Справа № 803/3626/15
Суддя: Денисюк Руслан Степанович
Дата ухвалення: 2015-11-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2015 року Справа № 803/3626/15

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Денисюка Р.С.,

при секретарі судового засідання Шаблій Л.П.,

з участю представника позивача ОСОБА_1,

з участю представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Луцьку адміністративну справу за позовом ОСОБА_3 до Луцької обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Волинській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення № 9212152 від 30.06.2015 року,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернулась в суд із позовом до Луцької обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Волинській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення № 9212152 від 30.06.2015 року.

Вказаний позов мотивовано тим, що Луцькою ОДПІ ГУ ДФС у Волинській області прийнято податкове повідомлення - рішення від 30.06.2015 за № 9212152, яким позивачу нараховане податкове зобовязання з орендної плати за користування земельною ділянкою, розташованої за адресою: вул. Кольцова, 6 м. Луцьк (кадастровий № 111320019) в сумі 827,9 грн.

Позивач вважає вказане податкове повідомлення-рішення протиправним та таким, що підлягає скасуванню виходячи із наступного. До вказаного рішення не долучено розрахунку податкового зобовязання, і тому не зрозуміло, за який період воно нараховано. Податкове повідомлення-рішення форми «Ф» від 30.06.2015 за № 9212152 - не в повній мірі відповідає вимогам додатку №1 Порядку направлення органами державної податкової служби податкових повідомлень-рішень платникам податків, затвердженого наказом Мінфіну від 28.11.2012 за № 1236 і зареєстрованого в Мінюсті 20.12.2012 за № 2135/22447.

Зазначає, що 28.03.2008 року позивачем з однієї сторони та Луцькою міською радою з другої сторони був укладений договір оренди землі, предметом якого і була земельна ділянка з кадастровим номером 111320019. 17.04.2008 даний договір зареєстрований у Волинській регіональній філії ДП «Центр ДЗК» за № 64.

Позивач зазначає, що ніяких договорів вона не укладала та не підписувала, в тому числі і додаткову угоду. Строк дії первинної угоди закінчився, і у встановленому порядку її дія не продовжувалася. Також звертає увагу на ту обставину, що додаткова угода не зареєстрована в реєстрі. Вважає, що в силу закону вказана додаткова угода є нікчемною, і у відповідача немає правових підстав для нарахування орендної плати за вказаним договором. Вказане податкове повідомлення - рішення Луцькою ОДПІ направлено з порушенням термінів, визначених ст. 286 ПК України. Крім того, позивач вважає, що в силу ст.ст. 284, 285, 286, 288 ПК України він не є платником вказаного податку.

З врахуванням викладеного просить визнати протиправним та скасувати оскаржуване податкове повідомлення рішення.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав із підстав, викладених у позовній заяві, та просить їх задовольнити.

Представник відповідача в письмових запереченнях на позов та у судовому засіданні позову не визнала, просить в його задоволені відмовити із наступних підстав.

Рішенням Луцької міської ради № 23/109 від 06.02.2008 року ОСОБА_3 надано в строкове платне користування земельну ділянку площею 89 кв.м для встановлення і обслуговування металевого гаража, яка знаходиться на вул. Кольцова, 6 та укладено між Луцькою міською радою і громадянкою ОСОБА_3 договір оренди землі від 28.03.2008 року, який зареєстровано у Державному реєстрі земель від 17.04.2008 року за №64. Договір укладено на пять років. Після закінчення строку договору орендар має переважне право на поновлення його на новий строк.

Згідно зі ст. 31 Закону України від 06.10.98 р. № 161-XIV «Про оренду землі» (даті Закон № 161). У разі якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди і за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення в поновленні договору оренди землі, такий договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які було передбачено договором.

02.06.2014 року між позивачем та Луцькою міською радою укладено додаткову угоду про поновлення дії договору оренди землі на вказану земельну ділянку. Нормативна оцінка земельної ділянки на 2014 рік становить 22095,14 грн. Передача земельної ділянки здійснюється без розроблення проекту її відведення та на підставі рішення Луцької міської ради від 30.04.2014 року №59/91.

Вказані договори підписані позивачем, про що свідчить підпис на них, який є аналогічним тому, яким підписана позовна заява.

На підставі вказаних договорів та відповідно з вимогами Податкового кодексу України Луцькою ОДПІ проведено нарахування ОСОБА_3 грошового зобовязання з орендної плати за землю на 2015 рік та видано податкове повідомлення-ріщення від 30.06.2015 року № 9212152 про сплату орендної плати за землю з фізичних осіб у сумі 827,90 грн. Надіслання податкового повідомлення-ріщення 03.08.2015 року ніяк не може вплинути на права ОСОБА_3, оскільки як строк сплати грошового зобовязання за рішенням, так і строк оскарження даного рішення законодавство повязує саме з фактом отримання, а не фактом надіслання податкового повідомлення - рішення.

Згідно ст. 287.5 ПКУ податок фізичними особами сплачується протягом 60 днів з дня вручення податкового повідомлення-рішення. Зазначає, що факт невчасного надіслання позивачу оскаржуваного рішення не спростовує факту несвоєчасної сплати позивачем грошового зобов'язання та не звільняє його від відповідальності за несплату або невчасну сплату грошового зобовязання.

Оскільки договір оренди на даний час є чинним, то Луцькою ОДПІ правомірно у відповідності до Закону України «Про оренду землі» ст.ст. 285, 288 ПК України нараховано позивачу зобовязання по орендній платі за користування земельною ділянкою, а оскаржуване податкове повідомлення-рішення є законним. З врахуванням викладеного, просить в задоволенні позову відмовити.

Суд, заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що заявлений позов не підлягає до задоволення враховуючи наступне.

Відповідно до підпункту 14.1.147 пункту 14.1 статті 14 ПК України плата за землю - загальнодержавний податок, який справляється у формі земельного податку та орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності.

Згідно з підпунктом 14.1.136 пункту 14.1 статті 14 ПК України орендна плата за земельні ділянки державної і комунальної власності обовязковий платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою.

Частиною 6 ст. 33 Закону України «Про оренду землі» встановлено, що у разі якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди і за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі такий договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором. У цьому випадку укладання додаткової угоди про поновлення договору оренди землі здійснюється.

Відповідно до пункту 288.1 статті 288 ПК України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки.

Пунктом 288.2 ст. 288 ПК України встановлено, що платником орендної плати є орендар земельної ділянки.

Як передбачає пункт 288.4 статті 288 ПК України розмір та умови внесення орендної плати встановлюються у договорі оренди між орендодавцем (власником) і орендарем.

Судом встановлено, що 28.03.2008 року між ОСОБА_3 та Луцькою міською радою укладено договір оренди земельної ділянки строком на пять років, яка розташована по вул. Кольцова, 6, м. Луцьк (кадастровий № 111320019).

До вказаного акту долучено акт винесення в натурі меж земельної ділянки від 31.03.2008 року.

Згідно п.8 вказаного договору визначено, що після закінчення строку договору орендар має переважне право на поновлення його на новий строк.

Вказаний договір 17.04.2008 зареєстрований у Волинській регіональній філії ДП «Центр ДЗК» за № 64.

02.06.2014 року на підставі рішення Луцької міської ради від 30.04.2014 року № 59/91 «Про поновлення договору оренди землі громадянці ОСОБА_3 для встановлення та обслуговування металевого гаража на вул. Кольцова, 6» між позивачем та Луцькою міською радою укладено додаткову угоду, якою продовжено строк оренди даної земельної ділянки строком на 25 років.

Нормативна грошова оцінка вказаної земельної ділянки визначена в сумі 22095,14 гривень. Пунктом 9 додаткової угоди визначено, що орендна плата вноситься Орендарем в розмірі 3% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки (а.с. 27-31).

Вказані договори були підписані позивачем у встановленому порядку, про що свідчить її підпис на них.

На підставі вказаних договорів Луцькою ОДПІ 30.06.2015 року було прийнято податкове повідомлення-рішення № 9212152, яким ОСОБА_3 визначено суму грошового зобовязання по орендній платі за землю з фізичних осіб в сумі 827,90 грн.

Із розрахунку по нарахованій орендній платі (а.с. 36) вбачається, що вона нарахована за 2015 рік.

Аналізуючи зазначене, суд вважає, що оскільки між позивачем та Луцькою міською радою укладено, відповідні договори оренди землі які на момент винесення оскаржуваного податкового повідомлення-рішення були чинними, то позивач відповідно виступає землекористувачем, яка у встановленому порядку та розмірах повинна сплачувати орендну плату за користування земельною ділянкою.

Тому на думку суду Луцькою ОДПІ у відповідності до норм Закону України «Про оренду землі», ПК України правомірно нараховано позивачу орендну плату за користування земельною ділянкою та винесено податкове повідомлення-рішення від 30.06.2015 року.

Сума нарахованої орендної плати відповідає п.9 додаткової угоди та нормам ст.ст. 288, 289 ПК України.

Суд не приймає до уваги твердження представника позивача про те, що вказане податкове повідомлення - рішення було винесено 30.06.2015 року а направлене позивачу лише 03.08.2015 року, оскільки вказане не впливає на правомірність винесеного податкового повідомлення-рішення.

Пунктом 286.5 ст.286 ПК України визначено, що нарахування фізичним особам сум податку проводиться контролюючими органами, які видають платникові до 1 липня поточного року податкове повідомлення-рішення про внесення податку за формою, встановленою у порядку визначеному статтею 58 цього Кодексу.

Луцькою ОДПІ податкове повідомлення рішення винесено у зазначений вказаною нормою строк, а подальші наслідки його винесення чинним законодавством повязуються із його отриманням особою. Порушення строку направлення такого рішення не є підставною для визнання його протиправним.

Також суд не погоджується із твердженнями позивача та його представника, що вони не є землекористувачами в розумінні ст. 92 ЗК України, а тому не є платником донарахованих відповідачем сум податку, оскільки в розумінні ПК України позивач є платником орендної плати за користування земельною ділянкою та повинна її сплачувати у встановлені договором розмірах та строках, а норми ст. 92 ЗК України регламентують інші правовідносини. Зокрема, частинами 1,2 ст. 93 ЗК України визначено, що право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Земельні ділянки можуть передаватися в оренду громадянам та юридичним особам України, іноземцям і особам без громадянства, іноземним юридичним особам, міжнародним об'єднанням і організаціям, а також іноземним державам.

Що стосується посилань позивача на те, що вказана додаткова угода не була зареєстрована у встановленому порядку, що виключає нарахування орендної плати то суд не вважає їх обґрунтованими виходячи з наступного. На момент укладення додаткової угоди 02.06.2014 року ст. 288 ПК України було визначено, що підставою для нарахування орендної плати було договір орендної плати без посилки на те, що він повинен був бути у встановленому порядку зареєстрований. По - друге, первинний договір оренди як встановлено в судовому засіданні зареєстровано у Державному реєстрі земель від 17.04.2008 року за № 64. При цьому дотримання формальної процедури реєстрації договору оренди не є пріоритетним при застосуванні податкового законодавства (вона є пріоритетною в цивільних правовідносинах).

Так, статтею 125 Земельного кодексу України (далі ЗК України) передбачено, що право оренди земельної ділянки виникає з моменту державної реєстрації цих прав.

Отже, недотримання указаних норм стосовно державної реєстрації земельних ділянок свідчить про можливі порушення вимог земельного законодавства, а не податкового законодавства, та не може звільняти особу від сплати орендної плати.

Більше того, ПК України чітко визначає, що єдиним документом, на підставі якого сплачується орендна плата, є договір оренди земельної ділянки.

Не беруться до уваги судом твердження позивача про те, що укладені договори позивачем не підписувалися і, що було порушено порядок укладення додаткової угоди, що на думку позивача свідчить про їх нікчемність враховуючи наступне.

Як вбачається із долучених до справи угод вони підписані позивачем і підпис фактично співпадає тому який є на позовній заяві.

У даному випадку предметом даного спору є податкові повідомлення - рішення та правомірність їх винесення податковим органом. Тому суд при вирішення вказаного спору насамперед перевіряє підставність дій відповідача при його винесенні та правомірність таких нарахувань визначених оспорюваним рішенням. На даний час у встановленому порядку позивач не зверталась до суду про визнання договорів нікчемними і вони є чинними. У даному випадку пріоритетними для застосування є норми податкового законодавства, а не цивільного. Крім того, адміністративний суд не наділений повноваженнями, щодо перевірки підставності укладеної додаткової угоди, оскільки вказане виходить за межі предмету позову. Тому у відповідача були всі підстави визначені ПК України для винесення оскаржуваного податкового повідомлення-рішення.

Інші твердження позивача та його представника не спростовують висновків суду зроблених в даному судовому засіданні.

З урахуванням наведеного суд дійшов висновку, що податкове повідомлення-рішення № 9212152 від 30.06.2015 року, яким позивачу визначену суму грошового зобовязання по орендній платі за землю на 827.9 грн., винесено Луцькою ОДПІ у відповідності до вимог податкового законодавства, а тому в задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 слід відмовити повністю.

Керуючись ст.ст.158, 160 ч.3, 162, 163, 186 КАС України, на підставі Податкового кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

В задоволення позову ОСОБА_3 до Луцької обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Волинській області про визнання протиправним та скасування податкового-повідомлення рішення № 9212152 від 30.06.2015 року відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого ст.186 КАС України. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд. Апеляційна скарга на постанову подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови, яка буде складена у повному обсязі до 16.11.2015 року. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Львівського апеляційного адміністративного суду.

Головуючий Р.С. Денисюк