Справа № 2-а-2224/11
Суддя: Микитенко В. М.
Дата ухвалення: 2011-10-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

№ 2-а-2224/11
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.10.2011року

Решетилівський районний суд Полтавської області:

у складі головуючого судді - Микитенка В.М.,

при секретарі - Лукяненко Т.В.,

за участю позивача - ОСОБА_1,

відповідача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду селища Решетилівка матеріали адміністративного позову ОСОБА_1 до державного інспектора відділу Держкомзему з контролю за використанням і охороною земель Решетилівського району Полтавської області ОСОБА_2 про визнання дій незаконними, скасування постанови про адміністративне правопорушення та закриття провадження у справі,-

ВСТАНОВИВ :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із адміністративним позовом до державного інспектора відділу Держкомзему з контролю за використанням і охороною земель Решетилівського району Полтавської області ОСОБА_2 у якому просив визнати його дії із винесення протоколу №000047, від 19.09.2011 року та постанови № 47 від 26.09.2011 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.53-1 КУпАП і накладення адміністративного стягнення в сумі 170 грн. незаконними, скасувати постанову № 47 від 26.09.2011 року, а провадження у справі закрити.

В обґрунтування своїх вимог послався на те, що правовий статус прибережної захисної смуги, що прилягає до його земельної ділянки не визначений. Захисної смуги не за цільовим призначенням не використовував. Крім того, у протоколі та постанові відсутні дані про засоби вимірювання зайнятої земельної ділянки, спосіб захоплення землі, а також посилання на нормативно-правові акти, які порушив відповідач здійснюючи тракторний проїзд до своєї земельної ділянки. Також послався на те, що протокол і постанова складались без його участі, чим порушено його право на захист.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити з підстав у них зазначених. Крім того, пояснив, що раз на день кожного дня здійснює проїзд до своєї земельної ділянки неподалік річки Говтва у селі Демидівка, Решетилівського району, оскільки через порушення законодавства при виділенні земельних ділянок суміжним землекористувачам, іншим шляхом для обробітку своєї землі дістатися неможливо.

Відповідач ОСОБА_2 заперечив проти позову, зазначивши, що його дії законні і обґрунтовані. Просив розглянути справу у межах наявних доказів, інших доказів не надав. Не заперечував, що інший шлях для проїзду до земельної ділянки ОСОБА_1 ніж той по якому він рухається відсутній.

Суд, заслухавши позицію сторін, дослідивши матеріали справи та оцінюючи зібрані докази, приходить до висновку про часткове задоволення позову, з огляду на таке.

Згідно ч.2 ст.71 КАС України: У адміністративних справах про протиправність рішень дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Виходячи з вимог п.3,5,6,8 ч.3 ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті вони обґрунтовано, тобто з урахуванням всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, добросовісно, розсудливо, пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілям, на досягнення яких спрямоване це рішення.

Відповідно до вимог ст.280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення орган (посадова особа) зобовязаний зясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що помякшують чи обтяжують відповідальність, а також зясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Вказані обставини, відповідно ст.33 КУпАП мають враховуватись і при накладенні адміністративних стягнень.

Із постанови № 47 від 26.09.2011 року, складеної державним інспектором з контролю за використанням і охороною земель Решетилівського району ОСОБА_2, убачається, що ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.53-1 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в сумі 170 грн.

За даними описової частини даної постанови: ОСОБА_1 використовує в адмінмежах Демидівської сільської ради земельну ділянку площею 0,1978 га для будівництва та обслуговування житлового будинку та ведення особистого селянського господарства. На даний час ОСОБА_1 використовує прибережну захисну смугу під господарський проїзд для особистого тракторного транспорту. Загальна площа проїзду становить 0,0186 га.(а.с.11-12)

Аналогічні відомості містять і приєднані до справи протокол про адміністративне правопорушення, від 19.09.2011 року (а.с.9), акт перевірки дотримання вимог земельного законодавства, від 19.099.2011 року ( а.с.7) та припис про усунення вимог земельного законодавства, від 19.09.2011 року ( а.с.8).

При цьому відповідач посилається на порушення вимог ст.ст.20,60,124,125,126 ЗК України, зокрема зазначаючи, що відповідачем незаконно використовується прибережна захисна смуга під тракторний проїзд.

Однак описова частина як оскаржуваної постанови так і документів, на підставі яких вона винесена, всупереч ч.2 ст.283 КУпАП не містить опису правопорушення, що ставиться у вину відповідачеві, передбаченого ст.53-1 КУпАП, яка передбачає відповідальність за самовільне зайняття земельної ділянки, відсутні також дата, час, точне місце, засоби вчинення правопорушення.

Системним аналізом указаної норми у сукупності із ст.52, 53 КУпАП, вимогами ч.1 ст.88 Водного кодексу України, ч.1 ст.60, ст.61 Земельного кодексу України, а також загальними засадами регулювання суспільних відносин у яких субєктом є громадянин: Дозволено усе, що не заборонено законом, під самовільним заняттям земельної ділянки розуміється заволодіння ділянкою без законних на те підстав, що може виражатися у встановленні огороджень, будівництві будинків, будівель, споруд, здійсненні сільськогосподарських робіт, іншої діяльності, повязаної з фактичним володінням і використанням земельної ділянки.

На підставі рішення Демидівської сільської ради, від 25.09.2008 року та у відповідності до державного акту на право власності на землю серії ЯЕ № 748432, 03.11.09, ОСОБА_1 являється власником земельної ділянки, площею 0,1978 га, по вул. Перемоги 52, села Демидівка, Решетилівського району Полтавської області з цільовим призначенням: для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарсько-побутових будівель, споруд (а.с. 36).

За встановлених судом обставин справи іншого підїзду до власної земельної ділянки для її обслуговування ніж побіля р.Говтва у позивача ОСОБА_1 немає, тому у разі заборони проїзду він буде позбавлений права вільного пересування, права власності та права на працю, що недопустимо в силу ст.ст.33,41,43 Конституції України.

Виходячи з положень ч.1 ст.88 Водного кодексу України та ч.1 ст.60 Земельного кодексу України: З метою охорони поверхневих водних обєктів від забруднення і засмічення та збереження їх водності вздовж річок, морів і навколо озер, водосховищ та інших водойм в межах водоохоронних зон виділяються земельні ділянки під прибережні захисні смуги..

Зі змісту вказаних норм, під прибережні захисні смуги земельні ділянки мають виділятися, зокрема у встановленому законом порядку, а метою цьому є саме охорона поверхневих водних обєктів від забруднення і засмічення та збереження їх водності.

Положеннями ч.2 ст. 88 Водного кодексу України передбачено, що прибережні захисні смуги встановлюються по обидва береги річок та навколо водойм уздовж урізу води (у меженний період) шириною для малих річок, струмків і потічків, а також ставків площею менше 3 гектарів 25 метрів;для середніх річок, водосховищ на них, водойм, а також ставків площею понад 3 гектари 50 метрів; для великих річок, водосховищ на них та озер 100 метрів.

З урахуванням вимог ч.4 цієї статті, прибережна захисна смуга у межах існуючих населених пунктів встановлюється з урахуванням конкретних умов, що склалися.

Відповідачем у справі не надано суду доказів про встановлення в установленому законом порядку прибережної захисної смуги р.Говтва у межах села Демидівка, Решетилівського району Полтавської області, її розмірів з урахуванням конкретних умов, що склалися та підстав визначення цих розмірів при перевірці. При цьому, зокрема не враховано перебування земельної ділянки ОСОБА_3 в природоохоронній зоні річки Говтва-Вільхова, яка знаходиться на шляху проїзду позивача ОСОБА_1 у звязку з чим він змушений обїздити її побіля р. Говтва та на неодноразові звернення до Демидівської сільської ради про забезпечення йому проїзду відповіді не отримував (а.с.34-35).

Суд також звертає увагу, що відповідно ст.13 Конституції України, земля, її надра, атмосферне повітря та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України є обєктами права власності Українського народу. Кожний громадянин має право користуватися природними обєктами права власності народу відповідно до закону.

Обмеження у використанні земельних ділянок у прибережних захисних смугах передбачені ст.87-89 ВК України спрямовані на охорону і раціональне використання водного фонду, водночас, ч.2 ст.61 ЗК України містить вичерпний перелік забороненої діяльності у прибережних захисних смугах, серед якої відсутня така як проїзд транспортним засобом.

Таким чином, періодичний проїзд відповідачем на тракторі до свого домоволодіння побіля р.Говтва за відсутності інших наведених вище ознак обєктивної сторони ст.53-1 КупАП, які відповідачем не доведені, не може вважатися самовільним захопленням землі.

За таких обставин, судом установлено, що відповідачем ОСОБА_2 винесено постанову про притягнення позивача ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.53-1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення з порушенням вимог ст. 280 КУпАП без зясування усіх суттєвих обставин справи та з порушенням норм матеріального права, у звязку з чим його дії слід визнати незаконними, а постанову скасувати.

У частині вимоги позивача про закриття справи провадження в порядку КАС України закрито ухвалою суду, оскільки ця вимога не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, а може розглядатися у порядку провадження у справі про адміністративне правопорушення, відповідно до ст.247 КУпАП особою, яка здійснює провадження.

Витрати зі сплати судового збору у розмірі 3 грн. 40 коп. підлягають стягненню з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1

Керуючись ст.20,60,61,124-126 Земельного Кодексу України, ст.89 Водного кодексу України, ст. 42, ст.33, 53-1, ст.222, ч.1 ст.247, ст. 248, ч.6 ст.258, ч.1 ст. 268, ст.276-282, 289, 296 КУпАП, ст. 70, 71, 94, 159-163 КАС України ,-

ПОСТАНОВИВ :

Адміністративний позов ОСОБА_1 до державного інспектора відділу Держкомзему з контролю за використанням і охороною земель Решетилівського району Полтавської області ОСОБА_2 про визнання дій незаконними, скасування постанови про адміністративне правопорушення та закриття провадження у справі задовольнити частково.

Визнати дії державного інспектора відділу Держкомзему з контролю за використанням і охороною земель Решетилівського району Полтавської області ОСОБА_2 з винесення постанови № 47 від 26.09.2011 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.53-1 КУпАП та накладення адміністративного стягнення в сумі 170 грн. - незаконними.

Постанову № 47 від 26.09.2011 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.53-1 КУпАП та накладення адміністративного стягнення в сумі 170 грн. скасувати.

Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 витрати зі сплати судового збору у розмірі 3 грн. 40 коп.

Постанова оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови складений 17.10.2011 року

Суддя: