Справа № П/811/20/15
Суддя: Р.І. Брегей
Дата ухвалення: 2015-11-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Україна КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД -------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 листопада 2015 року справа №П/811/20/15

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Брегея Р.І., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративний позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Новоукраїнської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління міністерства доходів про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу з єдиного внеску на загальонообов'язкове державне соціальне страхування,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернулась до суду з заявою до відповідача про визнання протиправною та скасування вимоги від 10 жовтня 2014 року про сплату єдиного внеску на загальонообов'язкове державне соціальне страхування (далі єдиний внесок) у частині визначеного грошового зобов'язання у сумі 100061,58 грн. (Том 7 а.с.103).

У судовому засіданні представник позивача підтримав вимогу.

Пояснив, що позивач визнає лише заниження сплати єдиного внеску у сумі 32037,16 грн., оскільки це встановлено експертом.

На його думку, податковий орган, обчислюючи розмір єдиного внеску, безпідставно не врахував документально підтвердженні витрати.

Представник відповідача заперечив стосовно задоволення позову.

Пояснив, що у позивача (перебувала на спрощені системі оподаткування) після здійснення операції з надання в суборенду нерухомого майна юридичним особам, які перебували на загальній системі оподаткування, виник обов'язок перейти на сплату інших податків і зборів.

Стверджував, що, виявивши невиконання такого обов'язку, податковий ревізор провів розрахунок сплати єдиного внеску як на загальній системі оподаткування, враховуючи дохід та витрати.

Зазначив, що під час перевірки позивач не надала документів бухгалтерського обліку, які підтверджують понесення витрат.

Ухвалою суду від 28 жовтня 2015 року прийнято рішення про завершення розгляду справи в порядку письмового провадження (Том 7 а.с.112).

Суд, вислухавши пояснення сторін, допитавши експерта та дослідивши матеріали справи, зробив висновок про задоволення позову з таких підстав.

Встановлені судом обставини, що стали підставами звернення.

Так, у червні 2014 року податковий орган провів документальну позапланову виїзну перевірку позивача стосовно дотримання вимог податкового законодавства за період з 01 січня 2011 року по 31 грудня 2013 року (Том 1 а.с.13-48).

У згаданий період ФОП ОСОБА_1 оподаткування одержаних доходів від провадження господарської діяльності здійснювала на спрощеній системі: 2011 рік єдиний податок; 2012 2013 роки єдиний податок 2 група.

Під час перевірки ревізори встановили, що, починаючи з січня 2012 року, позивач отримувала дохід від надання в суборенду нерухомого майна юридичним особам, які перебували на загальній системі оподаткування.

Такими юридичними особами є ПП "Помічник 91", ПП "Алмет" та ТОВ "ОСОБА_2 Україна".

Ці обставини не заперечуються ФОП ОСОБА_1

На думку ревізорів, позивач порушила вимоги підпункту 298.2.3 пункту 298.2 статті 298 Податкового кодексу України, оскільки з 01 квітня 2012 року (II квартал) не перейшла на загальну систему оподаткування (Том 1 а.с.24-25).

ФОП ОСОБА_1 визнає невиконання такого обов'язку.

Обчислюючи розмір заниження сплати єдиного внеску, ревізори визначили отриманий дохід за період з 01 квітня 2012 року по 31 грудня 2013 року і він склав 677963 грн. (Том 1 а.с.25).

У судовому засіданні ревізор ОСОБА_3 пояснила, що під час перевірки позивач не змогла надати документи бухгалтерського обліку, які підтверджують понесення витрат.

Водночас, визнала, що не пропонувала надання часу для пошуку та відновлення документів.

ОСОБА_1 пояснила, що система оподаткування, на якій вона перебувала, не передбачала обов'язку вести облік витрат.

Коли ж їй інспектор повідомила про порушення, котре допустила, то вона виявила бажання знайти згадані документи, що підтверджували витрати.

Однак, змогла їх надати лише під час оскарження висновків акту перевірки.

10 липня 2014 року ФОП ОСОБА_1 подала заперечення на акт перевірки, повідомивши про наявність документів, які підтверджують понесення витрат (Том 1 а.с.53-54).

Згідно висновків акту перевірки від 26 червня 2014 року позивач занизила сплату єдиного внеску на 144172,90 грн. (Том 1 а.с.47).

Керівник відповідача погодився з таким висновком та прийняв відповідну вимогу, котра визнана протиправною рішенням Головного управління міністерства доходів у Кіровоградській області від 08 серпня 2014 року на суму 12074,16 грн. (Том 7 а.с.108-110).

На виконання згаданого рішення керівник податкового органу прийняв вимогу про сплату боргу з єдиного внеску у сумі 132098,74 грн. від 10 жовтня 2014 року (Том 1 а.с.49).

Під час судового розгляду ФОП ОСОБА_1 надала документи бухгалтерського обліку за період, який перевіряв податковий орган.

Ці документи вивчались експертом.

Згідно висновку судово-економічної експертизи від 02 липня 2015 року позивач документально підтвердила витрати, що пов'язанні з господарською діяльністю, на загальну суму 558627,73 грн. (168779,11 грн. за 2012 рік та 389848,62 грн. за 2013 рік) (Том 7 а.с.45-78).

Юридична оцінка встановлених судом обставин справи.

Перш за все, відповідно до приписів пункту 291.3 статті 291 Податкового кодексу України (в редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин) фізична особа підприємець може самостійно обрати спрощену систему оподаткування, якщо така особа відповідає вимогам, встановленим цією главою, та реєструється платником єдиного податку в порядку, визначеному цією главою.

А пунктом 291.4 цієї ж норми права визначено, що спрощена система поділяється на групи.

Зокрема, друга група фізичні особи підприємці, які здійснюють господарську діяльність з надання послуг, у тому числі побутових, платникам єдиного податку та/або населенню, виробництво та/або продаж товарів, діяльність у сфері ресторанного господарства, за умови, що протягом календарного року відповідають сукупності таких критеріїв:

не використовують працю найманих осіб або кількість осіб, які перебувають з ними у трудових відносинах, одночасно не перевищує 10 осіб;

обсяг доходу не перевищує 1000000 гривень.

Дія цього підпункту не поширюється на фізичних осіб підприємців, які надають посередницькі послуги з купівлі, продажу, оренди та оцінювання нерухомого майна (група 70.31 КВЕД ДК 009:2005), а також здійснюють діяльність з виробництва, постачання, продажу (реалізації) ювелірних та побутових виробів з дорогоцінних металів, дорогоцінного каміння, дорогоцінного каміння органогенного утворення та напівдорогоцінного каміння. Такі фізичні особи підприємці належать виключно до третьої або п'ятої групи платників єдиного податку, якщо відповідають вимогам, встановленим для таких груп.

Таким чином, отримавши дохід від передачі нерухомого майна в оренду юридичній особі, яка перебувала на загальній системі оподаткування, позивач вказала, що здійснює господарську діяльність, яка не поширюється на суб'єктів 2 групи спрощеної системи.

Підпунктом 298.2.3 пункту 298.2 статті 298 Податкового кодексу України встановлено, що платники єдиного податку зобов'язані перейти на сплату інших податків і зборів, визначених цим Кодексом, у випадку здійснення видів діяльності, які не дають права застосовувати спрощену систему оподаткування з першого числа місяця, наступного за податковим (звітним) періодом, у якому здійснювалися такі види діяльності.

Отже, з 01 квітня 2012 року у позивача виник обов'язок перейти до третьої чи п'ятої групи платників єдиного податку або ж на загальну систему оподаткування.

Оскільки ФОП ОСОБА_1 не подала заяву про перехід на іншу групу платника єдиного податку, тому податковий орган правомірно визнав, що з II кварталу 2012 року вона є суб'єктом застосування загальної системи оподаткування.

Перебування позивача на спрощеній системі оподаткування (2 група платника єдиного податку) не зобов'язувало вести облік витрат.

Однак, на загальній системі оподаткування ведення обліку витрат є обов'язком.

З урахуванням цих обставин податковий ревізор повинна була б під час перевірки роз'яснити позивачу про право на відновлення документів бухгалтерського обліку, що передбачено приписами пункту 44.5 статті 44 Податкового кодексу України.

Судом встановлено, що позивач віднайшла згадані документи в період після проведення перевірки і до прийняття рішення контролюючим органом.

А це відповідно до приписів пункту 44.6 цієї ж норми права зобов'язувало податковий орган враховувати ці документи.

Таким чином, приймаючи вимогу про сплату єдиного внеску, відповідач повинен був враховувати, що позивач документально підтвердила витрати за період проведення перевірки на загальну суму 558627,73 грн.

Отже, сумою доходу, отриманого від здійснення діяльності, що підлягає оподаткуванню податком на доходи фізичних осіб, є 119335,27 грн. (677963 558627,73).

З цієї ж суми нараховується єдиний внесок відповідно до приписів пункту 2 частини 1 статті 7 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальонообов'язкове державне соціальне страхування".

Згідно помісячного розрахунку сплати єдиного внеску, який зроблено експертом, позивач зобов'язаний сплатити кошти у загальній сумі 32037,16 грн. (ставка 34,7%, яку застосовував і податковий орган) (Том 7 а.с.54-55).

Цей розрахунок ґрунтується на встановлених даних та вимогах діючого законодавства.

Підсумовуючи, суд робить висновок про протиправність вимоги податкового органу в частині суми 100061,58 грн.

Отже, позов належить задовільнити.

Судові витрати складаються з судового збору та витрат на проведення експертизи (Том 1 а.с.4, Том 7 а.с.34).

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.161-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Позов задовільнити.

Визнати протиправною та скасувати вимогу Новоукраїнської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління міністерства доходів у Кіровоградській області від 10 жовтня 2014 року про сплату фізичною особою-підприємем ОСОБА_1 єдиного внеску на загальонообов'язкове державне соціальне страхування у сумі 132098,74 грн. у частині визначення грошового зобов'язання 100061,58 грн.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Новоукраїнської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління міністерства доходів в Кіровоградській області на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 судові витрати в сумі 2287,33 грн.

Постанова може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня отримання її копії.

Суддя Кіровоградського

окружного адміністративного суду ОСОБА_4