Справа № 802/3770/15-а
Суддя: Воробйова Інна Анатоліївна
Дата ухвалення: 2015-11-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

11 листопада 2015 р. Справа № 802/3770/15-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Воробйової Інни Анатоліївни, розглянувши у відкритому судовому засіданні, без технічної фіксації судового процесу, адміністративну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Продовольча компанія "Зоря Поділля" до Реєстраційної служби Теплицького районного управління юстиції у Вінницькій області, третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - ТОВ "Теплик-Агро" про визнання протиправним та скасування рішення

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду звернулось товариство з обмеженою відповідальністю "Продовольча компанія "Зоря Поділля" (далі - ТОВ "ПК "Зоря Поділля", позивач) з адміністративним позовом до Реєстраційної служби Теплицького районного управління юстиції у Вінницькій області (далі - Реєстраційна служба Теплицького РУЮ у Вінницькій області, відповідач) про визнання протиправним та скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер 11332803 від 03.03.2014 р., прийнятого на підставі укладеного договору оренди землі між ТОВ "Теплик-Агро" та фізичною особою ОСОБА_1 10.01.2014 р.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 26.08.2010 р. між ТОВ "ПК "Зоря Поділля" та ОСОБА_1 укладено договір оренди землі загальною площею 1,9850 га, що знаходиться на території Великомочульської сільської ради терміном на 10 років. Однак, 31.08.2015 р. позивачу стало відомо, що між ОСОБА_1 та ТОВ "Теплик-Агро" 10.01.2014 р. укладено договір оренди цієї ж земельної ділянки та відповідно до рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер 11332803 від 03.03.2014 р., проведено його державну реєстрацію. Дане рішення, на думку позивача, є протиправним та підлягає скасуванню, оскільки право оренди спірної земельної ділянки вже було зареєстроване і на час проведення оскаржуваних реєстраційних дій договір оренди від 26.08.2010 р., укладений між ОСОБА_1 та ТОВ " ПК "Зоря Поділля", був чинним.

Ухвалою суду від 15.10.2015 р. до участі в справі в якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача залучено ТОВ "Теплик-Агро".

Представник позивача в судове засідання не з'явився, надавши заяву про розгляд справи за його відсутності (вх.№33553 від 11.11.2015 р.).

Відповідач та третя особа в судове засідання також не з'явились. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, що підтверджується повідомленнями про вручення поштових відправлень.

В силу пункту 2 частини 1 статті 128 КАС України суд відкладає розгляд справи в разі неприбуття в судове засідання позивача, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, якщо від нього не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності.

Відповідно до частини 4 статті 128 КАС України у разі неприбуття відповідача, належним чином повідомленого про дату, час та місце судового розгляду, без поважних причин розгляд справи може не відкладатись і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

Враховуючи положення зазначених норм, заяву позивача та належне повідомлення відповідача та третьої особи, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності осіб, що беруть участь у справі. При цьому, відповідно до положень статті 41 КАС України технічна фіксація судового процесу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 є власником земельної ділянки площею 1,9850 га, кадастровий номер :02:000:0170, яка розташована на території Великомочульської сільської ради Теплицького району (кадастровий номер :02:000:0170), відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку серії ВН017581 від 13.10.2005 р.

26.08.2010 р. між ОСОБА_1 та ТОВ "ПК "Зоря Поділля" укладено договір оренди вищезазначеної земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва строком на 10 років. 04.07.2011 року,який зареєстровано у відділі Держкомзему в Теплицькому районі Вінницької області за № 0.

31.08.2015 р. позивачу стало відомо, що між ОСОБА_1 та ТОВ "Теплик-Агро" 10.01.2014 р. укладено договір оренди землі цієї ж земельної ділянки, який згідно рішення Реєстраційної служби Теплицького РУЮ Вінницької області зареєстрований 03.03.2014 р., індексний номер 11332803.

Вважаючи дане рішення протиправним і таким, що підлягає скасуванню, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Визначаючись щодо позовних вимог, суд виходить з наступного.

Правовідносини, пов'язані з набуттям права оренди на земельні ділянки, укладенням договорів оренди землі та їх реєстрацією на час вчинення відповідачем оскаржуваних дій регулювалися Земельним кодексом України, Законом України "Про оренду землі", Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень", Законом України "Про Державний земельний кадастр", Порядком державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень і Порядком надання інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України №703 від 22.06.2011 року.

Відповідно до частини 4 статті 124 Земельного кодексу України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем.

Статтею 125 Земельного кодексу України передбачено, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Згідно із статтею 2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державна реєстрація речових прав на нерухоме майно це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Державний реєстр речових прав на нерухоме майно єдина державна інформаційна система, що містить відомості про права на нерухоме майно, їх обтяження, а також про об'єкти та суб'єктів цих прав.

В силу частини 2 статті 9 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державний реєстратор встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема: відповідність обов'язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення (у випадках, встановлених законом); відповідність повноважень особи, яка подає документи на державну реєстрацію прав та їх обтяжень; відповідність відомостей про нерухоме майно, наявних у Державному реєстрі прав та поданих документах; наявність обтяжень прав на нерухоме майно, зареєстрованих відповідно до вимог цього Закону; наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або договір (угода) пов'язує можливість проведення державної реєстрації виникнення, переходу, припинення прав на нерухоме майно або обтяження таких прав.

У пункті 8-1 частини 2 цієї ж норми зазначено, що під час проведення державної реєстрації прав, які виникли та оформлені в установленому порядку до 1 січня 2013 року, запитує від органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, які відповідно до чинного на момент оформлення права законодавства проводили таке оформлення, інформацію (довідки, копії документів тощо), необхідну для реєстрації прав та їх обтяжень, якщо такі документи не були подані заявником або якщо документи, подані заявником, не містять передбачених цим Законом відомостей про правонабувача або про нерухоме майно. Органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, до яких надійшов запит, зобовязані безоплатно в установленому законодавством порядку протягом трьох робочих днів надати державному реєстратору відповідну інформацію, зокрема щодо оформлених речових прав на нерухоме майно, у тому числі земельні ділянки.

Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що державний реєстратор під час проведення державної реєстрації речових прав на нерухоме майно зобов"язаний перевірити інформацію про наявність або відсутність вже зареєстрованих речових прав з метою недопущення одночасного існування їх подвійної державної реєстрації.

Статтею 15 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" визначено, що державна реєстрація прав та їх обтяжень проводиться в такому порядку: прийняття і перевірка документів, що подаються для державної реєстрації прав та їх обтяжень, реєстрація заяви; встановлення факту відсутності підстав для відмови в державній реєстрації прав та їх обтяжень, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та/або їх обтяжень; прийняття рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, відмову в ній або зупинення державної реєстрації; внесення записів до Державного реєстру прав; видача свідоцтва про право власності на нерухоме майно у випадках, встановлених статтею 18 цього Закону; надання витягів з Державного реєстру прав про зареєстровані права та/або їх обтяження.

Згідно з частиною 4 статті 15 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державній реєстрації підлягають виключно заявлені права та їх обтяження за умови їх відповідності законодавству і поданим документам.

Відповідно до статті 24 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо: заявлене право, обтяження не підлягає державній реєстрації відповідно до цього Закону; об'єкт нерухомого майна, розміщений на території іншого органу державної реєстрації прав; із заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень звернулася неналежна особа; подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом, або не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують; заяву про державну реєстрацію прав, пов'язаних з відчуженням нерухомого майна, подано після державної реєстрації обтяжень, встановлених щодо цього майна, крім випадків, встановлених частиною дев'ятою статті 15 цього Закону; заяву про державну реєстрацію обтяжень речових прав на нерухоме майно щодо попереднього правонабувача подано після державної реєстрації права власності на таке майно за новим правонабувачем; заяву про державну реєстрацію речових прав, похідних від права власності, подано за відсутності державної реєстрації права власності, крім випадків, установлених частиною дев'ятою статті 15 цього Закону; під час подання заяви про державну реєстрацію права власності на підприємство як єдиний майновий комплекс, житловий будинок, будівлю, споруду (їх окремі частини), що виникло на підставі документа, за яким правонабувач набуває також право власності на земельну ділянку, не подано заяву про державну реєстрацію права власності на земельну ділянку; після завершення п'ятиденного строку з дня отримання заявником письмового повідомлення про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав не усунено обставин, що були підставою для прийняття такого рішення; заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень під час вчинення нотаріальної дії з нерухомим майном, об'єктом незавершеного будівництва подано не до нотаріуса, який вчинив таку дію; заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень в електронній формі подано особою, яка не є державним кадастровим реєстратором або державним виконавцем; заявником подано ті самі документи, на підставі яких заявлене право та обтяження такого права вже зареєстровано у Державному реєстрі прав.

Судом встановлено, що договір оренди землі від 26.08.2010 р., укладений між ОСОБА_1 та ТОВ "ПК "Зоря Поділля", сторонами достроково не розривався, однак 10.01.2014 року, тобто до закінчення його дії, між ОСОБА_1 та ТОВ "Теплик-Агро" укладено інший договір оренди землі.

Таким чином, суд доходить висновку, що відповідач, в порушення вимог чинного законодавства, при проведенні державної реєстрації речового права за договором оренди землі, укладеним 10.01.2014 року між ТОВ "Теплик-Агро" та ОСОБА_1, належним чином не перевірив, чи вже зареєстроване право оренди на дану земельну ділянку, внаслідок чого неправомірно здійснив повторну реєстрацію договору оренди однієї і тієї самої земельної ділянки, що є недопустимим, оскільки зумовлює ситуацію, за якої одну і ту ж земельну ділянку було передано в оренду різним орендарям, адже право оренди в них виникло з моменту реєстрації договорів оренди земельних ділянок.

Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного суду України від 29.09.2015 р.

Крім того, суд бере до уваги поведінку відповідача-суб'єкта владних повноважень під час розгляду справи, який не лише не виконав свого обов'язку доказування, передбаченого частиною 2 статті 72 КАС України, але й не надав ті додаткові письмові докази, які витребовувались судом з власної ініціативи.

З огляду на викладене, суд доходить до переконання, що реєстрацію права оренди земельної ділянки за договором від 10.01.2014 року між ТОВ "Теплик-Агро" та ОСОБА_1 відповідачем проведено без дотримання вимог чинного законодавства, внаслідок чого істотно порушено законні права та інтереси позивача як правомірного орендаря землі.

Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 1 статті 11 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних справах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення (ч. 1 ст. 71 КАС України), а згідно із статтею 86 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів позивача, оцінивши досліджені у ході судового розгляду справи докази в їх сукупності, суд доходить висновку про наявність підстав для визнання протиправним і скасування рішення Реєстраційної служби Теплицького районного управління юстиції Вінницької області від 03.03.2014 року, індексний номер 11332803, про державну реєстрацію прав та їх обтяжень.

Відтак, адміністративний позов ТОВ "Зоря Поділля" належить задовольнити повністю.

Понесені позивачем судові витрати зі сплати судового збору підлягають відшкодуванню відповідно до ст. 94 КАС України.

Керуючись ст.ст. 70, 71, 79, 86, 94, 128, 158, 162, 163, 167, 255, 257 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Реєстраційної служби Теплицького районного управління юстиції Вінницької області від 03.03.2014 року, індексний номер 11332803, про державну реєстрацію прав та їх обтяжень.

Стягнути з Державного бюджету України на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Продовольча компанія "Зоря Поділля" (вул. Плеханова, 150, м. Гайсин, Вінницька обл., ) судовий збір, сплачений згідно платіжного доручення №29958 від 25.09.2015 р. у розмірі 1218,00 грн. (одна тисяча двісті вісімнадцять грн.) за рахунок бюджетних асигнувань Реєстраційної служби Теплицького районного управління юстиції Вінницької області (вул. Незалежності, 7, смт Теплик, Вінницька обл., ідент. код 37337576).

Постанова набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст. 186 КАС України апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Воробйова Інна Анатоліївна