Справа № 2014/3580/2012
Суддя: Бібік О. В.
Дата ухвалення: 2012-09-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

2014/3580/2012
2-а/2014/187/2012
Ухвала
про відкриття провадження у справі
07.09.2012 року м. Зміїв
Суддя Зміївського районного суду Харківської області Бібік О.В. розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Зміївського району Харківської області про поновлення пропущеного строку для звернення до суду та зобовязання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач 13 квітня 2011 року звернувся до Зміївського районного суду Харківської області з адміністративним позовом до Управління праці та соціального захисту населення в Зміївському районі Харківської області, в якому просить суд поновити пропущений строк для звернення до суду з 01.01.2005 року; визнати дії відповідача такими, що були помилково здійснені зазначеним відповідачем без урахувань вимог ст. 152 Конституції України, ст. 1175 ЦК України, ст. 268 ЦК України відносно нарахування й виплати в заниженому розмірі щорічної допомоги на оздоровлення, як особі, котра постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи; зобовязати відповідача усунути порушення і провести перерахунок згідно ст. 48 Закону України №796-ХІІ від 28.02.1991 року щорічної допомоги на оздоровлення як особі, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи І категорії (ІІ група інвалідності) у розмірі 5 мінімальних заробітних плат з 01.01.2005 року по момент розгляду справи та призначити (встановити) і виплачувати в подальшому позивачу, як постраждалому внаслідок Чорнобильської катастрофи І категорії (ІІ групи інвалідності), щорічну допомогу на оздоровлення згідно вимог ст. 48 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофивід 28.02.1991 року №796-ХІІ у розмірі 5 мінімальних заробітних плат; не відкладати розгляд справи у разі неприбуття відповідача та справу розглянути в його відсутність. Позивач в своїй заяві про незастосування позовної давності та поновлення строку на подання адміністративного позову просить суд поновити пропущений строк звернення до суду з 01.01.2005 року, посилаючись в обґрунтування причин його пропуску на те, що відповідач знав із судових рішень, що порушуються права громадян в аналогічних спорах, а відповідно до ст. ст. 3, 19 Конституції України, гарантована рівність конституційних прав громадян, а відтак не може бути допущена нерівність в питаннях пенсійного забезпечення і соціальних пільг для осіб, які такі пільги мають. Позивач не надавав згоди на те, щоб орган державної влади по відношенню до нього діяв на підставі Конституції і законів України, що було встановлено у судових рішеннях відносно інших осіб в аналогічних судових справах та в оглядових листах Вищого адміністративного суду України і не маю ніякого бажання, щоб по відношенню до нього була застосована дискримінація. На відміну від позивача відповідач добре був ознайомлений із вимогами чинного законодавства і з аналогічними судовими рішеннями і до нього були доведені нормативно-правові акти, які він порушував, і це входило в його обовязок знати вимоги чинного законодавства при нарахуванні соціальних виплат. Таким чином, відповідачу було вигідно діяти не по закону. Просив суд не поширювати позовну давність на підставі ст. 3, 8, 152 Конституції України, ст. 2, 3, 8, 9, 21 КАС України, ст. 1175, 268 ЦК України і практики Європейського Суду з прав людини.
Відповідно до вимог частини третьої статті 46 Конституції України пенсії інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.
У розумінні частини першої статті 1 Закону України Про прожитковий мінімум прожитковий мінімум вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоровя набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості.
Статтею 2 цього Закону визначено, що прожитковий мінімум застосовується, зокрема, для встановлення розмірів мінімальної заробітної плати та мінімальної пенсії за віком, визначення розмірів соціальної допомоги, допомоги сімям з дітьми, допомоги по безробіттю, а також стипендій та інших соціальних виплат виходячи з вимог Конституції України та законів України.
Відповідно до частини першої статті 28 Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування мінімальний розмір пенсії за віком встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом.
Таким чином, новий мінімальний розмір пенсії за віком залежить від нового розміру прожиткового мінімуму.
При застосуванні частини третьої статті 28 цього Закону, з якої випливає, що мінімальний розмір пенсії за віком, встановлений абзацом першим частини першої цієї статті, застосовується виключно для визначення розмірів пенсій, призначених згідно із Законом України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування, судам слід мати на увазі, що наявність такої норми не є підставою для відмови в реалізації громадянами, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, конституційної гарантії та права на отримання пенсії і щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком.
Пенсія - це щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її інвалідом, або отримують члени її сім'ї у випадках, визначених цим Законом.
Відповідно до частини першої статті 6 Закону України від 9 липня 2003 року N 1058-IV "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" непрацездатні громадяни крім пенсійних виплат із системи пенсійного забезпечення мають право отримувати доплати, надбавки та підвищення до зазначених виплат, додаткову пенсію в порядку та за рахунок коштів, визначених законодавством.
Таким чином, пенсія є періодичним платежем, виплата якої, за загальним правилом, не обмежена у часі. Підвищення до пенсії, яке є додатковою виплатою особі, яка визнана такою, що має на нього право, нерозривно пов'язано з виплатою пенсії і також має не визначений у часі граничний термін виплати.
Отже, вирішуючи питання про звернення з позовом до суду позивач ОСОБА_1 мав можливість дізнатись про порушення свого права з боку відповідача у день, місяць та рік отримання пенсії, що передував шестимісячному строку, встановленому законом для звернення з адміністративним позовом.
Відповідно до ч. 2 ст. 99 КАС України, для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав.
З позовної заяви та доданих до неї матеріалів вбачається, що позивач знав про розмір своєї пенсії, оскільки отримував її щомісячно.
Згідно ст. 100 КАС України, адміністративний позов поданий після закінчення строків установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд за заявою особи яка його подала, не знайде підстав для поновлення строку.
Як вбачається із позовної заяви, позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним адміністративним позовом 13 квітня 2011 року, тобто з пропуском встановленого Кодексом адміністративного судочинства України шестимісячного строку, при цьому не зазначив поважність пропуску цього строку, тому позов в частині стягнення з Управління праці та соціального захисту населення Зміївської райдержадміністрації Харківської області щорічної допомоги на оздоровлення за період з 01.01.2005 року по 12.11.2010 рік, необхідно залишити без розгляду, відповідно до положень ст.100 КАС.
В іншій частині позовна заява відповідає вимогам ст. 106 КАС України, підсудна Зміївському районному суду Харківської області та підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, підстав для її повернення або відмови у відкритті провадження не вбачається.
Враховуючи те, що предметом даного спору є бездіяльність субєкта владних повноважень щодо перерахунку та виплати допомоги на оздоровлення, суддя, у відповідності до вимог ст. 183-2 КАС України, вважає за можливе провести розгляд справи у порядку скороченого провадження.
Керуючись ст. ст. 99, 100, 107, 171-2, 183-2 Кодексу адміністративного судочинства України,
УХВАЛИВ:
Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення у Зміївському районі Харківської області про зобовязання вчинити певні дії в частині перерахунку та виплати допомоги на оздоровлення за період з 01.01.2005 року по 12.11.2010 року залишити без розгляду.
Відкрити скорочене провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Зміївського району Харківської області про поновлення пропущеного строку для звернення до суду та зобовязання вчинити певні дії в частині перерахунку та виплати допомоги на оздоровлення за період з 13.11.2010 року по 13.04.2011 року
Зобовязати відповідача, у разі заперечення проти позову, у 10-денниий строк з дня отримання копії ухвали надати всі матеріали, що були або могли бути взяті ним до уваги при прийнятті рішення, вчинення дії, допущення бездіяльності, з приводу яких подано позов.
Розяснити відповідачеві, що в разі не подання у встановлений в ухвалі строк письмових заперечень проти позову та доказів, якими вони обґрунтовуються, справа буде розглянута на підставі наявних у ній доказів.
Керуючись ст. ст. 49, 51 Кодексу адміністративного судочинства України суд розяснює права сторін.
Сторони мають право: знати про дату, час і місце судового розгляду справи, про всі судові рішення, які ухвалюються у справі та стосуються їхніх інтересів; знайомитись з матеріалами справи; заявляти клопотання та відводи; давати усні та письмові пояснення, доводи та заперечення; подавати докази, брати участь у дослідженні доказів; робити із матеріалів справи виписки, знімати копії з матеріалів справи, одержувати копії судових рішень; подавати заперечення проти клопотань, оскаржувати судові рішення; позивач має право в будь-який час до закінчення судового розгляду збільшити або зменшити розмір позовних вимог, або відмовитися від адміністративного позову; позивач має право до початку судового розгляду справи по суті змінити предмет або підставу позову шляхом подання письмової заяви; відповідач має право визнати адміністративний позов повністю або частково, подати заперечення проти позову. Сторони можуть досягнути примирення на будь-якій стадії адміністративного процесу.
Копію ухвали направити особам, які беруть участь у справі.
Ухвала в частині залишення позову без розгляду може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя О.В.Бібік