Справа № 760/18714/15-а
Суддя: Оксюта Т. Г.
Дата ухвалення: 2015-11-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа №2-а-667/15
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
13 листопада 2015 року м. Київ
Суддя Солом`янського районного суду м. Києва Оксюта Т.Г., розглянувши у скороченому провадженні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної гвардії України про визнання протиправним та скасування розрахунку одноразової грошової допомоги,-
В С Т А Н О В И В:
У жовтні 2015 року позивач звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив визнати протиправними та скасувати розрахунок одноразової грошової допомоги, проведений Головним управління Національної гвардії України (протокол №1/284 затверджений Т.в.о. командувача Національної гвардії України 17.03.2015 року).
Зобов`язати Головне управління Національної гвардії України перерахувати ОСОБА_1 , передбачену ст. 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», одноразову грошову допомогу у відповідності до вимог чинного законодавства.
Виплатити ОСОБА_1 , передбачену ст. 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» одноразову грошову допомогу у розмірі 48984,00 грн.
Свої вимоги обґрунтовував тим, що він в період з 1966 року по 1988 року проходив військову службу у внутрішніх військах МВС СРСР на різних військових посадах.
З 07.09.1980 року по 25.03.1981 року позивач виконував обов`язки військової служби на території Демократичної Республіки Афганістан, а у 1986 році виконував службові обов`язки з ліквідації наслідків аварії на чорнобильській АЕС.
Наказом командира військової частини НОМЕР_1 МВС СРСР від 26.08.1988 року №202с/ч позивач був звільнений у запас на підставі п. «в» ст. 46 Положення про проходження військової служби прапорщикам і мічманам Збройних сил СРСР (за скороченням штатів).
23.03.2011 року позивачу встановлено ІІІ групу інвалідності (довічно) внаслідок захворювання пов`язаного з проходженням військової служби та визначено 40% втрати професійної працездатності.
На підставі постанови суду, відповідачем було виплачену позивачу одноразову грошову допомогу у розмірі 48-місячного грошового забезпечення, а саме 0,11 грн.
Позивач вважає, що вказаний розрахунок одноразової грошової допомоги не відповідає вимогам чинного законодавства, а тому є протиправним та підлягає скасуванню, оскільки відповідачем був застосований порядок перерахунку грошового забезпечення у радянських рублях в гривні, на підставі листа Національного банку України від 19.12.1992 року №11-112/4537/11921 та указів Президента України від 07.11.1992 року №549/92 «Про реформу грошової системи України» і від 25.08.1996 року №762/96 «Про грошову реформу в Україні», що в даному випадку застосуванню не підлягають.
На підставі викладеного просив позов задовольнити.
Із заперечень представника Головного управління Національної гвардії України вбачається, що проти задоволення позову він заперечує посилаючись на те, що відповідач при нарахуванні та виплаті одноразової грошової допомоги діяв виключно на підставі законодавства України, у межах своїх повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією, законами України та постановами Кабінету Міністрів України, при цьому не порушила, а ні права, а ні інтересів позивача.

З урахуванням викладеного просив відмовити у задоволенні позову.

Згідно ч. 4 ст. 183-2 КАС України суддя розглядає справу в порядку скороченого провадження одноособово, без проведення судового засідання та виклику осіб, які беруть участь у справі. За результатами розгляду справи у скороченому провадженні суддя, оцінивши повідомлені позивачем, відповідачем обставини, за наявності достатніх підстав приймає законне та обґрунтоване судове рішення. У разі недостатності повідомлених позивачем обставин або якщо за результатами розгляду поданого відповідачем заперечення суд прийде до висновку про неможливість ухвалення законного і обґрунтованого судового рішення без проведення судового засідання та виклику осіб, які беруть участь у справі, суд розглядає справу за загальними правилами цього Кодексу, про що постановляє ухвалу, яка не підлягає оскарженню.
Оскільки розгляд справи відбувається в порядку скороченого провадження, судове засідання в справі не проводилось та особи, які беруть участь у справі не викликались.
Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, прихожу до наступного.
Згідно ст.11 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.
Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.
Відповідно до ст. 19 Конституції України орган державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ч. 1 ст. 69 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставах яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.
Встановлено, що з 07.09.1980 року по 25.03.1981 року позивач виконував обов`язки військової служби на території Демократичної Республіки Афганістан, а у 1986 році виконував службові обов`язки з ліквідації наслідків аварії на чорнобильській АЕС.
Наказом командира військової частини НОМЕР_1 МВС СРСР від 26.08.1988 року №202с/ч позивач був звільнений у запас на підставі п. «в» ст. 46 Положення про проходження військової служби прапорщикам і мічманам Збройних сил СРСР (за скороченням штатів).
23.03.2011 року позивачу встановлено ІІІ групу інвалідності (довічно) внаслідок захворювання пов`язаного з проходженням військової служби та визначено 40% втрати професійної працездатності.
У зв`язку з отриманням інвалідності, 07.04.2011 року позивач звернувся до Головного управління внутрішніх справ України з проханням виплатити йому, передбачену ст. 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», одноразову грошову допомогу. Проте, у виплаті зазначеної грошової допомоги позивачу було відмовлено.
Постановою Солом`янського районного суду м. Києва від 05.10.2011 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 12.06.2013 року та ухвалою Вищого адміністративного суду України від 11.09.2014 року, було задоволено позов ОСОБА_1 та визнано протиправними дії Головного управління внутрішніх військ МВС України щодо відмови у виплаті позивачу одноразової грошової допомоги і зобов`язано Головне управління внутрішніх військ МВС України виплатити позивачу одноразову грошову допомогу.
23.06.2014 року позивач звернувся до виконавчої служби за примусовим виконанням рішення суду.
08.04.2015 року відповідачем було виплачено позивачу одноразову грошову допомогу у розмірі 48-місячного грошового забезпечення, а саме 0,11 грн.
Позивач вважає, що вказаний розрахунок одноразової грошової допомоги не відповідає вимогам чинного законодавства, а тому є протиправним та підлягає скасуванню, оскільки відповідачем був застосований порядок перерахунку грошового забезпечення у радянських рублях в гривні, на підставі листа Національного банку України від 19.12.1992 року №11-112/4537/11921 та указів Президента України від 07.11.1992 року №549/92 «Про реформу грошової системи України» і від 25.08.1996 року №762/96 «Про грошову реформу в Україні», що в даному випадку застосуванню не підлягають.
Однак, вказані твердження позивача не відповідають дійсності з огляду на наступне.
Встановлено, що 17.03.2015 року комісією ГУ НГУ по виплаті одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби на виконання постанови Солом`янського районного суду м. Києва від 05.11.2011 року у справі № 2а-4954/11 було здійснено нарахування позивачу одноразової грошової допомоги, як особі, яка звільнена з військової служи та отримала III групу інвалідності у розмірі 48-місячногогрошового забезпечення відповідно до Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби, що сталися у 2006 році затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2007 року № 284.
Сума, яка була нарахована позивачу комісією та виплачена ГУ НГУ склала 0 гривень 11 копійок виходячи з наступного.
Відповідно до пункту 3 Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби, що сталися у 2006 році, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2007 року № 284, розмір грошової допомоги визначається відповідно до грошового забезпечення (посадового окладу за військове звання, відсоткової надбавки за вислугу років та 100- відсоткової надбавки, передбаченої Указами Президента України від 4 жовтня 1996 року № 925 та від 23 лютого 2002 року № 173 і постановою Кабінету Міністрів України від 22 травня 2000 року № 829 за останньою посадою, яку військовослужбовець займав на день втрати працездатності, а особа, звільнена з військової служби, - на день звільнення).
Враховуючи, що позивач був звільнений з військової служби 26.08.1988 року та отримував грошове забезпечення в радянських рублях, а також беручи до уваги, що відсутній порядок перерахунку радянських рублів у гривню, ГУ НГУ звернулось до Міністерства соціальної політики України з листом про надання роз`яснення щодо методики переведення у гривні сум грошового забезпечення військовослужбовців, які отримували його в рублях, українських карбованцях до введення в обіг гривні.
Листом Національного банку України від 19.12.2012 року №11-112/4537/11921, щодо перерахування грошової одиниці, яка перебувала в обігу на території України, на гривню, роз`яснено, що відповідно до Указу Президента України від 07 листопада 1992 року № 549/92 «Про реформу грошової системи України» з 23 години 12 листопада 1992 року єдиним законним засобом платежу на території України став український карбованець. Обмін рублів на українські карбованці здійснювався у співвідношенні 1:1, а згідно з Указом Президента України від 25 серпня 1996 року № 762/96 «Про грошову реформу в Україні» з 2 по 16 вересня 1996 року в Україні було проведено грошову реформу та здійснено обмін українських карбованців на гривню у співвідношенні 100000 карбованців на 1 гривню.
Грошове забезпечення, до дати звільнення ОСОБА_1 26.08.988 року (наказ командира військової частини НОМЕР_1 МВС СРСР від 26.08.1988 року № 202 по стройовій частині) згідно копії картки з архіву складало 235 рублів, із розрахунку: посадовий оклад - 185,00 рублів, оклад за військовим званням - 50,00 рублів.
Виходячи з викладеного, розмір одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 із розрахунку 48-місячного грошового забезпечення становить 11280,00 рублів, що в перерахунку на карбованці становило 11280,00, а в перерахунку на гривні складає 0 гривень 11 копійок.
Твердження позивача про те, що у зв`язку з відсутністю порядку перерахунку радянських рублів у гривні потрібно застосовувати аналогію права і даною аналогією є відносини пов`язані із обчисленням пенсії особам звільненим з військової служби є безпідставним.
Так, Указом Президента України від 25.08.1996 року № 762/96 було передбачено, що органи виконавчої влади, юридичні особи та інші суб`єкти , господарювання всіх форм власності відповідно до встановленого курсу обміну українського карбованця на гривню мають провести до 2 вересня 1996 року перерахування в гривні без будь-яких обмежень, вилучень і конфіскації: цін, тарифів, заробітної плати, пенсій, стипендій, допомоги ira інших грошових виплат населенню.
Таким чином пенсія позивачу була також перерахована у гривні відповідно до Указу Президента України від 25.08.1996 року № 762/96 у встановлений цим указом термін (до 02.09.1996).
Разом з тим, позивач у своїй позовній заяві для розрахунку одноразової грошової допомоги взяв складові пенсії станом на 17.06.2011 року відповідно до листа Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві від 17.06.2011 року № 1695/12/М-2713, а не на день звільнення, як визначено Порядком та умовами призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби, що сталися у 2006 році затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 3007 року № 284, що є не припустимим.
Крім того, в абзаці третьому частини 2 розділу «Спори щодо соціальних та компенсаційних виплат» висновків Верховного Суду України, викладених у рішеннях, прийнятих за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстави, передбаченої п. 1 ч. 1 ст. 355 ЦПК України, за II півріччя 2012 р. від 01.03.2013 року, Верховним Судом України визначено перерахунок карбованця на гривню громадянам, які працюють у зоні посиленого радіоекологічного контролю, яким було передбачено доплату в розмірі 520 тис. карбованців, що відповідно до Указу Президента України від 25 серпня 1996 р. № 762/96 «Про грошову реформу» в перерахунку на гривні становить 5 грн. 20 коп., що підтверджує правильність дій Комісії при здійсненні розрахунку одноразової грошової допомоги позивачу.
Згідно зі статтею 19 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Укази Президента України від 07.07.1992 року № 549/92, 25.08.1996 року № 762/96 та Постанова Кабінету Міністрів України від 21.02.2007 року № 284, є чинними, не визнавались неконституційними, тому підлягають обов`язковому застосуванню до спірних правовідносин.
На підставі викладеного прихожу до висновку, що одноразова грошова допомога позивача була перерахована у відповідності до норм діючого законодавства, а отже підстави для задоволення позову відсутні.
Керуючись ст. 19 Конституції України, постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2007 року №284, Указом Президента України від 07.11.1992 року №549/92 «Про реформу грошової системи України», Указом Президента України від 25.08.1996 року №762/96 «Про грошову реформу в Україні», ст. ст. 6, 11, 12, 18, 69, 71, 73, 99, 128, 163, 183-2 КАС України, суддя,-
ПОСТАНОВИВ:
У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління Національної гвардії України про визнання протиправним та скасування розрахунку одноразової грошової допомоги відмовити.
Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її оголошення.
Суддя