Справа № 810/6524/14
Суддя: Моторний О.А.
Дата ухвалення: 2015-11-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"10" листопада 2015 р. м. Київ К/800/25871/15

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

Головуючого Моторного О.А.

Суддів Борисенко І.В.,

Кошіля В.В.,

за участю секретаря - Калініна О.С.

та представників сторін:

від позивача - Васильцов В.М., Литвиненко Я.В.,

від відповідача - Макаренко С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Логистик Груп ЛТД"

на постанову Київського окружного адміністративного суду від 16.12.2014

та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 20.05.2015

у справі № 810/6524/14

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Логистик Груп ЛТД"

до Ірпінської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Київській області

про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

ВСТАНОВИВ:

Постановою Київського окружного адміністративного суду від 16.12.2014, яка залишена без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 20.05.2015, відмовлено у задоволенні позову.

В касаційній скарзі позивач, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

Крім того, відповідачем було заявлене клопотання про заміну Ірпінської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Київській області на її правонаступника - Ірпінську об'єднану державну податкову інспекцію Головного управління ДФС у Київській області.

Згідно зі ст. 55 КАС України, заявлене клопотання підлягає задоволенню.

Перевіривши правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів Вищого адміністративного суду України приходить до висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню, враховуючи наступне.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що податковим органом було проведено документальну позапланову виїзну перевірку правомірності нарахування ТОВ «Логистик Групп ЛТД» сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість на рахунок платника у банку в сумі 4723796,00 грн., відображеній у податковій декларації з ПДВ за грудень 2013 року.

За результатами проведеної перевірки відповідачем складено акт від 20.03.2014 №298/15-1/34358085, згідно з яким встановлено порушення підприємством вимог: п.п.198.1-198.3, п. 198.6 ст. 198, п. 201.1 ст. 201, п.200.1, п. 200.2, п. 200.4 ст. 200 Податкового кодексу України, чим завищено податковий кредит за листопад 2013 на суму 4 743 947,79 грн., бюджетне відшкодування ПДВ, заявлене на рахунок платника у банку по декларації за грудень 2013 - на 4 723 796,00 грн., занижено суму податку, що підлягає сплаті до бюджету по декларації за листопад 2013 на 20 143,00 грн.

На підставі висновків акта перевірки, відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення від 31.03.2014 №, яким зменшено суму бюджетного відшкодування ПДВ в розмірі 5 904 745 грн., в тому числі за основним платежем - 4 723 796,00 грн. та штрафними (фінансовими) санкціями - 1 180 949,00 грн.; №, яким збільшено суму грошового зобов'язання з ПДВ у розмірі 25 178,75 грн., в тому числі за основним платежем - 20143,00 грн. та штрафними санкціями - 5 035,75 грн.

Позивачем оскаржено зазначені податкові повідомлення-рішення до ГУ Міндоходів у Київській області та ДПС України, в результаті розгляду оскаржувані податкові повідомлення-рішення від 31.03.2014 № та № скасовано в частині невизнання перевіркою податкового кредиту у сумі 58 474,00 грн. та, відповідно застосованих санкцій, а скаргу частково задоволено і зобов'язано податковий орган вжити заходів відповідно до законодавства.

16.06.2014 відповідачем прийнято нове податкове повідомлення-рішення №, яким позивачу зменшено суму бюджетного відшкодування ПДВ в розмірі 5 856 831,25 грн., в тому числі за основним платежем - 4 685 465,00 грн. та штрафними (фінансовими) санкціями - 1 171 366,25 грн.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що господарські операції між позивачем та його контрагентами не мали товарного характеру, не спрямовані на реальне настання правових наслідків, що обумовлені договорами, а оформлені лише документально, що, в свою чергу, призвело до встановлення податковим органом порушень норм податкового законодавства.

Однак, колегія суддів касаційної інстанції вважає такі висновки судів попередніх інстанцій передчасними та такими, що зроблені без повного та всебічного з'ясування обставин у справі.

Із матеріалів справи вбачається, що підставою для встановлення податковим органом порушень позивачем вимог податкового законодавства була відсутність документів, складання яких передбачено правочинами та недоліки в оформленні первинних документів бухгалтерського та податкового обліку, а тому, на думку відповідача, господарські операції між позивачем та його контрагентами не мали реального характеру.

Пунктом 198.3 ст. 198 Податкового кодексу України (далі - ПК України) (в редакції, чинній на час спірних правовідносин) передбачено, що податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з:

- придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку;

- придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Таким чином, витрати для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на прибуток, а також, податковий кредит для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на додану вартість мають бути фактично здійснені і підтверджені належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків.

Відповідно до п. 14.1.18 ст. 14 ПК України, бюджетне відшкодування - відшкодування від'ємного значення податку на додану вартість на підставі підтвердження правомірності сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість за результатами перевірки платника, у тому числі автоматичне бюджетне відшкодування у порядку та за критеріями, визначеними у розділі V цього Кодексу.

Згідно з п. 200.1 ст. 200 ПК України, сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

Відповідно до вимог п. 200.4 ст. 200 ПК України (в редакції, чинній на час спірних правовідносин), якщо в наступному податковому періоді сума, розрахована згідно з пунктом 200.1 цієї статті, має від'ємне значення, то:

а) бюджетному відшкодуванню підлягає частина такого від'ємного значення, яка дорівнює сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, а в разі отримання від нерезидента послуг на митній території України - сумі податкового зобов'язання, включеного до податкової декларації за попередній період за отримані від нерезидента послуги отримувачем послуг;

б) залишок від'ємного значення попередніх податкових періодів після бюджетного відшкодування включається до складу сум, що відносяться до податкового кредиту наступного податкового періоду.

По даній справі судами першої та апеляційної інстанцій, при визнанні правомірним податкового повідомлення-рішення про зменшення позивачу суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість, не досліджено та не здійснено аналізу податкових накладних, наявності фактичної сплати позивачем податку на додану вартість постачальникам в ціні придбаних товарів (послуг); не досліджено реального здійснення господарських операцій, на підставі яких позивачем сформовано суму бюджетного відшкодування ПДВ.

Враховуючи, що передбачені процесуальним законодавством межі перегляду справи в касаційній інстанції не дають їй права встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені попередніми судовими інстанціями, оскаржувані судові рішення у справі підлягають скасуванню з направленням справи на новий судовий розгляд до суду першої інстанції відповідно до ч. 2 ст. 227 КАС України.

При новому розгляді, судам слід взяти до уваги вищезазначене та прийняти законне і обґрунтоване рішення відповідно до норм матеріального, процесуального права, надати належну правову оцінку обставинам у справі.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 221, 223, 227, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

УХВАЛИВ:

Здійснити заміну Ірпінської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Київській області на її правонаступника - Ірпінську об'єднану державну податкову інспекцію Головного управління ДФС у Київській області

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Логистик Груп ЛТД" задовольнити частково.

Постанову Київського окружного адміністративного суду від 16.12.2014 та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 20.05.2015 скасувати.

Справу направити на новий судовий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя: (підпис)О.А. Моторний
Судді(підпис)І.В. Борисенко
(підпис)В.В. Кошіль