Справа № 2а-3700/10/0970
Суддя: Гундяк В.Д.
Дата ухвалення: 2010-11-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" листопада 2010 р. Справа № 2a-3700/10/0970

Івано-Франківський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого - судді Гундяка В.Д.,

при секретарі Лавринович Т.В.,

за участю: представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м.Івано-Франківську справу за позовом спеціалізованого комбінату комунально-побутового обслуговування до управління Пенсійного фонду України в м.Івано-Франківську про визнання нечинною та скасування вимоги,

ВСТАНОВИВ:

25.10.2010 року спеціалізований комбінат комунально-побутового обслуговування звернувся з адміністративним позовом до управління Пенсійного фонду України в м.Івано-Франківську про визнання нечинною та скасування вимоги. Позовні вимоги мотивував тим, що незважаючи на рішення господарського суду Івано-Франківської області, яким розстрочено заборгованість перед відповідачем, УПФУ в м.Івано-Франківську зараховувало сплату поточних зобовязань у розстрочений борг.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав. Суду пояснив, що вважає оскаржувану вимогу протиправною та такою, що підлягає до скасування. Вказав, що рішенням господарського суду в Івано-Франківській області від 28.03.2006 року по справі за №П-3/29 за позовом УПФУ в м.Івано-Франківську з спеціалізованого комбінату комунально-побутового обслуговування стягнено 61 883,28 грн. і виконання рішення суду в частині стягнення заборгованості розстрочено на 2 роки. Однак орган Пенсійного фонду зараховував сплату поточних зобовязань на погашення розстроченого боргу та відповідно нараховував штрафні санкції та пеню за несплату поточних зобовязань. Просив позов задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав з підстав викладених у поданому запереченні. Суду пояснив, що оскаржувана вимога від 05.10.2010 року за №Ю 1438/2 є законною та винесеною у відповідності до чинного законодавства. Зазначив, що акт за №2-122 про звірення розрахунків по спеціалізованому комбінату комунально-побутового обслуговування за нарахованими та сплаченими страховими внесками до ПФУ в 2009 році станом на 01.01.2010 року, яким визначено суму заборгованості позивача, підписаний представником останнього з зауваженнями лише щодо нарахування пені та штрафних санкцій. Пояснив, що органом Пенсійного фонду у звязку з оскарженням позивачем в судовому порядку зобовязань з пені та штрафних санкцій, останні до оскаржуваної вимоги не включені. Просив в задоволенні позову відмовити.

Вислухавши представників сторін, дослідивши подані докази, суд прийшов до висновку про необґрунтованість позовних вимог з наступних мотивів.

Згідно ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Як вбачається з матеріалів справи відповідач зареєстрований як юридична особа та відповідно до ст.14 Закону являється страхувальником, який згідно ч.1 ст.15 вказаного Закону є платником страхових внесків.

Згідно вимог п.3 ч.3 ст.2 КАСУ у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Розглянувши матеріали справи, оцінивши надані докази, їх достатність та взаємний звязок суд погоджується з правомірністю винесення відповідачем оскаржуваної вимоги про сплату боргу від 05.10.2010 року за №Ю1438/2 виходячи з наступного.

Відповідно до ч.6 ст.20 ЗУ «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування»страхувальники зобовязані сплачувати страхові внески, нараховані за відповідний базовий період, не пізніше ніж через 20 календарних днів із дня закінчення цього періоду. Базовим звітним періодом є календарний місяць.

Згідно п.4 ч.2 ст.17 вищевказаного Закону страхувальники зобовязані подавати звітність територіальним органам Пенсійного фонду України у строки, в порядку та за формою, встановлені Пенсійним фондом України.

Пункту 2.2 р.2 «Порядку ведення органами Пенсійного фонду України обліку надходження платежів зі збору на обовязкове державне пенсійне страхування»затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України за №2-4 від 19.01.2002 року, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України за № 212/6500 від 01.03.2002 року (далі - Порядок) визначено, що документами, на підставі яких здійснюється нарахування платежів шляхом занесення інформації про зобов'язання платника до бази даних за зобов'язаннями, які самостійно визначаються платником є розрахунки, у тому числі нові розрахунки, що містять виправлені показники, та інші документи, які подаються платниками до органів Пенсійного фонду України в порядку та терміни, що встановлені законодавством, на підставі якого здійснюється нарахування платежів.

Відповідно до пп.4.2.1. п.4.2 р.4 Порядку зобов'язання, самостійно визначені платником, нараховуються в особових рахунках шляхом автоматичного перенесення даних з електронної бази звітності.

Згідно п.8.3 р.8 Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообовязкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України затвердженої Постановою Правління ПФУ, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 16.01.2004 року за № 64/8663 вимога формується на підставі актів документальних перевірок та облікових даних з карток особових рахунків страхувальників.

В судовому засіданні встановлено, що спеціалізований комбінат комунально-побутового обслуговування за спірні періоди надавав розрахунки суми страхових внесків на загальнообовязкове державне пенсійне страхування, в яких самостійно нараховував суму страхових внесків, яка вносилася управлінням Пенсійного фонду України в м. Івано-Франківську до карток особового рахунку позивача.

Як вбачається з дослідженої судом в якості письмового доказу по справі картки особового рахунку позивача станом на 30.09.2010 року за даним підприємством обліковувалась заборгованість по сплаті страхових внесків на суму 325 929,02 грн. Крім картки особового рахунку позивача наявність заборгованості до ПФУ та її розмір підтверджується також підписаним директором спеціалізованого комбінату комунально-побутового обслуговування актом звірки за №2-122, згідно якого позивач не згідний виключно з нарахуванням пені та штрафних санкцій, а суму заборгованості по внесках не заперечує.

Відповідно до п.8.2 р.8 вищевказаної Інструкції органи Пенсійного фонду надсилають страхувальникам вимогу про сплату недоїмки, якщо страхувальник має на кінець звітного базового періоду недоїмку зі сплати страхових внесків.

Вимога надсилається щомісяця протягом пяти робочих днів, наступних за звітним базовим періодом. Вимога формується на підставі даних особових рахунків платників на всю суму боргу. Вимога про сплату недоїмки є виконавчим документом.

Оскаржувана вимога отримана представником позивача 13.10.2010 року, що підтверджується підписом останнього на корінці відповідної вимоги.

Як вбачається з досліджених в судовому засіданні письмових доказів, до даної вимоги відповідачем включено виключно недоїмку по страхових внесках, а тому судом не можуть бути взяті до уваги посилання позивача щодо неправомірності дій органів ПФУ при нарахуванні штрафних санкцій та пені.

З урахуванням вищенаведеного, суд приходить до висновку про правомірність винесення управлінням Пенсійного фонду в м. Івано-Франківську оскаржуваної вимоги про сплату боргу від 05.10.2010 року за №Ю1438/2.

Таким чином в задоволенні позову слід відмовити.

На підставі п.п.8.2, 8.3 розділу 8 Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України, затвердженої Постановою Пенсійного фонду України за №21-1 від 19.12.2003 року та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України за №364/8663 від 16.01.2004 року, керуючись ст.ст.11, 71, 86, ч.3 ст.160, ст.162 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

в задоволенні позову відмовити.

Згідно ст. 254 КАС України постанова набирає законної сили після закінчення встановлених строків подання заяви про апеляційне оскарження або апеляційної скарги, якщо таку заяву чи скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через Івано-Франківський окружний адміністративний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Гундяк В.Д.

Постанова складена в повному обсязі 29.11.2010 року.