Справа № 135/1002/15-а
Суддя: Корнієнко О. М.
Дата ухвалення: 2015-11-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 135/1002/15-а
Провадження № 2-а/135/58/15
ПОСТАНОВА

іменем України

11.11.2015 Ладижинський міський суд Вінницької області в складі: головуючого судді Корнієнка О.М.,

при секретарі Когаль А.В.,

з участю позивача ОСОБА_1, її представника ОСОБА_2,

представників відповідача ОСОБА_3, ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ладижин адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України у м. Ладижин Вінницької області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору управління праці та соціального захисту населення Ладижинської міської ради, про визнання розпорядження субєкта владних повноважень протиправним, зобовязання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася в суд з позовною заявою до Управління Пенсійного фонду України у м. Ладижині Вінницькій області, згідно якої зазначила, що з 02.04.1981 року по 30.11.1988 рік та з 02.04.1991 року по 04.11.2004 року постійно проживала в ІНФОРМАЦІЯ_1 , що згідно Постанови Кабінету Міністрів УРСР № 106 відносилось до 01.01.2015 року до населених пунктів четвертої категорії потерпілих внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС. У період часу, з 01.12.1988 року по 01.04.1991 рік та з 05.11.2004 рік по даний час, постійно проживала в місті Ладижин та відповідно набула статус особи постраждалої внаслідок Чорнобильської катастрофи, зокрема має посвідчення серії В-11 № 817258 громадянина який постійно проживає на території зони посиленого радіоекологічного контролю, 4-ї категорії. А тому на підставі ст. 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" має право на зниження пенсійного віку на п'ять років. 27.04.2015 року вона звернулася до Управління Пенсійного фонду України у м. Ладижині Вінницькій області із заявою про призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку, однак в призначені пенсії відмовлено через відсутність документів, підтверджуючих факт проживання на території зони посиленого радіоекологічного контролю та того, що на думку працівників пенсійного фонду вона проживала та працювала на території Росії з 1987 по 1991 рік, про що було винесено розпорядження Управління пенсійного фонду України у місті Ладижин Вінницької області № 11 від 20.05.2015 року. Позивач просила визнати вказане розпорядження протиправним та зобов'язати відповідача призначити, нарахувати та виплатити пенсію по віку на пільгових умовах із зниженням пенсійного віку на п'ять років у відповідності до ч. 2 ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян , які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з моменту подачі заяви про призначення пенсії, тобто з 27.04.2015 року .

В судовому засіданні позивач та її представник позов підтримали, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві. Представник позивача додатково пояснив, що відповідачем було порушено порядок подання та оформлення документів для призначення пенсії, оскільки в разі, якщо ОСОБА_1 не надала всі необхідні документи, їй повинні були письмово запропонувати надати необхідні для призначення пенсії документи. Тому вважають відмову в призначенні пенсії протиправною.

Представники управління Пенсійного фонду України у м. Ладижин Вінницької області ОСОБА_3, ОСОБА_4 в судовому засіданні позов не визнали, просили відмовити у його задоволенні, мотивуючи це тим, що дані трудової книжки позивача про роботу на території Росії протягом 1987-1991 років свідчать про неможливість постійного проживання на території м. Ладижин. ОСОБА_1 не надала всі необхідні документи. При вирішення питання про призначення пенсії вони не зобовязані досліджувати періоди проживання та надані довідки.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору -управління праці та соціального захисту населення Ладижинської міської ради в судове засідання не зявився, згідно поданої суду заяви просили розглядати справу без їх участі. Зазначили, що підстав для відмови у наданні статусу особи, потерпілої внаслідок Чорнобильської катастрофи не було.

Заслухавши пояснення позивача, її представника, представників відповідача, дослідивши докази по справі, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Згідно статті 9 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» особами, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, є: 1) учасники ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС - громадяни, які брали безпосередню участь у ліквідації аварії та її наслідків; 2) потерпілі від Чорнобильської катастрофи - громадяни, включаючи дітей, які зазнали впливу радіоактивного опромінення внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Згідно з приписами ч. 3 ст. 65 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» посвідчення «Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС» та «Потерпілий від Чорнобильської катастрофи» є документами, що підтверджують статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надають право користування пільгами, встановленими цим Законом.

Відповідно до ч. 3,4 ст.15 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» підставою для визначення статусу потерпілих від Чорнобильської катастрофи, які проживають або працюють на забруднених територіях, є довідка про період проживання, роботи на цих територіях. Видача довідок про період роботи (служби) по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, а також на територіях радіоактивного забруднення, про заробітну плату за цей період здійснюється підприємствами, установами та організаціями (військкоматами), а про період проживання на територіях радіоактивного забруднення, евакуацію, відселення, самостійне переселення - органами місцевого самоврядування.

У відповідності до ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», чинній на час звернення ОСОБА_1 із заявою про призначення пенсії, потерпілі від Чорнобильської катастрофи особи, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або працюють у зоні посиленого радіоекологічного контролю за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 4 років мають право на призначення та виплату пенсії із зменшенням пенсійного віку на 2 роки за умови постійного проживання або постійної роботи у зазначених зонах з моменту аварії по 31 липня 1986 року незалежно від часу проживання або роботи в цей період, та додатково 1 рік за 3 роки проживання, роботи, але не більше 5 років, яка провадиться відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 є потерпілою від Чорнобильської катастрофи 4 категорії, що підтверджується відповідним посвідченням, серії В-П № 817258 виданим 29.12.2011 року.

Позивач ОСОБА_1 27.04.2015 року звернулася до відповідача із заявою про призначення пенсії згідно ст.55 Закону України «Про соціальний захист громадян, які постраждали в наслідок Чорнобильської катастрофи».

Відповідно до розпорядження № 11 від 20.05.2015 року Управління Пенсійного фонду України у м. Ладижині Вінницькій області відмовило ОСОБА_1 в призначенні пенсії зі зниженням пенсійного віку відповідно до ст. 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи". Підставою для відмови в призначенні пенсії було те, що надана ОСОБА_1 довідка виконавчого комітету Ладижинської міської ради № 1468 від 27.04.2015 року свідчила про її проживання в зоні посиленого радіологічного контролю лише з 05.11.2004 року, а даних про підтвердження постійного проживання у вказаній зоні протягом 4 років станом на 01.01.1993 року не було. Крім того, зазначено, що дані трудової книжки заявниці про роботу на території Росії свідчать про неможливість постійного проживання в м. Ладижин.

Судом встановлено, що при зверненні до відповідача 27.04.2015 року із заявою про призначення пенсії позивачем не було надано всіх необхідних документів. Зокрема, ОСОБА_1 не було додано довідок органу місцевого самоврядування, що підтверджували б її постійне проживання в зоні посиленого радіологічного контролю протягом 4 років станом на 01.01.1993 року. Не було надано нею і рішення Ладижинського міського суду від 05.12.2011 року, на яке позивач посилається, і яким встановлено факт її проживання в м. Ладижин.

Вказана обставина встановлена в судовому засіданні як із пояснень ОСОБА_1, так і з пояснень представників відповідача, а також підтверджується і переліком документів, доданих до заяви, що міститься на звороті заяви від 27.04.2015 року (а.с. 6).

Відповідно до п. 1.7 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного Фонду України № 22-1 від 25.11.2005 року (далі по тексту Порядок), зазначено, що у разі якщо до заяви про призначення пенсії додані не всі необхідні документи, орган, що призначає пенсію, письмово повідомляє заявника про те, які документи необхідно подати додатково, про що в заяві про призначення пенсії робиться відповідний запис. Якщо вони будуть подані не пізніше трьох місяців із дня повідомлення про необхідність подання додаткових документів, то днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття заяви про призначення пенсії або дата, зазначена на поштовому штемпелі місця відправлення заяви.

Пунктом 2.1 вищевказаного Порядку, передбачено перелік документів, що має додаватись до заяви про призначення пенсії. Так, підпунктом 5) передбачено необхідність надання документів, що засвідчують особливий статус особи. Зокрема, до таких документів належать посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи та довідка про період (періоди) проживання (роботи) на територіях радіоактивного забруднення, видана органами місцевого самоврядування (підприємствами, установами, організаціями) (при призначенні пенсії за віком із застосуванням норм статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»).

Відповідно до змісту п. 4.2. вищевказаного Порядку орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі.

Таким чином, судом встановлено, що ОСОБА_1 при зверненні до Управління Пенсійного фонду України у м. Ладижині мала б надати, окрім іншого, документи, які засвідчують особливий статус особи, а саме - посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи та довідку про період (періоди) проживання (роботи) на територіях радіоактивного забруднення, видана органами місцевого самоврядування.

Однак, ОСОБА_1 до заяви про призначення пенсії відповідної довідки органу місцевого самоврядування не було надано. В такому разі орган, що призначає пенсію, письмово мав повідомити заявника про те, які документи необхідно подати додатково, чого відповідачем не було зроблено.

Заперечення представників відповідача про те, що вони при вирішення питання про призначення пенсії не зобовязані досліджувати періоди проживання та надані довідки суперечать вищевикладеному та пунктам 1.7, 2.1, 4.2 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій.

Щодо посилання представників відповідача на невідповідність довідок Ладижинської міської ради та Брацлавської селищної ради, то слід зазначити, що орган, що призначає пенсію, уповноважений перевірити обґрунтованість видачі вказаних довідок згідно положень п. 4.2 Порядку.

Враховуючи викладене, суд вважає, що розпорядження відповідача № 11 від 20.05.2015 року про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_1, винесено передчасно, та всупереч Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного Фонду України № 22-1 від 25.11.2005 року.

Відповідно до змісту ч. 2 ст. 162 КАС України, суд може прийняти іншу постанову, яка б гарантувала дотримання і захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина від порушень з боку субєктів владних повноважень.

Статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статей 11, 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд згідно ст. 86 цього кодексу, оцінює докази які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та обєктивному дослідженні.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідач доказів, які б спростували вищезазначені доводи позивача щодо протиправності рішення, чи вказували б на правомірність свого рішення про відмову у призначенні пенсії на пільгових умовах не навів.

Інші письмові докази, покази свідків, досліджені в судовому засіданні, не спростовують вищевказаних висновків суду про передчасність винесеного відповідачем розпорядження про відмову в призначенні пенсії.

Тому суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, а саме в частині визнання розпорядження відповідача № 11 від 20.05.2015 року в частині відмови в призначенні пенсії ОСОБА_1 протиправним.

Разом з тим, оскільки позивачем при зверненні із заявою про призначення пенсії не було додано всі необхідні документи, однак відповідач не запропонував їх надати у встановленому порядку, то суд вважає за необхідне зобовязати відповідача повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», письмово повідомивши її про те, які документи необхідно подати додатково, та прийняти рішення по її заяві.

Керуючись ст. 46 Конституції України, ст. 15 Закону України «Про пенсійне забезпечення» ст. ст. 9, 14, 15, 55, 65 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», ст. 26, 44 «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», ст.ст. 8-11, 18, 71, 122, 158, 159 160-163 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправним розпорядження Управління Пенсійного фонду України у м. Ладижин Вінницької області № 11 від 20.05.2015 року в частині відмови в призначенні пенсії ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, із зниженням пенсійного віку на пять років.

Зобовязати Управління Пенсійного фонду України у м. Ладижин Вінницької області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 27.04.2015 року про призначення пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», письмово повідомивши ОСОБА_1 про те, які документи їй необхідно подати додатково, та прийняти рішення по її заяві.

Апеляційна скарга на постанову суду може бути подана протягом десяти днів з дня отримання копії постанови до Вінницького апеляційного адміністративного суду через Ладижинський міський суд Вінницької області.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя: