Справа № 2а-2892/11
Суддя: Голяшкін О.В.
Дата ухвалення: 2015-11-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"05" листопада 2015 р. м.Київ К/800/586/14

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

головуючий суддя Голяшкін О.В. (доповідач),

судді Васильченко Н.В.,

Стрелець Т.Г.,

розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області на постанову Шевченківського районного суду м.Чернівців від 01 листопада 2011 року та ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 12 грудня 2013 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області про визнання протиправними дій щодо відмови в перерахунку пенсії, зобов'язання провести перерахунок пенсії та здійснити її виплату, -

ВСТАНОВИВ:

11 липня 2011 року ОСОБА_2 звернувся з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області, у якому просив визнати нечинним рішення про відмову нарахувати та виплатити доплату до пенсії; зобов'язати нарахувати та виплатити доплату до пенсії як особі, яка працювала з особами, залученими до участі в оперативно-розшуковій діяльності на конфіденційній основі, за період з 14 квітня 2011 року по день винесення рішення судом.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначав, що відповідачем при нарахуванні та призначенні пенсії неправомірно не враховано доплату, яку він отримував під час роботи як особа, що постійно працює з особами, залученими до участі в оперативно-розшуковій діяльності на конфіденційній основі та має позитивні результати в цій роботі, що передбачена постановою Кабінету Міністрів України від 20 травня 1992 року №256-04 «Про заходи щодо виконання Закону України «Про оперативно-розшукову діяльність».

Постановою Шевченківського районного суду м.Чернівців від 01 листопада 2011 року, залишеною без змін ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 12 грудня 2013 року, позовні вимоги задоволено повністю; визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області щодо відмови позивачу в перерахунку пенсії за вислугу років з врахуванням доплати; зобов'язано відповідача провести перерахунок позивачу раніше призначеної пенсії на підставі довідки Сокирнянської виправної колонії №67 про додаткові види грошового забезпечення в 2008 році з врахуванням доплати за співробітництво з особами, залученими до участі в оперативно-розшуковій діяльності на конфіденційній основі, та виплачувати суму перерахованої пенсії, починаючи з 14 квітня 2011 року по день припинення права на таку пенсію.

Рішення судів першої та апеляційної інстанцій мотивовані тим, що дії відповідача щодо відмови позивачу в перерахунку пенсії за вислугу років з врахуванням доплати до пенсії, як особі, яка працювала з особами, залученими до участі в оперативно-розшуковій діяльності на конфіденційній основі не ґрунтуються на законі, суперечать вимогам Конституції України, Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» та відповідним постановам Кабінету Міністрів України, а, отже, порушують право позивача на пенсійне забезпечення в передбаченому законом розмірі.

Не погоджуючись з ухваленими по справі рішеннями, Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області звернулося до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального права, просить скасувати судові рішення, прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_2 в зв'язку з безпідставністю позовних вимог.

У касаційній скарзі скаржник зазначає, що доплата позивачу як особі, що постійно працює з особами, залученими до участі в оперативно-розшуковій діяльності на конфіденційній основі та має позитивні результати в цій роботі, що передбачена постановою Кабінету Міністрів України від 20 травня 1992 року №256-04, не може бути врахована при обчисленні пенсії, оскільки на даний час Державним департаментом України з питань виконання покарань не врегульовано на законодавчому рівні питання встановлення зазначеної доплати до посадового окладу особам рядового і начальницького складу оперативних підрозділів Державної кримінально-виконавчої служби шляхом внесення відповідних доповнень до постанови КМУ №256-04 від 20 травня 1992 року. Вважає, що пенсія позивачу обчислена органом Пенсійного фонду правильно, з урахуванням вимог чинного законодавства, законні права ОСОБА_2 не порушені, а тому підстав для задоволення його вимог не вбачається.

Заперечення на касаційну скаргу не надходили.

Заслухавши доповідача, обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що ОСОБА_2 працював в Сокирнянській виправній колонії №67, яка входить в систему органів Державного департаменту України з питань виконання покарань, звідки звільнений в грудні 2008 року.

З 01 січня 2009 року Головним управлінням Пенсійного фонду України в Чернівецькій області позивачу призначена пенсія за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» на умовах, передбачених цим Законом, на підставі наданої довідки про розмір грошового забезпечення. У розмір цього грошового забезпечення відповідачем не включено щомісячну доплату, яку позивач отримував як особа, яка постійно працювала з особами, залученими до участі в оперативно-розшуковій діяльності на конфіденційній основі та мав позитивні результати в цій роботі, яка була включена до довідки про додаткові види грошового забезпечення за 2008 рік.

14 квітня 2011 року ОСОБА_2 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області із заявою з питання неврахування при обчисленні пенсії надбавки за постійну співпрацю з особами, залученими до участі в оперативно-розшуковій діяльності, яку він отримував згідно наказів Державного Департаменту з питань виконання покарань № 002 від 03 травня 2003 року та № 02 від 15 липня 2008 року.

Відповідач листом від 26 квітня 2011 року за №456/М-11 повідомив позивача, що дана доплата не може бути врахована при обчисленні пенсії у зв'язку з відсутністю законних підстав. Зазначено, що вказана доплата передбачена постановою Кабінету Міністрів України від 20 травня 1992 року № 256-04 «Про заходи щодо виконання Закону України «Про оперативно-розшукову діяльність», дія якої не поширюється в даний час на працівників Державного департаменту України з питань виконання покарань, оскільки цим відомством законодавчо не врегульовано дане питання про встановлення цієї доплати особам рядового і начальницького складу оперативних підрозділів департаменту шляхом внесення відповідних доповнень до зазначеної постанови Кабінету Міністрів України.

Колегія суддів вважає, що рішення судів попередніх інстанцій по суті справи не відповідають вимогам ст.159 Кодексу адміністративного судочинства України щодо законності та обґрунтованості судового рішення, висновки судів по суті позовних вимог є передчасними, зроблені без належного з'ясування обставин, що мають значення для правильного вирішення спору.

Відповідно до положень ст.159 Кодексу адміністративного судочинства України законним є рішення, ухвалене відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права; обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно та всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Статтею 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» встановлено, що пенсії особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей обчислюються з розміру грошового забезпечення, враховуючи відповідні оклади за посадою, військовим (спеціальним) званням, процентну надбавку за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії в розмірах, установлених законодавством, та у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 20 травня 1992 року №256-04 «Про заходи щодо виконання Закону України «Про оперативно-розшукову діяльність» виплата щомісячної доплати особам, які постійно працюють з особами залученими до участі в оперативно-розшуковій діяльності на конфіденційній основі, та мають позитивні результати в цій роботі, проводиться лише військовослужбовцям та особам начальницького складу органів внутрішніх справ.

Разом з тим, встановивши, що до складу грошового забезпечення позивача було включено щомісячну доплату, яку він отримував як особа, яка постійно працювала з особами, залученими до участі в оперативно-розшуковій діяльності на конфіденційній основі, та мав позитивні результати в цій роботі, суди не з'ясували факт зайняття позивачем під час служби посади, яка передбачає надання та виплату такої доплати.

Судами фактично не досліджено постанову Кабінету Міністрів України від 20 травня 1992 року №256-04 «Про заходи щодо виконання Закону України «Про оперативно-розшукову діяльність».

Рішення судів не містять мотивів з обґрунтуванням висновків щодо включення у розмір грошового забезпечення для обчислення пенсії щомісячної доплати особам, які постійно працюють з особами залученими до участі в оперативно-розшуковій діяльності на конфіденційній основі, та мають позитивні результати в цій роботі, з посиланням на положення постанови КМ України від 07 листопада 2007 року № 1294 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу».

Відповідно до п.1 вказаної постанови грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Судами не встановлено характер, підстави та періодичність виплати вказаної доплати, яка виплачується особам, залученим до участі в оперативно-розшуковій діяльності на конфіденційній основі, за умов позитивних результатів цієї роботи.

Судами не враховано, що особам рядового і начальницького складу оперативних підрозділів Державної кримінально-виконавчої служби, які постійно працюють з особами, залученими до участі в оперативно-розшуковій діяльності на конфіденційній основі, може встановлюватися доплата до посадового окладу за умов наявності відповідних посад за збереження відповідних умов, передбачених вищевказаною постановою КМУ від 20 травня 1992 року № 256-04.

Відповідно до ч.1 ст.44 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» заява про призначення (перерахунок) пенсії або про її відстрочення та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері праці та соціальної політики, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Частиною 5 ст.45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» визначено, що документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії.

Постановою Правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року №22-1 затверджено Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

У розділі ІV Порядку встановлено приймання, оформлення і розгляд документів. Так, відповідно до п.4.1 вказаного розділу орган, що призначає пенсію, розглядає питання про призначення пенсії, перерахунок та поновлення виплати раніше призначено пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший при зверненні особи з відповідно заявою (додаток 2). Заяви осіб про призначення, перерахунок, поновлення, переведення з одного виду пенсії на інший реєструється в журналі реєстрації рішень органу, що призначає пенсію. Особі або посадовій особі органом, що призначає пенсію, видається розписка із зазначенням дати прийняття заяви, а також переліку одержаних і відсутніх документів, які необхідно подати у тримісячний строк з дня прийняття заяви. Копія розписки зберігається в пенсійній справі.

Згідно п.4.3 розділу ІV Порядку не пізніше 10 днів після надходження заяви та за наявності документів, необхідних для призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший та поновлення виплати пенсії (у тому числі документів, одержаних відповідно до абзацу другого підпункту 3 пункту 4.2 цього розділу), орган, що призначає пенсію, розглядає подані документи та приймає рішення щодо призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший, поновлення раніше призначеної пенсії без урахування періоду, за який відсутня інформація про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України.

Право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об'єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію (п.4.7 Порядку).

Судами попередніх інстанцій не з'ясовано обставини дотримання позивачем порядку звернення з відповідною заявою до органів Пенсійного фонду.

Крім того, задовольняючи позовні вимоги щодо зобов'язання відповідача здійснити перерахунок пенсії позивачу з 14 квітня 2011 року, суди у рішеннях не навели обґрунтування щодо визначення цієї дати.

За правилами ст.220 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги, але при цьому може встановлювати порушення норм матеріального чи процесуального права, на які не було посилання в касаційній скарзі.

Відповідно до ч.2 ст.227 Кодексу адміністративного судочинства України підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, які унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

Оскільки судами порушені вимоги щодо всебічного, повного та об'єктивного дослідження усіх фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, що призвело до ухвалення рішень, які не відповідають вимогам щодо законності та обґрунтованості і таке неправильне вирішення справи не може бути усунено судом касаційної інстанції, рішення судів попередніх інстанцій підлягає скасуванню з направленням справи на новий розгляд.

Під час нового розгляду судам слід врахувати вищенаведене та прийняти обґрунтоване та законне рішення за результатами повного, всебічного та об'єктивного розгляду всіх обставин справи в їх сукупності.

Керуючись ст.ст.220, 222, 223, 227, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області задовольнити частково.

Постанову Шевченківського районного суду м.Чернівців від 01 листопада 2011 року та ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 12 грудня 2013 року скасувати.

Справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді