Справа № 815/1931/15
Суддя: Осіпов Ю.В.
Дата ухвалення: 2015-10-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 жовтня 2015 р.м.ОдесаСправа № 815/1931/15

Категорія: 6.3 Головуючий в 1 інстанції: Єфіменко К. С.
Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді - Осіпова Ю.В.,

суддів - Золотнікова О.С., Скрипченка В.О.,

розглянувши у порядку письмового провадження в м. Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 27 травня 2015 року за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Грона» до Суворовського районного управління юстиції у м. Херсоні, головного спеціаліста відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно реєстраційної служби Суворовського районного управління юстиції у м. Херсоні Кечі Анни Станіславівни та 3-ї особи ОСОБА_1 про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

02.04.2015 року ТОВ «Фінансова компанія «Грона» звернулося до Одеського окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до Суворовського РУЮ у м.Херсоні, головного спеціаліста відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно реєстраційної служби Суворовського РУЮ у м. Херсоні Кечі А.С. та 3-ї особи ОСОБА_1, в якому просила суд:

- визнати незаконними дії державного реєстратора Суворовського РУЮ у м.Херсоні щодо реєстрації ? квартири АДРЕСА_1 на ім'я ОСОБА_1;

- скасувати рішення державного реєстратора Суворовського РУЮ у м.Херсоні щодо реєстрації ? квартири АДРЕСА_1 на ім'я ОСОБА_1;

- зобов'язати державного реєстратора Суворовського РУЮ у м.Херсоні внести запис до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про скасування рішення щодо реєстрації ? квартири АДРЕСА_1 на ім'я ОСОБА_1

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що державним реєстратором Суворівського РУЮ у м.Херсоні Кеча А.С. було здійснено перереєстрацію речових прав на нерухоме майно, на яке раніше було накладено арешт, т.б. з порушенням норм діючого законодавства.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 27 травня 2015 року адміністративний позов ТОВ «Фінансова компанія «Грона»» задоволено повністю. Визнано незаконними дії державного реєстратора Суворовського РУЮ у м.Херсоні щодо реєстрації ? квартири АДРЕСА_1 на ім'я ОСОБА_1 Скасовано рішення державного реєстратора Суворовського РУЮ у м.Херсоні щодо реєстрації ? квартири АДРЕСА_1 на ім'я ОСОБА_1 Зобов'язано державного реєстратора Суворовського РУЮ у м.Херсоні внести запис до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про скасування рішення щодо реєстрації ? квартири АДРЕСА_1 на ім'я ОСОБА_1

Не погоджуючись з вищезазначеною постановою суду 1-ї інстанції, представник 3-ї особи ОСОБА_1 - ОСОБА_3 15.06.2015р. подав апеляційну скаргу, в якій зазначив, що судом, при винесенні оскаржуваної постанови порушено норми процесуального і матеріального права та просив скасувати постанову Одеського окружного адміністративного позову від 27.05.2015 року і прийняти нову постанову, якою відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Згідно приписів п.п.1,2 ч.1 ст.197 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, у разі: відсутності клопотань від усіх осіб, які беруть участь у справі, про розгляд справи за їх участю та/або неприбуття жодної з осіб, які беруть участь у справі, сповіщених належним чином про дату, час і місце судового розгляду.

Заслухавши суддю - доповідача, перевіривши матеріали справи і доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про відсутність будь-яких належних підстав для її задоволення.

Судом першої інстанції встановлені наступні обставини справи.

30.04.2013 року державним реєстратором реєстраційної служби Суворовського РУЮ у м.Херсоні Кеча А.С., в порушення вимог п.5 ч.1 ст.24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно», прийнято рішення №2077909 про державну реєстрацію (перереєстрацію) за ОСОБА_1 - 2-кімнатної квартири АДРЕСА_1, на ? частку якої, в свою чергу, ще з квітня 2010 року накладено арешт.

30.01.2015 року дізнавшись про такі дії та спірне рішення відповідача та не погоджуючись з ними, позивач оскаржив їх до суду.

Вирішуючи справу по суті та задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з обґрунтованості та доведеності позовних вимог і відповідно, з протиправності та передчасності дій та спірного рішення відповідача.

Колегія суддів апеляційного суду, уважно дослідивши матеріали справи та наявні в них докази, погоджується з такими висновками суду 1-ї інстанції та вважає їх обґрунтованими, виходячи з наступного.

Частиною 2 ст.19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Як слідує зі змісту приписів ч.2 ст.30 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» №1952-IV, дії або бездіяльність державного реєстратора, державного кадастрового реєстратора, нотаріуса, державного виконавця, можуть бути оскаржені до суду.

Відповідно до вимог ч.ч.1,2 ст.52 Закону України «Про виконавче провадження» №606-XIV, звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації. Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом: винесення постанови про арешт коштів та інших цінностей боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах; винесення постанови про арешт коштів, що перебувають у касі боржника або надходять до неї; винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження; проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту.

Так, як встановлено судом 2-ї інстанції з матеріалів справи, в квітні 2010 року державним виконавцем Суворовського району у м.Херсоні накладено арешт на 1/2 частини 2-кімнатної квартири АДРЕСА_1, що підтверджується постановою про арешт майна та оголошення заборони на його відчуження АА №213710 від 16.04.2010р. та актом опису й арешту майна серії АА №664360 від 24.11.2010р. (а.с.53), складеним на виконання виданого 03.12.2009р. Приморським районним судом м.Одеси виконавчого листа по справі №2-7394 про стягнення з ОСОБА_4 (т.б. доньки 3-ї особи по даній справі) на користь ТОВ ФК «Грона» боргу за кредитним договором в сумі 75 795,19 грн.

Також судовою колегією по справі встановлено, що вказані вище відомості про арешт ? частини спірної квартири 24.04.2010 року було внесено в Єдиний реєстр заборон та відчужень об'єктів нерухомого майна (р.№9747605).

Проте, як встановлено судами обох інстанцій, державний реєстратор РС Суворовського РУЮ у м.Херсоні Кеча А.С., не зважаючи на знаходження частки спірної квартири під арештом, за результатами розгляду заяви 3-ї особи ОСОБА_1 та на підставі рішення Суворовського районного суду м.Херсона від 27.02.2013 року (справа №2/2120/4009/12, яким було звернуто стягнення на предмет іпотеки - спірну квартиру, шляхом визнання за ОСОБА_1 права власності), прийняв рішення №2077909 від 30.04.2013 року про державну реєстрацію права власності на це нерухоме майно.

У відповідності до п.1 та 2 ч.2 ст.9 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державний реєстратор: встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема: відповідність обов'язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення (у випадках, встановлених законом); відповідність повноважень особи, яка подає документи на державну реєстрацію прав та їх обтяжень; відповідність відомостей про нерухоме майно, наявних у Державному реєстрі прав та поданих документах; наявність обтяжень прав на нерухоме майно, зареєстрованих відповідно до вимог цього Закону; наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або договір (угода) пов'язує можливість проведення державної реєстрації виникнення, переходу, припинення прав на нерухоме майно або обтяження таких прав; приймає рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, про відмову в державній реєстрації, про її зупинення, внесення змін до Державного реєстру прав.

Як вбачається зі змісту приписів ч.1 ст.15 вказаного Закону №1952-IV, державна реєстрація прав та їх обтяжень проводиться в такому порядку: прийняття і перевірка документів, що подаються для державної реєстрації прав та їх обтяжень, реєстрація заяви; встановлення факту відсутності підстав для відмови в державній реєстрації прав та їх обтяжень, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та/або їх обтяжень; прийняття рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, відмову в ній або зупинення державної реєстрації; внесення записів до Державного реєстру прав; видача свідоцтва про право власності на нерухоме майно у випадках, встановлених ст.18 цього Закону; надання витягів з Державного реєстру прав про зареєстровані права та/або їх обтяження.

Разом з тим, пунктом 5 ч.1 ст.24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо заяву про державну реєстрацію прав, пов'язаних з відчуженням нерухомого майна, подано після державної реєстрації обтяжень, встановлених щодо цього майна.

А частиною 2 цієї ж статті 24 визначено, що при наявності підстав для відмови в державній реєстрації, державний реєстратор приймає рішення про відмову в державній реєстрації прав та їх обтяжень.

Таким чином, оскільки державний реєстратор Кеча А.С., прийнявши оскаржуване рішення №2077909 від 30.04.2013 року, фактично провів державну реєстрацію спірної квартири АДРЕСА_1 після державної реєстрації обтяжень (заборона р.№9747605 від 24.04.2010р.), встановлених щодо цього майна, т.б. в період знаходження її ? частки під арештом, то за вказаних обставин, апеляційний суд, як і суд 1-ї інстанції, вважає, що відповідач, в даному випадку, грубо порушив вимоги ч.ч.1,2 ст.24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та права позивача, як іншого співвласника цієї квартири.

Окрім того, факт порушення вказаним вище державним реєстратором вимог ч.ч.1,2 ст.24 Закону №1952-IV підтверджується і наявними в матеріалах справи листами заступника голови Державної реєстраційної служби України №Б-341-8.4/3 від 05.03.2015р. та начальника ГТУ юстиції у Херсонській області №Б-176-4 від 30.03.2015р., зі змісту яких, в свою чергу, видно, що за результатами проведеної за зверненням ТОВ «ФК «Грона»» службової перевірки, було виявлено порушення головним спеціалістом реєстраційної служби Суворовського РУЮ у м.Херсоні Кеча А.С. реєстраційного законодавства, за що, останню було «суворо попереджено» про недопущення в подальшому порушень чинного законодавства у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно.

Отже, за таких обставин, судова колегія вважає, що суд 1-ї інстанції дійшов обґрунтованого висновку про протиправність і передчасність оскаржуваного рішення відповідача, яке підлягає скасуванню, як таке, що було прийнято з порушенням діючого законодавства.

До того ж, слід зазначити й про те, що згідно із вимогами ст.ст.11,71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд, згідно ст.86 цього ж Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

А відповідно до ч.2 ст.71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову, що, в свою чергу, в даному випадку, не було належним чином зроблено представниками відповідачів при розгляді справи в судах 1-ї та 2-ї інстанцій.

Враховуючи вищевикладене, судова колегія приходить до висновку, що суд першої інстанції порушень матеріального і процесуального права при вирішенні даної справи не допустив, вірно встановив фактичні обставини справи та надав їм належної правової оцінки. Наведені ж у апеляційній скарзі доводи правильності висновків суду не спростовують, оскільки ґрунтуються на невірному трактуванні норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.198 КАС України, суд апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін.

Отже, за вказаних обставин, судова колегія, діючи в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги, відповідно до ст.200 КАС України, залишає цю апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду 1-ї інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст.195,197,198,200,205,206,254 КАС України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а постанову Одеського окружного адміністративного суду від 27 травня 2015 року - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого Адміністративного Суду України протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуючий: Ю.В. Осіпов

Судді: О.С. Золотніков

В.О. Скрипченко