Справа № 2а-1576/11/0970
Суддя: Матуляк Я.П.
Дата ухвалення: 2011-06-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" червня 2011 р. Справа № 2a-1576/11/0970

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі:

Судді Матуляка Я.П.

при секретарі Андрейчук Л.М.

за участю представників позивача - ОСОБА_1, ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду адміністративну справу

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Фірма "Рембудпостач"

до відповідача: Калуської об'єднананої державної податкової інспекції

про визнання нечинними податкових повідомлень-рішень №/0 та №/0 від 24.02.2011 року,-

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фірма «Рембудпостач» звернулось в суд з адміністративним позовом до Калуської обєднаної Державної податкової інспекції про визнання нечинними податкових повідомлень-рішень за №/0 та №/0 від 24.02.2011 року.

Позовні вимоги мотивовані тим, що за результатами проведеної Калуською оДПІ перевірки встановлено заниження позивачем податку на прибуток на суму 298 015 грн., та заниження податку на додану вартість на суму 240 921 грн. За наслідками проведеної перевірки контролюючим органом винесено оскаржувані податкові повідомлення-рішення. Позивач зазначає, що виявлені при проведенні перевірки порушення ґрунтуються виключно на висновку перевіряючих щодо нікчемності договору підряду укладеного між ОСОБА_3 «Фірма «Рембудпостач»з ПП «Партнер Буд», оскільки вказаний договір є таким, що порушує публічний порядок, і направлений на незаконне заволодіння майном держави; договір не направлений на реальне настання правових наслідків обумовлених у ньому. Фактично вказаний висновок ґрунтується на висновках ДПІ в м. Івано-Франківську викладених в ОСОБА_1 перевірки діяльності ПП «Партнер Буд»згідно якого угоди укладені між ПП «Партнер Буд» та ТОВ «ВКП «Трейд-Центр», ТОВ «Фінпром Груп», ТОВ «Будєвростандарт», не спрямовані на реальне настання правових наслідків, суперечать інтересам держави і суспільства, а тому є нікчемним. Вказані угоди укладались ПП «Партнер Буд»з приводу виконання договору підряду укладеного між ОСОБА_3 «Фірма «Рембудпостач»та ПП «Партнер Буд». Позивач вважає, що не може нести відповідальність за свого контрагента, який навіть не повідомив про залучення третіх осіб до виконання робіт передбачених договором підряду. Крім того, зазначає, що роботи проведені ПП «Партнер Буд»в подальшому були передані від ОСОБА_3 «Фірма «Рембудпостач»до ДП «ЛК-Укрнафтогазбуд»на підставі договору субпідряду. Всі роботи виконано в повному обємі і реальність їх виконання, в першу чергу, підтверджується наявністю завершеного обєкту будівництва. На підтвердження реального виконання вказаних робіт, позивачем надано копії актів приймання виконаних робіт, копії протоколів виробничих нарад, робочих актів прийомки обєктів виконаних робіт. Зазначає, що вказані документи також надавались Калуській оДПІ, однак вони не були взяті до уваги перевіряючими.

Представники позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі з мотивів викладених в позовній заяві. Просили позов задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання призначене на 06.06.2011 року, не прибув, про причини неявки суд не повідомляв. З урахування того, що відповідач по справі є субєктом владних повноважень, належним чином повідомлений про час, дату та місце розгляду справи, суд приходить до висновку, що справу можна розглянути за таких обставин.

Однак, в матеріалах справи міститься письмове заперечення на позов. Відповідно до вказаного заперечення, відповідач позов не визнає, вважає, що оскаржувані рішення прийняті правомірно. Зазначає, що позовні вимоги є необґрунтованими. Зазначено, що Калуською оДПІ окрім заниження позивачем податку на прибуток на суму 298015 грн., та заниження податку на додану вартість на суму 240921 грн. встановлено, що в порушення «Порядку заповнення та подання податкової декларації з податку на додану вартість»позивачем занижено суму податку на додану вартість в розмірі 2510 грн., що також було враховано при винесенні оскаржуваних повідомлень-рішень. Просив в задоволенні позову відмовити.

Заслухавши пояснення представників позивача, дослідивши письмові докази по справі, судом встановлено наступне.

На підставі направлення від 21.01.2011 року № 34, виданого Калуською оДПІ, головним державним податковим ревізор-інспектором відділу організації перевірок ризикових операцій управління податкового контролю юридичних осіб ДПА в Івано-Франківській області, радником податкової служби III рангу, ОСОБА_4, головним державним податковим ревізор-інспектором відділу перевірок ризикових операцій управління податкового контролю юридичних осіб Калуської оДПІ, інспектором податкової служби І рангу, ОСОБА_5, згідно із ст. 20, пп. 75.1.1 п. 75.1 ст. 75, пп. 78.1.1 п. 78.1 ст. 78, п. 82.2 ст. 82 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року та відповідно до наказу Калуської оДПІ від 21.01.2011 року №43-к проведена позапланова виїзна перевірка Товариства з обмеженою відповідальністю «Фірма «Рембудпостач»з питань дотримання вимог податкового законодавства при здійсненні взаєморозрахунків з ПП «Партнер-Буд»за період з 01.01.2009 року по 30.06.2010 року.

Перевіркою встановлено порушення ОСОБА_3 «Фірма «Рембудпостач»вимог податкового законодавства. Зокрема перевіркою встановлено наступні порушення, які слугували підставою для винесення оскаржуваних податкових повідомлень - рішень:

п.5.1, пп.5.2.1 п.5.2, пп.5.3.9, п.5.3 ст.5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств»від 22.05.1997 року, в результаті чого занижено податок на прибуток в сумі 298 015 грн. в т.ч. за І квартал 2009 року в сумі 20 631 грн., за півріччя 2009 року - в сумі 96 119 грн., за три квартали 2009 року - в сумі 147 869 грн., за 2009 рік - в сумі 244 575 грн., за І квартал 2010 року в сумі 48 812 грн., за півріччя 2010 року - в сумі 53 440 грн.;

пп.7.2.1, пп.7.2.4, пп.7.2.6 п.7.2, пп.7.4.1, пп.7.4.5 п.7.4, пп.7.5.1 п.7.5 ст.7 Закону України «Про податок на додану вартість»в результаті чого встановлено заниження податку на додану вартість всього у сумі 272 794 грн.

Перевіркою встановлено, що ОСОБА_3 «Фірма «Рембудпостач»здійснювало операції з придбання робіт та послуг для здійснення будівництва «Установки по виробництву ПВХ суспензійного потужністю 330 тис. тон в рік», що знаходиться в м. Калуші, замовником якого є ОСОБА_3 «Карпатнафтохім».

Для виконання вищевказаних робіт ОСОБА_3 «Фірма «Рембудпостач»залучило субпідрядника ПП «Партнер-Буд»(м. Івано-Франківськ), шляхом укладення договір субпідряду за №2307/08 на виконання робіт по капітальному будівництву від 23.07.2008 року.

В порядку виконання вказаного договору сторонами були підписані акти приймання виконаних робіт (форми КБ-2в) всього на загальну суму 2 592 238,8 грн. з ПДВ. На підставі підписаних ОСОБА_1, підрядником було проведено частковий розрахунок із субпідрядником та сплачено йому 2 126 291,84 грн. з ПДВ, що підтверджується наявними в матеріалах справи копіями цих документів.

ПП «Партнер-Буд», в зв'язку з неможливістю виконання робіт по договору субпідряду, для виконання спеціальних робіт, було залучено спеціалізовані будівельні організації, які мають право на виконання спеціалізованих робіт, а саме: ТОВ «Фінпром Груп», ТОВ «ВКП Трейд Центр»та ТОВ «Будєвростандарт».

21.09.2010 року ДПІ в м. Івано-Франківську була проведена перевірка ПП «Партнер-Буд» (акт перевірки за №15821/23-2/31524937), в ході якої було встановлено, що ПП «Партнер-Буд за період з 01.01.2009 року по 30.06.2010 року проводились операції на підставі нікчемних правочинів, в тому числі, з ТОВ «Фінпром Груп», ТОВ «ВКП Трейд Центр»та ТОВ «Будєвростандарт», оскільки згідно направлених запитів: по ТОВ «Фінпром Груп», - фактична адреса не встановлена (лист ДПІ в Печерському районі м. Києва №19491/7/23-1110 від 31.08.2010 року та акт №4758/23-11/35810808 від 30.08.2010 року про неможливість проведення перевірки); по ТОВ «ВКП Трейд Центр»- стан платника «9»(лист ДПІ у Шевченківському районі м. Києва №17234/7/23-1106 від 10.09.2010р., - направлено повідомлення за ф.№18-ОПП); по ТОВ «Будєвростандарт»- порушено провадження у справі про банкрутство (лист ДПІ в Обухівському районі №1017/7/232-025 від 21.08.2010р. про неможливість проведення перевірки).

В ході проведення перевірки та відповідно до наданого ОСОБА_3 «Фірма «Рембудпостач»на ТОВ «Карпатнафтохім»списку працівників ПП «Партнер-Буд», яким видавались перепустки для входу на територію виробництва ТОВ «Карпатнафтохім»в 2009-2010 роках субпідрядних організацій та фактичних виконавців будівельно-монтажних робіт, перевіряючими зроблено висновок, що субпідрядні організації (ТОВ «ВКП«Трейд-Центр», ТОВ «Фінпром Груп», ТОВ «Будєвростандарт») не виконували роботи на об'єктах будівництва ТОВ «Карпатнафтохім».

В акті перевірки ДПІ в м. Івано-Франківську по ПП «Партер-Буд»зазначено про відсутність об'єктів оподаткування, які підпадають під визначення ст. 3,4 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств», в частині укладення договорів та проведених фінансово-господарський операцій ПП «Партер-Буд»з ТОВ «Фінпром Груп», ТОВ «ВКП Трейд Центр»та ТОВ «Будєвростандарт».

Таким чином, в ході перевірки ПП «Партнер-Буд»перевіряючими зроблено висновок щодо відсутності поставок товарів (робіт, послуг), що свідчить про укладення договорів поставок між ОСОБА_3 «ВКП «Трейд-Центр», ОСОБА_3 «Фінпром Груп», ТОВ «Будєвростандарт»та ПП «Партнер-буд»без мети настання реальних наслідків. Відповідно ОСОБА_3 «ВКП «Трейд-Центр», ОСОБА_3 «Фінпром Груп», ТОВ «Будєвростандарт»здійснювало діяльність спрямовану на здійснення операцій пов'язаних з наданням податкової вигоди третіх осіб, використовуючи при цьому фінансово-грошові потоки контрагентів, які не виконують своїх податкових зобов'язань, зокрема у випадках коли такі операції здійснюються через посередників.

Як висновок в акті перевірки ДПІ в м. Івано-Франківську, також зазначено, що договори підряду, укладені ПП «Партнер Буд» з ТОВ «ВКП «Трейд-Центр», ТОВ «Фінпром Груп», ТОВ «Будєвростандарт»не спрямовані на реальне настання правових наслідків. А отже, зазначені договори відповідно до п.п.1,2 ст. 215 ЦК України, п.п. 1,5 ст. 203 ЦК України є нікчемними, і в силу статті 216 ЦК України не створюють юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з їх недійсністю.

Актом перевірки №115/2303/22191495 від 08.02.2011 року проведеної Калуською оДПІ встановлено, що ОСОБА_3 «Фірма «Рембудпостач»неправомірно та в порушення зазначених норм у період з 01.01.2009 року по 30.06.2010 року до складу скоригованих валових витрат включено витрати у сумі 1 192 061 грн. та до складу податкового кредиту податок на додану вартість в сумі 238 411 грн. по операціях з ПП «Партнер-Буд».

Виявлені порушення, також, ґрунтуються на висновку перевіряючих про те, що договір підряду укладений між ОСОБА_3 «Фірма «Рембудпостач»та ПП «Партнер Буд», відповідно до п.п.1,2 ст. 215 ЦК України, п.п. 1,5 ст. 203 ЦК України є нікчемним, і в силу статті 216 ЦК України не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з їх недійсністю.

Дослідивши подані докази та надавши їм належну правову оцінку, суд приходить висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних мотивів.

Згідно з положеннями частини 1 статті 202 Цивільного кодексу України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Частиною 1 ст. 204 Цивільного кодексу України встановлено, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Цивільний кодекс України статтею 215 визначає підстави для визнання правочину недійсним. Серед іншого, вказаною нормою передбачено, що якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Між тим, як вбачається із матеріалів справи, підстав, з якими закон пов'язує визнання договору недійсним, контролюючим органом зазначено не було, а отже, твердження податкового органу про нікчемність правочинів є безпідставними. Крім того, відповідачем не надано доказів, що правочини визнані недійсними в судовому порядку.

Згідно статті 228 Цивільного кодексу України правочин вважається таким, що порушує публічний порядок якщо він спрямований на порушення конституційних прав людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним.

Із системного аналізу норм цивільного і господарського кодексів вбачається, що для визнання договору недійним є наявність умислу в обох сторін або однієї із них.

Відповідно до ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Заперечуючи проти позову відповідач стверджує, що договори підряду, укладені ПП «Партнер Буд» з ТОВ «ВКП «Трейд-Центр», ТОВ «Фінпром Груп», ТОВ «Будєвростандарт», та як наслідок договір підряду укладений між ОСОБА_3 «Фрма «Рембудпостач»та ПП «Партнер Буд», укладені з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, водночас є такими, що порушують публічний порядок, а тому згідно ч.1 ст. 203, ч.2 ст. 215 ЦК України їх слід вважати нікчемними. Визнання такої угоди недійсною не вимагається.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного суду України від 28.04.1978 року №3 «Про судову практику в справах про визнання угод недійсними» до угод, укладених з метою завідомо суперечною інтересам держави і суспільства належать, зокрема угоди, спрямовані на використання всупереч закону колективної, державної або приватної власності з корисливою метою, на приховування фізичними та юридичними особами від оподаткування прибутків та доходів, використання майна, що перебуває у їх власності або користуванні, всупереч інтересам суспільства, на незаконне відчуження землі або незаконне користування нею, розпорядження чи придбання всупереч встановленим правилам предметів, вилучених з обігу або обмежених в обігу.

В матеріалах справи відсутні обставини, встановлені податковим органом на підтвердження того, що укладаючи спірні договори, учасники договірних відносин діяли з метою, яка є завідомо суперечною інтересам держави та суспільства.

Податковим органом не доведено наявності протиправного умислу та мети при укладенні угод позивачем ОСОБА_3 «Рембудпостач»з ПП «Партнер-Буд», що мали місце під час здійснення підприємницької діяльності позивачем, оскільки мета є субєктивною ознакою, притаманною фізичним особам. Юридичні особи діють через органи управління і як наслідок через фізичних осіб, які входять до складу таких органів управління, а тому для встановлення умислу та мети в діях юридичної особи необхідно довести наявність умислу та мети в діях фізичних осіб, що діяли від імені відповідної юридичної особи.

Доказів на підтвердження факту порушення позивачем встановленого порядку здійснення підприємницької діяльності, ухилення від сплати податків, наявності шкоди заподіяної державі, зокрема таких як, чинні податкові вимоги, надіслані позивачу в звязку з несплатою ним сум податкових зобовязань, що виникли внаслідок укладання та виконання спірних зобовязань за спірними договорами або відомості про наявність податкового боргу у позивача, представником Калуської оДПІ, також суду не надано. Не доведено також відповідачем й наявності доказів кримінальної відповідальності посадових осіб та відповідальності субєктів господарювання за ухилення від сплати податків або інші податкові правопорушення. Відповідачем, як субєктом владних повноважень, не було надано суду постанови про притягнення до кримінальної відповідальності відповідальних осіб ОСОБА_3 «Фірма «Рембудпостач»чи ПП «Партнер-Буд» та визнання їх винними у вчиненні злочину, передбаченого ст. 212 КК України, яка б набрала законної сили.

Більше того, в матеріалах справи наявний лист т.в.о начальника ВМП Калуської оДПІ від 11.03.2011 року за №1195/10/26-34/1004 адресований генеральному директору ОСОБА_3 «Фірма «Рембудпостач»ОСОБА_6, згідно якого в порушенні кримінальної справи щодо генерального директора та головного бухгалтера ОСОБА_3 «Фірма «Рембудпостач»за вчинення ними злочинів передбачених ч.1 ст.212, ст.366, ст. 364 КК України, відмовлено на підставі ст.6 п.2 КПК України (за відсутністю в діянні складу злочину) (а.с. 54 т.1).

Крім того, слід зазначити, що в провадженні Івано-Франківського окружного адміністративного суду перебувала справа за позовом першого заступника прокурора Івано-Франківської області в інтересах держави в особі ДПІ в м.Івано-Франківську до ПП «Партнер Буд»про стягнення коштів отриманих за нікчемною угодою. Постановою від 11.05.2011 року в задоволенні позову відмовлено. Згідно довідки канцелярії суду, вказана постанова не набрала законної сили, однак при розгляді даної справи ні прокурором, ні представником ДПІ в м.Івано-Франківську суду не було надано доказів притягнення до кримінальної відповідальності посадових осіб ПП «Пратнер Буд»та визнання їх винними у вчиненні злочину передбаченого ст. 212 КК України (а.с. 121-128 т.2).

Відповідно до п. 1.3 оглядового листа Вищого арбітражного суду України № 01-8/481 від 20.04.2001 року зазначено, що порушення сторонами договору законодавства про податки не є підставою для визнання його недійсним. Якщо податковим органом не подано доказів спрямованості укладеної угоди на вчинення порушення податкового законодавства, несплата податків (обовязкових платежів) не є підставою для визнання угоди недійсною.

Окрім того, суд зазначає, що діяльність по проведенню будівельно-ремонтних робіт, виконання яких стало предметом підряду за угодами відносно яких податковими органами зроблено висновок щодо їх нікчемності, не є забороненою, немає й інших законодавчих обмежень стосовно їх виконання.

Таким чином, відсутність наявності в діях хоча б однієї зі сторін угоди умислу на її укладання з метою, завідомо суперечною інтересам держави та суспільства, зумовлює відсутність підстав для висновку перевіряючих щодо нікчемності договору субпідряду №2307/08 від 23.07.2008 року укладеного між ОСОБА_3 «Фірма «Рембудпостач»та ПП «Партнер Буд»та як наслідок відсутність встановлених перевіркою порушень податкового законодавства позивачем.

Слід також звернути увагу на те, що відповідно до п.1.7 Закону України «Про податок на додану вартість», податковий кредит - сума, на яку платник податку має право зменшити податкове зобов'язання звітного періоду, визначена згідно з цим Законом.

Відповідно до п.7.4.1, п.п.7.4.5 п.7.4 ст.7 Закону України «Про податок на додану вартість», податковий кредит звітного періоду визначається виходячи із договірної (контрактної) вартості товарів (послуг), але не вище рівня звичайних цін, у разі якщо договірна ціна на такі товари (послуги) відрізняється більше ніж на 20 відсотків від звичайної ціни на такі товари (послуги), та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 6.1 статті 6 та статтею 81 цього Закону, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій в необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання у виробництві та/або поставці товарів (послуг) для оподатковуваних операцій у межах господарської діяльності платника податку. Не підлягають включенню до складу податкового кредиту суми сплаченого (нарахованого) податку у зв'язку з придбанням товарів (послуг), не підтверджені податковими накладними чи митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з підпунктом 7.2.6 цього пункту).

Згідно з п.п.7.2.4 п.7.2 ст.7 Закону України «Про податок на додану вартість», право на нарахування податку та складання податкових накладних надається виключно особам, зареєстрованим як платники податку у порядку, передбаченому статтею 9 цього Закону.

Судом встановлено, що і позивач, і його контрагент на час укладання спірних правочинів, були зареєстровані як платники ПДВ. Вказана обставина також не заперечується відповідачем у справі та відображена в ОСОБА_1 перевірки складеному Калуською оДПІ від 08.02.2011 року.

Слід також зазначити, що пунктом 1.32 статті 1 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств»встановлено, що господарська діяльність це будь-яка діяльність особи, направлена на отримання доходу в матеріальній або нематеріальній формах. Щодо правомірності віднесення понесених позивачем витрат до валових витрат, то слід зазначити, що відповідно до п. 5.1 ст. 5 зазначеного Закону валові витрати виробництва та обігу (далі - валові витрати) - сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних як компенсація вартості товарів (робіт, послуг), які придбаваються (виготовляються) таким платником податку для їх подальшого використання у власній господарській діяльності.

Також, відповідно до п.п.5.2.1 п.5.2, п.п.5.3.9 п.5.3 ст.5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств», до складу валових витрат включаються, зокрема, суми будь-яких витрат, сплачених (нарахованих) протягом звітного періоду у зв'язку з підготовкою, організацією, веденням виробництва, продажем продукції (робіт, послуг) і охороною праці, у тому числі витрати з придбання електричної енергії (включаючи реактивну), з урахуванням обмежень, установлених пунктами 5.3 - 5.7 цієї статті. Не підлягають віднесенню до складу валових витрат суми збитків платника податку, понесених у зв'язку з продажем товарів (робіт, послуг) або їх обміном за цінами, що нижчі за звичайні, пов'язаним з таким платником податку особам. Не належать до складу валових витрат будь-які витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення податкового обліку.

П.5.11 ст.5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств»визначено, що установлення додаткових обмежень щодо віднесення витрат до складу валових витрат платника податку, крім тих, що зазначені у цьому Законі, не дозволяється.

Як зазначалось вище, в матеріалах справи наявні копії відповідних документів (актів приймання виконаних робіт, податкових накладних) документів, які підтверджують факт правомірності формування позивачем податкового кредиту по податку на додану вартість та валових витрат.

Підсумовуючи все вищевикладене, суд приходить до висновку, що ОСОБА_3 «Фірма «Рембудпостач»правомірно включено до податкового кредиту по податку на додану вартість в розмірі 238 411,14 грн., а також правомірно сформовано склад валових витрат, що виключає допущення позивачем заниження податку на прибуток в сумі 298 015 грн.

Зазначені вище правові позиції висловлені в ухвалах Вищого адміністративного суду України по справі №К-27958/10 від 28.04.2011 року, по справі №К-16801/07 від 11.08.2010 року та по справі №К-20514/08 від 03.11.2010 року.

Крім того, оскаржуваним податковим повідомленням-рішенням за №/0 від 24.02.2011 року, податковим органом з посиланням на висновки щодо нікчемності укладеного договору субпідряду, позивачу також донараховано зобовязання по податку на додану вартість в сумі 2510 грн., в звязку із порушенням ним «Порядку заповнення та подання податкової декларації з податку на додану вартість», однак як встановлено судом вказане порушення жодним чином не відображене у висновках перевірки (а.с. 12-32 т.1).

Тому, не є зрозумілим, яким чином та на підставі яких даних, податкове зобовязання з податку на додану вартість в сумі 2510 грн., включено до вищезазначеного податкового повідомлення-рішення поряд із донарахованим зобовязанням в розмірі 238 411 грн. Складених актів камеральної перевірки з приводу поданих декларацій з податку на додану вартість, які б слугували підставою для прийняття вказаного податкового повідомлення-рішення, Калуською оДПІ не подано.

Враховуючи все вищенаведене, суд вважає, що позов підставний та підлягає до задоволення, а оскаржувані рішення Калуської оДПІ слід визнати протиправними та скасувати.

На підставі ст. 124 Конституції України, керуючись ст. ст. 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд ,-

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення за №/0 та №/0 від 24.02.2011 року.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку. Відповідно до статті 186 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Апеляційна скарга подається до Львівського апеляційного адміністративного суду через Івано-Франківський окружний адміністративний суд.

Постанова набирає законної сили в порядку та строки встановлені статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя: Матуляк Я.П.

Постанова складена в повному обсязі 10.06.2011 року.