствами, установами та організаціями вимог щодо формування, встановлення та застосування цін і тарифів.

Відповідно до Закону України «Про електроенергетику», Положення про Національну комісію регулювання електроенергетики України та на виконання розпорядження Кабінету Міністрів України від 20.06.2007р. № 452-р «Про впорядкування оплати послуг, що надаються власниками електричних мереж», постановою НКРЕ від 12.06.2008р. № 691 затверджено «Методику обрахування плати за спільне використання технологічних електричних мереж».

Постановою НКРЕ «Про затвердження рівня рентабельності по передачі електричної енергії мережами основного споживача» від 29.12.2006р. № 1914 рівень рентабельності по передачі електроенергії мережами основного споживача встановлено у розмірі « 0».

У відповідності до п.6.32 Правил користування електричною енергією від 31.07.1996р. № 28 (в редакції, яка діяла з 19.12.2006р. по 16.02.2009р.) передбачено, що у разі приєднання до технологічних електричних мереж основного споживача електроустановок декількох субспоживачів величина витрат на утримання цих технологічних електричних мереж розподіляється між усіма суб'єктами господарської діяльності, електроустановки яких приєднані до цих технологічних електричних мереж пропорційно величинам приєднаної потужності в точках надходження електричної енергії в технологічні електричні мережі або електроустановки субспоживачів.

Пунктом 6.32 Правил користування електричною енергією (в редакції, яка діяла з 16.02.2009р. по 07.05.2010р.) у разі використання технологічних електричних мереж власника електричних мереж (споживача, основного споживача) для електрозабезпечення електроустановок декількох суб'єктів господарювання величина витрат на утримання цих технологічних електричних мереж розподіляється пропорційно обсягам електричної енергії, що надійшла в мережі відповідних суб'єктів господарювання, та обсягу електричної енергії, використаної власником електричних мереж (споживачем, основним споживачем), відповідно до складеного балансу електричної енергії.

Відповідно до п.6.32 Правил користування електричною енергією (в редакції, яка діє з 07.05.2010р.) передбачено, що у разі використання технологічних електричних мереж власника електричних мереж (споживача, основного споживача) для електрозабезпечення електроустановок декількох суб'єктів господарювання величина витрат на утримання цих технологічних електричних мереж розподіляється пропорційно обсягам електричної енергії, що надійшла в мережі відповідних суб'єктів господарювання, та обсягу електричної енергії, використаної власником електричних мереж (споживачем, основним споживачем), відповідно до складеного балансу електричної енергії за базовий період.

Відповідно до п.5.2 Методики обрахування плати за спільне використання технологічних електричних мереж затвердженої постановою НКРЕ від 12.06.2008р. № 691 плата за спільне використання (без ПДВ) технологічних електричних мереж розраховується як добуток значення загальної величини витрат на утримання технологічних електричних мереж спільного використання на частку від ділення між обсягами віддачі електричної енергії з технологічних електричних мереж спільного використання до обсягу надходження в мережі спільного використання.

Судом першої інстанції встановлено, що позивачем, при проведенні розрахунків, зазначена вище Методика не була врахована, а посилання на попередній акт перевірки від 31.03.2008р., яким було рекомендовано дотримуватись п.6.32 Правил користування електричною енергією, затверджених постановою НКРЕ від 31.07.1996р. в редакції Постанов НКРЕ від 22.08.2002р. № 928, від 17.10.2005р. № 910 є безпідставними та не можуть бути прийняті судом до уваги, оскільки на той момент Правила користування електричною енергією діяли в редакції вищенаведених постанов НКРЕ, а перевірка відповідачем була проведена за період 2009- 10 місяців 2010р., тобто в період, коли п.6.32 Правил діяв в іншій редакції з 16.02.2009р.

Разом з тим, колегія суддів не погоджується з висновками суду та вважає їх помилковими, виходячи з наступного.

Постановою Національної комісії регулювання електроенергетики від 25.12.2008р. №1449 до Правил користування електричною енергією (надалі - Правила) були внесені зміни, які набрали чинності 16.02.2009р., зокрема змінився порядок відшкодування основному споживачу витрат на утримання технологічних електричних мереж у разі постачання електричної енергії субспоживачам.

Абзац перший пункту 1.7 Правил виключено і доповнено новою нормою, згідно з якою, у разі використання технологічних електричних мереж електропередавальною організацією відносини між власником цих мереж та електропередавальною організацією, у тому числі їх взаємна відповідальність, регулюються договором про спільне використання технологічних електричних мереж, що укладається між ними на основі типового договору (додаток 2). Умови договорів про постачання електричної енергії, про спільне використання технологічних електричних мереж, про технічне забезпечення електропостачання споживача виконуються з дати їх підписання (п.1.8 Правил).

Відповідно до п.6.31 Правил (в редакції Постанови НКРЕ від 25.12.2008р. №1449) порядок та розмір плати за спільне використання технологічних електричних мереж, умови спільного використання технологічних електричних мереж споживача (основного споживача) з електропередавальною організацією зазначаються в договорі про спільне використання технологічних електричних мереж.

Згідно з п.6.32 Правил з урахуванням змін, внесених Постановою НКРЕ №1449 від 25.12.2008р., у разі використанні технологічних електричних мереж власника електричних мереж (споживача, основного споживача) для електрозабезпечення електроустановок декількох суб'єктів господарювання величина витрат на утримання цих технологічних електричних мереж розподіляється пропорційно обсягам електричної енергії, що надійшла в мережі відповідних суб'єктів господарювання, та обсягу електричної енергії, використаної власником електричних мереж (споживачем, основним споживачем), відповідно до складеного балансу електричної енергії.

Тобто з 16.02.2009р. витрати основного споживача на утримання технологічних електричних мереж мають відшкодовуватись електропередавальною організацією (позивачу електроенергію постачає ВАТ «ЕК «Дніпрообленерго») на підставі договору про спільне використання технологічних електричних мереж після підписання цього договору.

Пункт 6.32 Правил передбачає порядок визначення розміру відшкодування електропередавальною організацією витрат власника мереж на утримання технологічних електричних мереж, який має бути відображений у відповідному договорі між власником мереж та електропередавальною організацією.

Норми п.6.32 Правил безпосередньо пов'язані з іншими нормами цих Правил і не можуть використовуватися окремо від інших норм.

З матеріалів справи вбачається, що між позивачем та електропередавальною організацією (ВАТ «ЕК «Дніпрообленерго») договір про спільне використання технологічних електричних мереж не укладено (спір між вказаними особами знаходиться на розгляді господарського суду Дніпропетровської області).

У зв'язку з відсутністю договірних відносин електропередавальна організація не відшкодовує позивачу витрати на утримання технологічних електричних мереж відповідно до п.6.32 Правил (в редакції Постанови НКРЕ від 25.12.2008р. №1449, яка набрала чинності 16.02.2009р., та редакції Постанови НКРЕ від 04.02.2010р. №105, яка набрала чинності 07.05.2010р.).

Позивач отримує вказане відшкодування від субспоживачів на підставі чинних договорів про спільне використання технологічних електричних мереж, копії перших сторінок яких наявні в додатку №1 до акту перевірки від 16.12.2010р. (повний текст одного з договорів доданий до заперечень позивача від 31.01.2011р.).

Вказані договори укладені на виконання п.1.7, п.1.8 та п.6.31 Правил (в редакції Постанови НКРЕ №1497 від 22.11.2006р., чинній до 16.02.2009р.) та пп.8.1.1 п.8 Договору №160/17 від 07.08.2006р., укладеного між Позивачем та ВАТ «ЕК «Дніпрообленерго» про постачання електричної енергії. В цих договорах зазначений розрахунок витрат згідно з п.6.32 Правил в редакції Постанови НКРЕ №1497 від 22.11.2006р.

Відповідно до ч.1 ст.626 Цивільного кодексу України договором, є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно з ч.1 ст.628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Статтею 629 Цивільного кодексу України передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідачем не заперечується право на отримання позивачем від субспоживачів відшкодування вартості витрат на утримання технологічних електричних мереж. Тобто позивач правомірно на підставі діючих договорів отримував від субспоживачів витрати на утримання технологічних електричних мереж, розраховані у відповідності до умов договорів згідно з п.6.32 Правил в редакції Постанови НКРЕ №1497 від 22.11.2006р.

Судом першої інстанції вищезазначене не враховано, що призвело до помилкових висновків.

Суд також помилково застосовує до спірних правовідносин Методику обрахування плати за спільне використання технологічних електричних мереж, затверджену Постановою НКРЕ України від 12.06.2008р. №691 (далі - Методика).

Так, відповідно до абз.2 п.1.1 Методики остання обов'язкова для застосування всіма юридичними та фізичними особами, які мають договірні відносини щодо спільного використання технологічних електричних мереж. Пунктом 1.3 Методики визначено, що витрати власника мереж визначаються щодо тих електричних мереж, які використовуються власником мереж спільно з іншим користувачем та виділені на однолінійній схемі, яка є невід'ємним додатком до договору про спільне використання технологічних електричних мереж. Згідно з п.5.1 Методики, загальна сума річних обґрунтованих витрат власника мереж визначається відповідно до розділу II «Порядок складення кошторису обґрунтованих річних витрат власника мереж на утримання електричних мереж спільного використання» цієї Методики (без ПДВ). Пунктом 2.5 р. ІІ Методики (абз.4 та 5) передбачено, що погоджений територіальним представництвом НКРЕ кошторис витрат на утримання технологічних електричних мереж спільного використання та/або зміни до нього надаються власником мереж електропередавальній організації не пізніше ніж за 2 місяці до закінчення поточного календарного року. Узгоджений з територіальним представництвом НКРЕ кошторис витрат є додатком до договору про спільне використання технологічних електричних мереж, укладеного згідно Правил користування електричною енергією.

Таким чином, Методика може застосовуватись для розрахунку витрат власника електричних мереж на утримання технологічних електричних мереж за умови існування між електропередавальною організацією та власником мереж договірних відносин щодо спільного використання технологічних електричних мереж. Відшкодування витрат здійснюється електропередавальною організацією на підставі кошторису витрат.

Як встановлено судом і не заперечувалось відповідачем, між позивачем та електропередавальною організацією (ВАТ «ЕК «Дніпрообленерго») договір про спільне використання технологічних електричних мереж не укладено, спір знаходиться на розгляді господарського суду Дніпропетровської області.

Отже, відповідач не мав права застосовувати Методику при перевірці правильності нарахування витрат позивача на утримання технологічних електричних мереж.

Слід також звернути увагу на те, що у відповідності до п.6 ст.7 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» посадова особа органу державного нагляду (контролю) зазначає в акті стан виконання вимог законодавства суб'єктом господарювання, а в разі невиконання - детальний опис виявленого порушення з посиланням на відповідну вимогу законодавства.

Щодо застосування у спірних правовідносинах п.6.32 Правил користування електричною енергією, слід зазначити, що перевірка проводилась за період 2009р.-10 місяців 2010р. В цей період були чинними дві редакції п.6.32 Правил користування електричною енергією (редакція Постанови НКРЕ від 25.12.2008р. №1449, яка набрала чинності 16.02.2009р., та редакція Постанови НКРЕ від 04.02.2010р. №105, яка набрала чинності 07.05.2010р.), тому відповідач на виконання вимог п.6 ст.7 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» зобов'язаний був зазначити про це в акті перевірки. Проте відповідачем в акті про це не зазначалося, а суд першої інстанції цих обставин не зв'язував.

Щодо застосування до спірних правовідносин пункту 16 Наказу Мінфіну України від 31.12.1999р. №318 «Про затвердження Положення (стандарту) бухгалтерського обліку» (далі - Положення) слід зазначити наступне.

Посилаючись на вказану норму суд погодився з позицією відповідача, викладеній в абз.6 стор.5 акту перевірки, про те, що витрати позивача на заробітну плату головного енергетика та начальника підстанції повинні розподілятися в залежності від доходів позивача, тому позивач неправомірно включив вказані витрати в повному обсязі до витрат на утримання та обслуговування електрообладнання.

Разом з тим, вимоги п.16 Положення «Витрати» передбачають, що до змінних загальновиробничих витрат належать витрати на обслуговування і управління виробництвом (цехів, дільниць), що змінюються прямо (або майже прямо) пропорційно до зміни обсягу діяльності. Змінні загальновиробничі витрати розподіляються на кожен об'єкт витрат з використанням бази розподілу (годин праці, заробітної плати, обсягу діяльності, прямих витрат тощо), виходячи з фактичної потужності звітного періоду.

За базу розподілу відповідач бере доходи позивача, в той час як згідно з п.16 Положення базою розподілу є години праці, заробітна плата, обсяг діяльності, прямі витрати тощо.

Крім того, відповідачем в акті зазначено про здійснення коригування витрат позивача на заробітну плату головного енергетика та начальника підстанції за базою розподілу - доходи, разом з тим розрахунок не наводиться.

Таким чином, відповідачем не доведено невідповідність вимогам п. 16 Положення розрахунку витрат позивача на заробітну плату головного енергетика та начальника підстанції.

Враховуючи, що судом першої інстанції вищезазначене не враховано, висновки суду слід вважати помилковими. Апеляційну скаргу слід задовольнити, скасувавши постанову та задовольнивши позовні вимоги, а саме: слід визнати протиправним та скасувати припис Державної інспекції з контролю за цінами в Дніпропетровській області від 17.12.2010р. №493 "Про виконання Приватним акціонерним товариством "Дніпропетровський м'ясокомбінат" законних вимог щодо усунення порушень державної дисципліни цін; визнати протиправним та скасувати рішення Державної інспекції з контролю за цінами в Дніпропетровській області від 23.12.2010р. № 272 "Про застосування до Приватного акціонерного товариства "Дніпропетровський м'ясокомбінат" економічних санкцій за порушення державної дисципліни цін.

Керуючись ст.ст.195, 196, 198, 202, 205, 207 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Дніпропетровський м'ясокомбінат" на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 03.02.2011р. у справі №2а/0470/92/11 задовольнити.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 03.02.2011р. у справі №2а/0470/92/11скасувати.

Позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати припис Державної інспекції з контролю за цінами в Дніпропетровській області від 17.12.2010р. №493 "Про виконання Приватним акціонерним товариством "Дніпропетровський м'ясокомбінат" законних вимог щодо усунення порушень державної дисципліни цін.

Визнати протиправним та скасувати рішення Державної інспекції з контролю за цінами в Дніпропетровській області від 23.12.2010р. № 272 "Про застосування до Приватного акціонерного товариства "Дніпропетровський м'ясокомбінат" економічних санкцій за порушення державної дисципліни цін.

Постанова набирає законної сили відповідно до ст.254 КАС України та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.212 КАС України.

Головуючий: О.А. Проценко

Суддя: Ю.В. Дурасова

Суддя: Л.П. Туркіна