Справа № 369/3027/15-а
Суддя: Нікушин В. В.
Дата ухвалення: 2015-09-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДП"УкрНДПІцивільбуд"
Справа № 369/3027/15-а
Провадження № 2-а/369/132/15
ПОСТАНОВА

іменем України

07.09.2015 року Києво-Святошинський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді Нікушина В.В.

при секретарі Сокиран І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві адміністративну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13 до Бобрицької сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, третя особа: ДП «Укрндпіцивільсільбуд» про захист права власності, визнання протиправним рішення про затвердження генерального плану села та його скасування, -

в с т а н о в и в :

У березні 2015 року ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13 звернулися з адміністративним позовом до Бобрицької сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, третя особа: ДП «Укрндпіцивільсільбуд» про захист права власності, визнання протиправним рішення про затвердження генерального плану села та його скасування. Свої вимоги мотивували тим, що їм на праві приватної власності кожному належать земельні ділянки в адміністративних межах Бобрицької сільської ради з цільовим призначенням - для ведення індивідуального садівництва. У грудні 2014 року їм стало відомо,що рішенням Бобрицької сільської ради від 16 травня 2013 року затверджений генеральний план села, згідно з яким на території, де розташовані належні їм земельні ділянки, заплановано будівництво магістральної дороги. Проте їх не було повідомлено про наміри сільської ради затвердити будівництво магістральної дороги на їх землях, до громадських слухань щодо вирішення цього питання їх також не залучали. Також зазначили, що будівництво магістральної дороги було зміщено на їх земельні ділянки за ініціативою ТОВ «Егіда», яка і профінансувала розробку генерального плану с.Бобриця за умови, що магістральна дорога, яка мала проходити по землях ТОВ «Егіда», буде перенесене на їх земельні ділянки. При цьому, в «Укравтодор» відсутня будь-яка інформація щодо майбутнього будівництва автомагістралі. При зверненні до голови Києво-Святошинської районної ради їм стало відомо, що 24 листопада 2013 року голова Бобрицької сільської ради звернувся до ДП «Укрндпіцивільбуд» із проханням відкоригувати розроблений генеральний план, а саме: запроектовану дорогу розмістити вздовж існуючої дороги та охоронюваної зони газопроводу, при цьому зменшивши її. Тим часом, розпорядженням Києво-Святошинської районної державної адміністрації від 23 липня 2014 року надано дозвіл на розробку детального плану території для індивідуального садівництва загальною площею 2,16 га в адміністративних межах Бобрицької сільської ради, який було розроблено та зареєстровано виробничим архітектурно-планувальним бюро Києво-Святошинського району Київської області. Проте, ДП «Укрндпіцивільбуд» відмовляється погоджувати проект детального плану території індивідуального садівництва, посилаючись на те, що проектні розробки детального плану не узгоджено з містобудівною документацією вищого рівня. Оскільки оскаржуваним рішенням порушені їхні права та охоронювані законом інтереси, змушені були звернутись до суду за захистом порушеного права. Тому просили суд визнати протиправним та скасувати рішення ХІХ сесії V скликання Бобрицької сільської ради від 16.05.2013 року про затвердження генерального плану села Бобриця в частині погодження відведення земельної ділянки площею 2,16 га в адміністративних межах Бобрицької сільської ради з цільовим призначенням - для ведення індивідуального садівництва під будівництво магістральної дороги.

У судовому засіданні представник позивачів та позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримали. Просили суд задовольнити позов у повному обсязі.

У судове засідання представник відповідача не з'явився. Про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь в справі, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

При розгляді справи судом встановлено, що згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №16131483 ОСОБА_1 належить земельна ділянка площею 0,12 га для індивідуального садівництва, що розташована в межах Бобрицької сільської ради, кадастровий номер НОМЕР_1, на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 04 грудня 2012 року.

Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №1775166 ОСОБА_2 належить земельна ділянка площею 0,12 га для індивідуального садівництва, що розташована в межах Бобрицької сільської ради, кадастровий номер НОМЕР_2, на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 04 грудня 2012 року.

Згідно витягів Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №4247677 та №4248230 ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в рівних частинах належить земельна ділянка площею 0,12 га для індивідуального садівництва, що розташована в межах Бобрицької сільської ради, кадастровий номер НОМЕР_3, на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 12 грудня 2012 року.

Згідно витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №523478 та №525255 ОСОБА_5 належать земельні ділянки площею 0,12 га кожна для індивідуального садівництва, що розташовані в межах Бобрицької сільської ради, кадастровий номер НОМЕР_4 та НОМЕР_5, на підставі договорів купівлі-продажу земельних ділянок від 15 лютого 2013 року.

Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №3440125 ОСОБА_6 належить земельна ділянка площею 0,12 га для індивідуального садівництва, що розташована в межах Бобрицької сільської ради, кадастровий номер НОМЕР_6, на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 15 травня 2013 року.

Згідно витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №442440 та №445742 ОСОБА_7 належать земельні ділянки площею 0,12 га кожна для індивідуального садівництва, що розташовані в межах Бобрицької сільської ради, кадастровий номер НОМЕР_7 та НОМЕР_8, на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 12 лютого 2013 року.

Згідно витягів Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №5637421 та №5638359 ОСОБА_8 та ОСОБА_9 по ? частині належить земельна ділянка площею 0,12 га для індивідуального садівництва, що розташована в межах Бобрицької сільської ради, кадастровий номер НОМЕР_9, на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 08 грудня 2012 року.

Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №5625991 ОСОБА_10 належить ? земельної ділянки площею 0,12 га для індивідуального садівництва, що розташована в межах Бобрицької сільської ради, кадастровий номер НОМЕР_9, на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 08 грудня 2012 року.

Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №910464 ОСОБА_11 належить земельна ділянка площею 0,12 га для індивідуального садівництва, що розташована в межах Бобрицької сільської ради, кадастровий номер НОМЕР_10, на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 02 березня 2013 року.

Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №536777 ОСОБА_12 належить земельна ділянка площею 0,12 га для індивідуального садівництва, що розташована в межах Бобрицької сільської ради, кадастровий номер НОМЕР_11, на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 15 лютого 2013 року.

Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №7901412 ОСОБА_13 належить земельна ділянка площею 0,12 га для індивідуального садівництва, що розташована в межах Бобрицької сільської ради, кадастровий номер НОМЕР_12, на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 13 серпня 2013 року.

Зважаючи на ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Громадяни для задоволення своїх потреб можуть користуватися об'єктами права державної та комунальної власності відповідно до закону. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі.

Рішенням ХІХ сесії V скликання Бобрицької сільської ради від 16 травня 2013 року затверджений генеральний план села, згідно з яким на території, де розташовані належні позивачам земельні ділянки, заплановано будівництво магістральної дороги.

Згідно протоколу громадських слухань щодо проекту генерального плану села Бобриця, поєднаного з детальним планом території, які відбулися 19 жовтня 2012 року, вбачається, що ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13 присутніми не були.

Пунктом 2,3 Порядку проведення громадських слухань щодо врахування громадських інтересів під час розроблення проектів містобудівної документації на місцевому рівні чітко визначено, що проведення громадських слухань щодо врахування громадських інтересів у проектах містобудівної документації здійснюється під час розроблення відповідних проектів містобудівної документації. Сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи відповідно до частини третьої статті 21 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" забезпечують оприлюднення прийнятих рішень щодо розроблення проектів містобудівної документації з прогнозованими правовими, економічними та екологічними наслідками; оприлюднення розроблених проектів містобудівної документації і доступ громадськості до зазначеної інформації; реєстрацію, розгляд та узагальнення пропозицій громадськості до проектів містобудівної документації; узгодження спірних питань між громадськістю і замовниками проектів містобудівної документації; оприлюднення результатів розгляду пропозицій громадськості до

проектів містобудівної документації.

Розпорядженням Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області №474 від 23 липня 2014 року передано ОСОБА_1 функції замовника та надано дозвіл на розробку детального плану території для індивідуального садівництва загальною площею 2,16 гав адміністративних межах Бобрицької сільської ради, який було розроблено та зареєстровано у 2014 році Госпрозрахунковим проектно-виробничим архітектурно-планувальним бюро Києво-Святошинського району Київської області.

Листом від 28 листопада 2013 року №481 голова Бобрицької сільської ради звернувся до ДП «Укрндпіцивільбуд» із проханням відкоригувати розроблений Генеральний план, а саме запроектовану дорогу розмістити вздовж існуючої дороги та охоронюваної зони газопроводу при цьому зменшивши її.

При цьому, з листа «Укравтодор» від 12 грудня 2013 року за вих..№7824/2/5.1-9-224/15 вбачається, що земельна ділянка ОСОБА_1, яка розташована у межах Бобрицької сільської ради, не потрапляє під будівництво автомобільних доріг загального користування.

Для вирішення даного спору суд вважає за необхідне проаналізувати наступні норми законодавства.

Статтею 13 Конституції України визначено, що право власності на землю від імені українського народу здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених Конституцією України. Держава забезпечує захист прав усіх суб'єктів права власності і господарювання, соціальну спрямованість економіки. Усі суб'єкти права власності рівні перед законом.

У відповідності до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст. 1 Закону України «Про планування і забудову територій» генеральний план населеного пункту - містобудівна документація, яка визначає принципові вирішення розвитку, планування, забудови та іншого використання території населеного пункту.

Статтею 12 Закону України «Про планування і забудову територій» Генеральним планом населеного пункту визначаються потреби в територіях для забудови та іншого використання; потреба у зміні межі населеного пункту, черговість і

пріоритетність забудови та іншого використання територій; межі функціональних зон, пріоритетні та допустимі види використання та забудови територій; планувальна структура та просторова композиція забудови населеного пункту; загальний стан довкілля населеного пункту, основні фактори його формування, містобудівні заходи щодо поліпшення екологічного і санітарно-гігієнічного стану; території, які мають будівельні, санітарно-гігієнічні, природоохоронні та інші обмеження їх використання; інші вимоги, визначені державними будівельними нормами.

Відповідно до генеральних планів населених пунктів сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи в межах повноважень, визначених законом, а також Київська та Севастопольська міські державні адміністрації у разі делегування їм таких повноважень відповідними радами: готують обґрунтовані пропозиції щодо встановлення та зміни меж населених пунктів; готують вихідні дані для розроблення планів земельно-господарського устрою території населеного пункту та іншої землевпорядної документації; вирішують питання щодо розташування та проектування нового будівництва, здійснення реконструкції, реставрації, капітального ремонту об'єктів містобудування та упорядкування територій; вирішують питання вибору, вилучення (викупу), надання у власність чи в користування земельних ділянок; організують розроблення та затвердження місцевих правил забудови, детальних планів території, планів червоних ліній, іншої містобудівної документації та проектів; організують проведення грошової оцінки земель; розробляють і затверджують місцеві містобудівні програми та програми соціально-економічного розвитку населених пунктів; організують роботу з проведення оцінки впливу діяльності підприємств, установ та організацій незалежно від форм власності на стан довкілля та визначають шляхи та засоби зменшення цього впливу; узгоджують питання забудови та іншого використання територій, в яких заінтересовані територіальні громади суміжних адміністративно-територіальних одиниць; встановлюють на відповідних територіях режим використання земель, передбачених для містобудівних потреб; вирішують інші питання.

Відповідно вимог ст. 30-2 «Про планування і забудову територій» громадському обговоренню підлягають розроблені та погоджені в установленому законодавством порядку проекти місцевих правил забудови та проекти містобудівної документації, які пройшли в

установленому законодавством порядку державну експертизу, а сааме схем планування територій адміністративно-територіальних одиниць, їх окремих частин; генеральних планів населених пунктів; детальних планів територій; проектів забудови територій; містобудівного обґрунтування розміщення об'єктів містобудування.

Статтею 12 ЗК України передбачено, що до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить: а) розпорядження землями територіальних громад; б) передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу; в) надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу; г) вилучення земельних ділянок із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу; ґ) викуп земельних ділянок для суспільних потреб відповідних територіальних громад сіл, селищ, міст; д) організація землеустрою; е) координація діяльності місцевих органів земельних ресурсів; є) здійснення контролю за використанням та охороною земель комунальної власності, додержанням земельного та екологічного законодавства; ж) обмеження, тимчасова заборона (зупинення) використання земель громадянами і юридичними особами у разі порушення ними вимог земельного законодавства; з) підготовка висновків щодо вилучення (викупу) та надання земельних ділянок відповідно до цього Кодексу; и) встановлення та зміна меж районів у містах з районним поділом; і) інформування населення щодо вилучення (викупу), надання земельних ділянок; ї) внесення пропозицій до районної ради щодо встановлення і зміни меж сіл, селищ, міст; й) вирішення земельних спорів; к) вирішення інших питань у галузі земельних відносин відповідно до закону.

Згідно зі ст. 152 ЗК України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; ґ) відшкодування заподіяних збитків; д) застосування інших, передбачених законом, способів.

У відповідності до ст. 155 ЗК України у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним.

Частиною 5 ст. 158 ЗК України визначено, що у разі незгоди власників землі або землекористувачів з рішенням органів місцевого самоврядування, органу виконавчої влади з питань земельних ресурсів спір вирішується судом.

Зважаючи на ст. 181 ЗК України, землеустрій - це сукупність соціально-економічних та екологічних заходів, спрямованих на регулювання земельних відносин та раціональної організації території адміністративно-територіальних утворень, суб'єктів господарювання, що здійснюються під впливом суспільно-виробничих відносин і розвитку продуктивних сил.

Відповідно до ст. 186 ЗК України розгляд і затвердження землевпорядної документації проводиться в такому порядку: а) прогнозні матеріали, техніко-економічні обґрунтування використання та охорони земель і схеми землеустрою після погодження їх у встановленому порядку розглядаються і затверджуються відповідними органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування; б) проекти створення нових землеволодінь і землекористувань після погодження їх у встановленому порядку розглядаються і затверджуються відповідними органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування; в) проекти відведення земельних ділянок із земель державної чи комунальної власності затверджуються органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування, які надають і вилучають земельні ділянки; г) проекти землеустрою сільськогосподарських підприємств, установ і організацій, особистих селянських, фермерських господарств після погодження їх із сільськими, селищними, міськими радами або районними державними адміністраціями розглядаються і затверджуються власниками землі або землекористувачами; ґ) робочі землевпорядні проекти, пов'язані з упорядкуванням, докорінним поліпшенням та охороною земель, раціональним їх використанням, після погодження їх у встановленому порядку розглядаються і затверджуються замовниками цих проектів. Зміни до землевпорядних проектів та інших матеріалів з питань землеустрою вносяться за рішенням органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування або власників землі та землекористувачів, які затвердили ці проекти.

У ст. 391 ЦК України передбачено, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Статтею 24 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», яка побудована на вимогах вже згаданої ч. 2 ст. 19 Конституції України, передбачено, що органи місцевого самоврядування та їх посадові особи діють лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України, та керуються у своїй діяльності Конституцією та законами України, актами Президента України, Кабінету Міністрів України, а в Автономній Республіці Крим -також нормативно-правовими актами Верховної Ради і Ради міністрів АР Крим, прийнятими в межах їхньої компетенції.

У відповідності до ст. 25 цього ж Закону сільські, селищні, міські ради правомочні розглядати і вирішувати питання, віднесеніКонституцією України, цим та іншими законами до їх відання.

Виходячи з вимог п.п. 41 та 42 ч. 1 ст. 26 зазначеного Закону, прийняття рішень з питань адміністративно-територіального устрою в межах і порядку, визначених цим та іншими законами, та затвердження в установленому порядку місцевих містобудівних програм, генеральних планів забудови відповідних населених пунктів, іншої містобудівної документації вирішується виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради.

Відповідно до частини 1 статті 69 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

За ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ст. 162 КАС України при вирішенні справи по суті суд може задовольнити адміністративний позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково.

У разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про визнання протиправними рішення суб'єкта владних повноважень чи окремих його положень, дій чи бездіяльності і про скасування або визнання нечинним рішення чи окремих його положень; зобов'язання відповідача вчинити певні дії.

Оскільки порушені права позивачів підлягають захисту, за таких умов суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог та задоволення позову про визнання протиправним та скасувати рішення ХІХ сесії V скликання Бобрицької сільської ради від 16.05.2013 року про затвердження генерального плану села Бобриця в частині погодження відведення земельної ділянки площею 2,16 га в адміністративних межах Бобрицької сільської ради з цільовим призначенням - для ведення індивідуального садівництва під будівництво магістральної дороги

Керуючись статтями 11, 14, 70, 71, 72, 86, 94, 159-163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Позов ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_14, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_15, ОСОБА_13 до Бобрицької сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, третя особа: ДП «Укрндпіцивільбуд» про захист права власності, визнання протиправним рішення про затвердження генерального плану села та його скасування - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення ХІХ сесії V скликання Бобрицької сільської ради від 16.05.2013 року про затвердження генерального плану села Бобриця в частині погодження відведення земельної ділянки площею 2,16 га в адміністративних межах Бобрицької сільської ради з цільовим призначенням - для ведення індивідуального садівництва під будівництво магістральної дороги.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається до Київського апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Нікушин В.В.