Справа № 814/1118/15
Суддя: Крусян А.В.
Дата ухвалення: 2015-11-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

814/1118/15

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

——————————————————————

У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 листопада 2015 р.

м.Одеса

Справа № 814/1118/15

Категорія: 5.2.2

Головуючий в 1 інстанції: Желєзний І. В.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Крусяна А.В.,

суддів Джабурія О.В., Шляхтицького О.І.

секретаря Мамедової С.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Миколаївської митниці ДФС України на постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 10 червня 2015 року у справі за позовною заявою товариства з обмеженою відповідальністю «Техноторг-Дон» до Миколаївської митниці ДФС України про визнання протиправним та скасування рішення, –

В С Т А Н О В И В:

Постановою Миколаївського окружного адміністративного суду від 10 червня 2015 року позов задоволений.

Не погоджуючись з ухваленим у справі судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду скасувати та ухвалити нову про відмову у задоволенні позовних вимог.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Судом першої інстанції встановлено, що 04 липня 2014 року між позивачем та компанією "Meritor Germany GmbH" (Німеччина) укладено договір № 1 про поставку запасних частин для комерційного транспорту на загальну суму 500000євро. Продукція та строки поставки зазначаються в заявках покупця. /а.с.23-27/

На підтвердження митної вартості товару позивач надав митну декларацію від 02 березня 2015 року, декларацію митної вартості від 02 березня 2015 року, договір №1 від 04 липня 2014 року, додаткову угоду №1 до договору №1 від 04 липня 2014 року, додаткову угоду №1/1 до договору № 1 від 04 липня 2014 року, специфікацію №7 від 04 лютого 2015 року до договору №1 від 04 липня 2014 року, рахунок-фактуру (invoice) №911413 від 04 лютого 2015 року, платіжне доручення в іноземній валюті або банківських металах від 12 березня 2015 року №61, договір транспортного перевезення №51/09 від 05 березня 2012 року, товарно-транспортну накладну (СМR) №406065 від 25 лютого 2015 року, довідку перевізника ТОВ «Транс-Сервіс1» про транспортні витрати вих. №0227-2S від 27 лютого 2015 року в якій зазначено вартість витрат перевезення до митного кордону України та витрати на завантаження оцінюваного товару.

Під час процедури митного оформлення товару відповідач був повідомлений про те, що товар не страхувався.

02 березня 2015 року відповідач направив на адресу позивача лист, в якому повідомлялося, що подані документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості (документи не містять інформації щодо страхування товару покупцем). На підставі ст.53 МК України відповідач витребував від позивача додаткові документи: 1) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 2) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, інформацію біржових організацій про вартість товарів або сировини; 3) копію декларації країни відправлення; 4) виписку з бухгалтерської документації.

Разом з тим, відповідно до ст.49 Митного кодексу України, митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Частиною 1 ст. 51 Митного кодексу України, визначено, що митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу. Контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під і час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу. За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу (ч. 1 – 3 ст. 54 МК України).

Відповідно до частин 1-3, 5 ст. 53 МК України, у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п'ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Відповідно до частин 2-7 ст. 54 Митного кодексу України, контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у ч.1ст.58 цього Кодексу.

За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Орган доходів і зборів під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов'язаний: 1) здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 2) надавати декларанту або уповноваженій ним особі письмову інформацію про причини, за яких заявлена ними митна вартість не може бути визнана; 3) надавати декларанту або уповноваженій ним особі письмову інформацію щодо порядку і методу визначення митної вартості, застосованих у разі коригування митної вартості, а також щодо підстав здійснення такого коригування; 4) випускати у вільний обіг товари, що декларуються: у разі визнання органом доходів і зборів заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю; у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною органом доходів і зборів; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу X цього Кодексу в розмірі, визначеному органом доходів і зборів відповідно до частини сьомої статті 55 цього Кодексу.

У разі, якщо під час проведення митного контролю орган доходів і зборів не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично.

Відповідно до ст.55 Митного кодексу України, рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Прийняте органом доходів і зборів письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: 1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; 2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; 3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана органом доходів і зборів; 4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування; 5) інформацію про: а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною органом доходів і зборів; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу X цього Кодексу в розмірі, визначеному органом доходів і зборів відповідно до частини сьомої цієї статті; б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості до органу вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду.

Методи визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, встановлені в ст.57 МК України.

Частиною 1 вказаної статті встановлено, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

При цьому частинами 2, 3, 6 ст.57 передбачено, що основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Відповідно до ч. 4 ст. 57 МК України застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що сам по собі факт відмінності ціни на імпортуємий товар від звичайної, не може безпосередньо свідчити про її заниження декларантом, так як ціна товару є результатом домовленості продавця і покупця та залежить від багатьох факторів, а тому у господарських правовідносинах звичайною практикою є встановлення різної ціни на один і той самий товар.

При цьому, відповідачем не надано доказів обґрунтованості застосування резервного методу визначення митної вартості. Оскільки, при визначенні митної вартості за резервним методом припускається більша порівняно з іншими методами гнучкість, тобто використання цінових довідників, що містять повний опис товарів на асортиментному рівні; каталогів і подібних видань, даних про біржові котирування цін; використання статистичних даних про звичайні рівні комісійних, знижок, прибутку, тарифів на транспорт тощо.

Крім цього, відповідачем не надано суду доказів щодо наявності розбіжностей в документах поданих позивачем до митного оформлення, оскільки судовим розглядом встановлено подачу документів позивачем у відповідності до п.3 ч.2 ст.53 МК України, які підтверджують митну вартість поставленого товару.

Як вбачається з матеріалів справи, митний орган мотивує спірне рішення про коригування митної вартості товарів тим, що відомості заявлені декларантом не підтверджені документально (документи містять розбіжності, а саме прас - листи від 23 січня 2014 року №б/н та 06 січня 2015 року, що містять інформацію щодо товару №4 не завірені торговою палатою у Німеччині відповідно до вимог пункту 6.7 договору від 04 липня 2014 року № 1).

Однак, судом першої інстанції встановлено, що відповідно до графи №44 митної декларації №504070000/2015/000760 від 02 березня 2015 року позивач разом з митною декларацією надав відповідачу прейскурант (прас - листи) від 23 січня 2014 року № б/н та 06 січня 2015 року виробника товару про що свідчить код документу №3014, який відповідно до наказу Мінфіну №1011 від 20 вересня 2012 року «Про затвердження відомчих класифікаторів інформації з питань державної митної справи, які використовуються у процесі оформлення митних декларацій» розшифровується як «прейскурант (прас - лист) виробника товару», які були завірені торговою палатою у Німеччині відповідно до вимог пункту 6.7 договору від 04 липня 2014року №1.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про безпідставність доводів відповідача щодо надання незавірених прайс - листів від 23 січня 2014 року № б/н та 06 січня 2015 року торгової палати у Німеччині відповідно до вимог пункту 6.7 договору від 04 липня 2014 року № 1, оскільки суперечать наявним у матеріалах справи фактичним даним.

Доводи відповідача щодо відсутності інформації про вартість транспортних витрат при подачі порожнього транспортного засобу до місця завантаження як складової митної вартості товару та неправильність проведеного розрахунку не заслуговують на увагу, оскільки послуга перевезення вантажу оплачується безпосередньо за перевезення вантажу, а не за прибуття порожнього транспортного засобу до місця завантаження. Крім того, перевізник може не нести витрати пов'язані з доставкою транспорту до місця завантаження, в зв'язку з перевезення товарів в пункт навантаження за іншими договорами з іншими контрагентами.

Виключний перелік складових митної вартості товару наведений у ч.10 ст. 58 Митного кодексу України серед переліку яких відсутня така складова митної вартості товару як транспортні витрати при подачі порожнього транспортного засобу до місця завантаження.

Натомість відповідно до п.5 та п.6 ч.10 ст. 58 Митного кодексу України передбачено складові митної вартості товару: витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України та витрати на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів, пов'язані з їх транспортуванням до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України.

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів вважає, що відповідачем не було доведено, що під час проведення митного контролю позивачем заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлених декларантом, а надані останнім документи містили всі данні числових значень складових митної вартості товару, відомості щодо ціни, що була фактично сплачена та не містили розбіжностей чи ознак підробки.

За таких підстав, висновки суду першої інстанції про задоволення позовних вимог є правильними.

Оскільки, при вирішенні справи суд першої інстанції правильно застосував норми матеріального та процесуального права, тому постанова суду першої інстанції в порядку ст.200 КАС України підлягає залишенню без змін.

Керуючись, ст.ст. 198, 200, 205, 206 КАС України, суд,

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Миколаївської митниці ДФС України – залишити без задоволення, а постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 10 червня 2015 року – залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили негайно після її проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складання її в повному обсязі.

Головуючий: А.В. Крусян

Суддя: О.В. Джабурія

Суддя: О.І. Шляхтицький