Справа № 816/4325/15
Суддя: С.С. Бойко
Дата ухвалення: 2015-11-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2015 року м. ПолтаваСправа № 816/4325/15

Полтавський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Бойка С.С.,

за участю:

секретаря судового засідання Лайко О.В.,

представників позивача ОСОБА_1, ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом Андріївської спеціальної загальноосвітньої школи-інтернат Новосанжарського району Полтавської області до Державної фінансової інспекції в Полтавській області про визнання протиправною та скасування вимоги, -

В С Т А Н О В И В:

01 жовтня 2015 року Андріївська спеціальна загальноосвітня школа-інтернат Новосанжарського району Полтавської області звернулась до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Державної фінансової інспекції в Полтавській області про визнання протиправною та скасування вимоги від 16.09.2015 № 16-03-3014/6390 в частині заподіяння матеріальної шкоди, завданої закладу на суму 42 166,00 грн. - списання з балансу комунального майна упродовж періоду з 01.01.2012 по 31.05.2015 понад норму встановлену законодавством, внаслідок недотримання граничних термінів служби дитячого взуття та заподіяння матеріальних збитків закладу на суму 33 194,65 грн. внаслідок реалізації кукурудзи за ціною нижче розміру фактично понесених витрат на її вирощування, що є порушенням п. 2.1 Порядку надання інших платних послуг державними та комунальними навчальними закладами, затвердженого наказом Міністрества освіти і науки України від 23.07.2010 та Методичних рекомендацій планування, обліку та калькулювання собівартості продукції сільськогосподарських підприємств від 18.05.2001 (позовні вимоги в редакції від 10.10.2015).

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що спірна вимога не ґрунтується на нормах чинного законодавства. Стверджував, що встановлені ревізією порушення не відповідають дійсності, оскільки списання зношеного взуття здійснювалось у відповідності до вимог Положення про порядок та умови списання майна з балансів суб'єктів спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Полтавської області затвердженого рішенням 20 сесії Полтавської обласної ради шостого скликання від 25.12.2013 та на підставі акту відповідної комісії; низька собівартість кукурудзи обумовлена спонсорською допомогою.

Представники позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили позов задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав. У наданих до суду письмових запереченнях просив в задоволенні позову відмовити посилаючись на те, що на виконання плану контрольно-ревізійної роботи ДФІ в Полтавській області на ІІ квартал 2015 року було проведено планову виїзну ревізію фінансово-господарської діяльності Андріївської спеціальної загальноосвітньої школи-інтернат Новосанжарського району Полтавської області за період з 01.01.2012 по 31.05.2015. Вказаною ревізією встановлено, що позивачем при списанні з обліку взуття не дотримано вимоги наказу Деражваного казначейства України від 18.12.2000 № 130 зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 28.12.2000 за № 962/5183 "Про затвердження типових форм обліку та списання запасів бюджетних установ та інструкції про їх складання"; не встановлено фактів перерозподілу обсягів узятих бюджетних зобов'язань за загальним фондом бюджету для проведення видатків за цими зобов'язаннями із спеціального фонду бюджету, що є порушенням статті 59 Бюджетного кодексу України та неврахування позивачем під час визначення собівартості с/г продукції вимог Порядку планування, обліку, калькулювання собівартості продукції (робіт послуг) сільськогосподарських підприємств визначений методичними рекомендаціями затвердженими наказом Мінагрополітики України від 18.05.2001 № 132.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні факти та відповідні до них правовідносини.

Фахівцем ДФІ, відповідно до пункту 1.2.1.1 Плану контрольно-ревізійної роботи Державної фінансової інспекції в Полтавській області на II квартал 2015 року на підставі направлення на проведення ревізії від 17.06.2015 №462, виданого в.о. начальником ДФІ, проведено планову виїзну ревізію фінансово-господарської діяльності Андріївської спеціальної загальноосвітньої школи-інтернат Новосанжарського району Полтавської області за період з 01.01.2012 по 31.05.2015.

Правомірність підстав та порядку проведення ревізії позивачем не оспорюються.

Результати ревізії оформлено актом від 12.08.2015 №03-21/46, яким зокрема зафіксовано заподіяння матеріальної шкоди, закладу на суму 42 166,00 грн. у зв'язку з списанням з балансу комунального майна упродовж періоду з 01.01.2012 по 31.05.2015 понад норму встановлену законодавством, внаслідок недотримання граничних термінів служби дитячого взуття та заподіяння матеріальних збитків закладу на суму 33 194,65 грн. внаслідок реалізації кукурудзи за ціною нижче розміру фактично понесених витрат на її вирощування, що є порушенням п. 2.1 Порядку надання інших платних послуг державними та комунальними навчальними закладами, затвердженого наказом Міністрества освіти і науки України від 23.07.2010 та Методичних рекомендацій планування, обліку та калькулювання собівартості продукції сільськогосподарських підприємств від 18.05.2001 /т. ІІ, а.с. 5-86/.

З огляду на виявлені порушення, ДФІ начальнику Директору Андріївської спеціальної загальноосвітньої школи-інтернат Новосанжарського району Полтавської області ОСОБА_2 надіслано вимогу від 16.09.2015 №16-03-3-14/6390 "Про усунення виявлених порушень", якою, окрім іншого, зобовязано позивача усунути виявлені порушення законодавства в установленому порядку, опрацювати матеріали ревізії та розглянути питання про притягнення працівників школи-інтернату, винних у зазначених порушеннях, до встановленої законодавством відповідальності.

Не погоджуючись вимогою ДФІ від 16.09.2015 №16-03-3-14/6390 "Про усунення виявлених порушень" в частині усунення порушень, що виразились у заподіяні матеріальної шкоди, закладу на суму 42 166,00 грн. шляхом списання з балансу комунального майна упродовж періоду з 01.01.2012 по 31.05.2015 понад норму встановлену законодавством, внаслідок недотримання граничних термінів служби дитячого взуття та заподіяння матеріальних збитків закладу на суму 33 194,65 грн. внаслідок реалізації кукурудзи за ціною нижче розміру фактично понесених витрат на її вирощування, позивач звернувся до суду з позовом про визнання її в цій частині протиправною та скасування.

Надаючи правову оцінку правовідносинам, що склались між сторонами, суд виходить з наступного.

Підставою для винесення спірної вимоги слугували висновки ревізора про не дотримано позивачем вимог наказу Деражваного казначейства України від 18.12.2000 № 130 зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 28.12.2000 за № 962/5183 "Про затвердження типових форм обліку та списання запасів бюджетних установ та інструкції про їх складання" при списанні з обліку взуття та неврахування позивачем під час визначення собівартості с/г продукції вимог Порядку планування, обліку, калькулювання собівартості продукції (робіт послуг) сільськогосподарських підприємств визначений методичними рекомендаціями затвердженими наказом Мінагрополітики України від 18.05.2001 № 132.

Суд не погоджується з такими твердженнями відповідача у зв'язку з наступним.

В ході розгляду справи, судом встановлено, що позивач відноситься до комунальної форми власності Полтавської обласної ради та керується у своїй діяльності Положенням про порядок та умови списання майна з балансів суб'єктів спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Полтавської області затвердженим рішенням 20 сесії Полтавської обласної ради шостого скликання від 25.12.2013.

Списання дитячого взуття за період з 01.01.2012 по 31.05.2015 здійснювалось згідно акту комісії по списанню м'якого інвентарю від 31.05.2013 за № 2 - туфлі літні в кількості 94 шт., сапоги зимні в кількості 47 шт., кросівки 56 шт. та акту комісії № 3 від 30.05.2015 - взуття зимове 75 шт., туфлі 85 шт., кросівки 84 шт., ботинки 7 шт., сапоги 3 шт.

Підставою для списання взуття слугувала його фізична зношеність.

Судом встановлено, що наказом від 25.05.2015 № 104 "Про внесення змін до комісії по списанню" внесено зміни до складу комісію по списанню м'якого інвентарю. Вказаний наказ зареєстрований у книзі реєстрації наказів 25.05.2015 під № 104.

Представник позивача суду пояснив, що у шапці вказаного наказу секретарем була допущена описка у написанні року, а саме замість 2015 року вказано 2014 рік, проте в тексті наказу говориться саме про необхідність внесення змін до складу комісії у 2015 році. Стверджував, що дана описка ніяким чином не впливає на обсяг наданих прав та обов'язків комісії по списанню.

Крім того, п. 2.1 Порядку надання інших платних послуг державними та комунальними навчальними закладами, затвердженого наказом Міністерства освіти і науки України від 23.07.2010 встановлено, що вартість платної послуги здійснюється на базі економічно обґрунтованих витрат, пов'язаних з її наданням. Навчальний заклад самостійно визначає калькуляційну одиницю за кожною платною послугою, щодо якої здійснюється розрахунок вартості.

Отже, вказаний нормативний акт, дає закладам освіти можливість самостійно визначати вартість послуги, та не містить заборони реалізації продукції нижче ринкової ціни чи собівартості.

Відповідачем під час перевірки не враховано ту обставину, що низька собівартість продукції вирощеної підсобним господарством позивача, обумовлено спонсорською допомогою отриманою Андріївською спеціальною загальноосвітньою школою-інтернат Новосанжарського району Полтавської області у період з 2012 по 2014 роки від Полтавської газонафтової компанії та ФГ ОСОБА_4

Разом з тим, згідно з частиною першою статті 2 Закону України "Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні" від 26 січня 1993 року №2939-XII (в редакції, чинній на момент виникнення спірних відносин) головними завданнями органу державного фінансового контролю є: здійснення державного фінансового контролю за використанням і збереженням державних фінансових ресурсів, необоротних та інших активів, правильністю визначення потреби в бюджетних коштах та взяттям зобов'язань, ефективним використанням коштів і майна, станом і достовірністю бухгалтерського обліку і фінансової звітності у міністерствах та інших органах виконавчої влади, державних фондах, фондах загальнообов'язкового державного соціального страхування, бюджетних установах і суб'єктах господарювання державного сектору економіки, а також на підприємствах, в установах та організаціях, які отримують (отримували у періоді, який перевіряється) кошти з бюджетів усіх рівнів, державних фондів та фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування або використовують (використовували у періоді, який перевіряється) державне чи комунальне майно (далі - підконтрольні установи), за дотриманням бюджетного законодавства, дотриманням законодавства про державні закупівлі, діяльністю суб'єктів господарської діяльності незалежно від форми власності, які не віднесені законодавством до підконтрольних установ, за судовим рішенням, ухваленим у кримінальному провадженні.

За приписами пунктів 1, 7, 8, 10, 13 статті 10 вказаного Закону органу державного фінансового контролю надається право: перевіряти в ході державного фінансового контролю грошові та бухгалтерські документи, звіти, кошториси й інші документи, що підтверджують надходження і витрачання коштів та матеріальних цінностей, документи щодо проведення процедур державних закупівель, проводити перевірки фактичної наявності цінностей (коштів, цінних паперів, сировини, матеріалів, готової продукції, устаткування тощо); пред'являти керівникам та іншим особам підприємств, установ та організацій, що контролюються, обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства, вилучати в судовому порядку до бюджету виявлені ревізіями приховані і занижені валютні та інші платежі, ставити перед відповідними органами питання про припинення бюджетного фінансування і кредитування, якщо отримані підприємствами, установами та організаціями кошти і позички використовуються з порушенням чинного законодавства; порушувати перед відповідними державними органами питання про визнання недійсними договорів, укладених із порушенням законодавства, у судовому порядку стягувати у дохід держави кошти, отримані підконтрольними установами за незаконними договорами, без установлених законом підстав та з порушенням законодавства; звертатися до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог щодо усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів; при виявленні збитків, завданих державі чи підприємству, установі, організації, що контролюється, визначати їх розмір у встановленому законодавством порядку

Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що органу державного фінансового контролю надано можливість здійснювати контроль за використанням коштів державного і місцевого бюджетів та у разі виявлення порушень законодавства пред'являти обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення таких правопорушень.

При виявленні збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, орган державного фінансового контролю має право визначати їх розмір згідно з методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України, та звернутися до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів.

Вимога органу державного фінансового контролю спрямована на приведення роботи підконтрольної установи у відповідність із вимогами законодавства у майбутньому і є обов'язковою до виконання.

На підставі наведеного суд дійшов висновку про наявність у органу державного фінансового контролю права заявляти вимогу про усунення порушень, виявлених у ході перевірки підконтрольних установ, що є обовязковою до виконання лише в частині усунення допущених порушень законодавства і за допомогою якої неможливо примусово стягнути виявлені в ході перевірки збитки.

Що ж стосується відшкодування виявлених збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, то про їх наявність може бути зазначено у вимозі, але вони не можуть бути примусово відшкодовані шляхом вимоги. Такі збитки відшкодовуються у добровільному порядку або шляхом звернення органу державного фінансового контролю до суду з відповідним позовом. Правильність обчислення розміру збитків перевіряє суд, який розглядає позов про їх стягнення. Відтак, дане питання не може розглядатись в межах провадження за адміністративним позовом підконтрольної установи про визнання вимоги протиправною.

Наведена правова позиція щодо застосування норм Закону України "Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні" викладена у постановах Верховного Суду України від 15 квітня 2014 року у справах №№21-40а14, №21-63а14, від 13 травня 2014 року у справі №21-89а14, від 20 травня 2014 року №21-93а14, висновки якого, в силу положень статті 2442 Кодексу адміністративного судочинства України, є обовязковими для всіх судів України.

Згідно з частиною першою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Суд акцентує увагу на тому, що в порядку адміністративного судочинства може бути оскаржене лише таке рішення, яке породжує безпосередньо права чи обов'язки для позивача.

У справі, яка розглядається відповідач пред'явила вимоги, які вказують на виявлені збитки та їхній розмір.

Зважаючи на те, що збитки відшкодовуються у судовому порядку за позовом органу держаного фінансового контролю, правильність їх обчислення перевіряє суд, який розглядає цій позов, а не за адміністративним позовом підконтрольної установи про визнання вимоги протиправною, суд приходить до висновку про необґрунтованість заявленого позову.

На підставі викладеного, керуючись статтями 7, 8, 9, 10, 11, 71, 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні адміністративного позову відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Полтавський окружний адміністративний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення постанови з одночасним надісланням її копії до суду апеляційної інстанції. У разі застосування судом частини третьої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Повний текст постанови складено 16 листопада 2015 року.

Суддя С.С. Бойко