Справа № 331/8147/15-а
Суддя: Світлицька В. М.
Дата ухвалення: 2015-11-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2а/331/144/15
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.11.2015 р. м. Запоріжжя

Суддя Жовтневого районного суду м. Запоріжжя Світлицька В. М., розглянувши в порядку скороченого провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Жовтневому районі м. Запоріжжя про визнання дій незаконними та відновлення виплати пенсії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом УПФ України в Жовтневому районі м.Запоріжжя про визнання дій незаконними та відновлення виплати пенсії. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач отримує пенсію за віком на загальних підставах, відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», а не на підставі Закону України «Про судоустрій та статус суддів». Вважає, що відмова Управління Пенсійного фонду України в Жовтневому районі м. Запоріжжя у розв'язанні спору у позасудовому порядку не відповідає абз.2 ч.1 ст.47 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», а тому, дії управління Пенсійного фонду України в Жовтневому районі м. Запоріжжя по перерахунку та зменшенню розмірі пенсії є незаконними. Посилаючись на зазначені обставини, просить суд визнати незаконними дії управління Пенсійного фонду України в Жовтневому районі м. Запоріжжя по призупиненню виплати їй пенсії за віком з 01.04.2015 р., зобовязати управління Пенсійного фонду України в Жовтневому районі м. Запоріжжя відновити виплату пенсії державного службовця з 01.04.2015 року, стягнути з управління Пенсійного фонду України в Жовтневому районі м. Запоріжжя на її користь пенсію за період з 01.04.2015 року по 01.11.2015 року в сумі 49 450 грн., стягнути з відповідача судовий збір у розмірі 1041,20 грн.

Ухвалою суду від 04.11.2015 р. відкрито скорочене провадження по справі.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 183-2 КАС України, суд розглядає справу в порядку скороченого провадження без судового засідання та виклику осіб, які беруть участь у справі.

Наданими суду письмовими запереченнями представник відповідача зазначив, що дії управління Пенсійного фонду України в Жовтневому районі м. Запоріжжя щодо призупинення виплати ОСОБА_1 пенсії за віком з 01.04.2015 р. є правомірними, а пенсія позивачу призначена та виплачується згідно з вимогами чинного законодавства, просить суд відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи, з ясувавши всі обставини та перевіривши їх доказами, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню виходячи з наступного.

Згідно зі ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі ст.55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Відповідно до ч.1 ст. 6 КАС України, кожному гарантується право на захист його прав, свобод та інтересів незалежним та неупередженим судом.

Частиною 2 ст. 71 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ч.1 статті 69 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з ч. 3 ст. 72 КАС України, обставини, які визнаються сторонами, можуть не доказуватися перед судом, якщо проти цього не заперечують сторони і в суду не виникає сумніву щодо достовірності цих обставин та добровільності їх визнання.

Як встановлено судом, позивач перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в Жовтневому районі м.Запоріжжя та отримує пенсію за віком на підставі Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», станом на 01.04.2015 року працює на посаді судді

апеляційного суду Запорізької області, яка дає право на призначення пенсії або щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених, зокрема, Законами України «Про судоустрій та статус суддів», «Про державну службу», а тому, з 01.04.2015 року позивачу призупинено виплату пенсії.

Не погоджуючись з діями відповідача, позивач звернувся до Управління Пенсійного фонду України в Жовтневому районі м.Запоріжжя. На звернення позивача надано відповідь від 02.11.2015 року №110/С-9, в якій, з посиланням на абз.2 ч.1 ст.47 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», відповідач повідомив, що оскільки позивач працює на посаді судді апеляційного суду Запорізької області, яка дає право на призначення пенсії або щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених Законами України «Про державну службу», «Про судоустрій та статус суддів», то з 01.04.2015 року позивачу призупинено виплату пенсії.

Вирішуючи питання правомірності припинення виплати пенсії позивачу, суд виходить з наступного.

Як встановлено абзацом 2 частини 1 статті 47 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон № 1058) в редакції, яка чинна з 01.04.2015 р., тимчасово, у період з 1 квітня 2015 року по 31 грудня 2015 року: у період роботи особи (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту") на посадах, які дають право на призначення пенсії або щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених законами України "Про статус народного депутата України", «Про державну службу», "Про прокуратуру", «Про судоустрій і статус суддів», пенсії, призначені відповідно до цього Закону, не виплачуються; у період роботи на інших посадах/роботах пенсія, призначена особі відповідно до цієї статті (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту"), розмір якої перевищує 150 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, виплачується в розмірі 85 відсотків призначеного розміру, але не менше 150 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність.

Після звільнення з роботи виплата пенсії відповідно до цього Закону поновлюється.

Відповідач вважає, що оскільки позивач працює на посаді, яка дає право на призначення пенсії або щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених Законами України «Про державну службу», «Про судоустрій та статус суддів», то в період з 1 квітня по 31 грудня 2015 року пенсія, призначена згідно з Законом № 1058, виплачуватись не повинна.

Станом на 1 квітня 2015 року посада, на якій працює позивач, дійсно, давала право на призначення пенсії або щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених Законами України «Про державну службу», «Про судоустрій та статус суддів», у зв'язку з чим відповідачем правомірно виплату пенсії позивачу було припинено.

Разом з тим, відповідно до пункту 5 розділу ІІІ «Прикінцеві положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року № 213-VIII (далі - Закон № 213) у разі неприйняття до 1 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 1 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до законів України "Про державну службу", "Про прокуратуру", «Про судоустрій і статус суддів», «Про статус народного депутата України», «Про судову експертизу», «Про Національний банк України», «Про службу в органах місцевого самоврядування», «Про дипломатичну службу», Податкового та Митного кодексів України, Положення про помічника-консультанта народного депутата України.

Вказаний в пункті 5 розділу ІІІ «Прикінцеві положення» Закону №213 закон щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах до 1 червня 2015 року не прийнятий, у зв'язку з чим з вказаної дати втратили чинність, зокрема, норми Закону України «Про державну службу» та Закону України "Про судоустрій і статус суддів" щодо пенсійного забезпечення і відповідно пенсії/щомісячне довічне грошове утримання за цими Законами не призначаються.

В теперішній час особам, які підпадають під дію Закону України «Про державну службу», пенсія призначається відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Таким чином, з 1 червня 2015 року посада, на якій працює позивач, не дає права на призначення пенсії в порядку та на умовах, передбачених Законом України «Про державну службу» та щомісячного довічного грошового утримання на умовах, передбачених Законом України "Про судоустрій і статус суддів", у зв'язку з чим передбачені ч. 1 ст. 47 ст. 54 Закону № 1058 підстави для невиплати позивачу пенсії, призначеної відповідно до цього Закону, відпали, і з 1 червня 2015 року перешкоди для виплати позивачу вказаної пенсії відсутні.

З огляду на вказане, суд вважає, що з 1 червня 2015 року виплата пенсії, призначеної позивачу відповідно до Закону № 1058, підлягає відновленню у зв'язку з відсутністю підстав для її невиплати. При цьому, поновити права та інтереси позивача іншим шляхом ніж відновлення виплати цієї пенсії неможливо.

На підставі вищевикладеного, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог в частині визнання дій відповідача щодо призупинення виплати пенсії за віком ОСОБА_1 з 1 червня 2015 року протиправними та зобов'язання відновити виплату пенсії з 1 червня 2015 року, призначеної відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Стосовно позовних вимог про стягнення з управління Пенсійного фонду України в Жовтневому районі м. Запоріжжя на користь позивача невиплаченої пенсії за період з 01.04.2015 року по 01.11.2015 року в сумі 49 450 грн. суд зазначає наступне.

Згідно з частинами першою та другою статті 162 КАС Україна за результатами розгляду звернення особи до суду з адміністративним позовом і в разі його задоволення можуть бути прийняті постанови: 1) про визнання протиправними рішення субєкта владних повноважень чи окремих його положень, дій чи бездіяльності і про скасування або визнання нечинним рішення чи окремих його положень, про поворот виконання цього рішення чи окремих його положень із зазначенням способу його здійснення; 2) зобовязання відповідача вчинити певні дії; 3) зобовязання відповідача утриматись від вчинення певних дій; 4) стягнення з відповідача коштів; 5) тимчасову заборону (зупинення) окремих видів або всієї діяльності обєднання громадян; 6) примусовий розпуск (ліквідацію) обєднання громадян; 7) примусове видворення іноземця чи особи без громадянства за межі України; 8) визнання наявності чи відсутності компетенції (повноважень) субєкта владних повноважень. Суд може прийняти іншу постанову, яка б гарантувала дотримання і захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших субєктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку субєктів владних повноважень.

Відповідно до частини четвертої статті 105 КАС Україна адміністративний позов може містити як вимоги про зобовязання відповідача субєкта владних повноважень прийняти рішення або вчинити певні дії, так і про стягнення з нього коштів на відшкодування шкоди, завданої його незаконним рішенням, дією або бездіяльністю.

Пенсійний фонд України діє на підставі Положення про Пенсійний фонд України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24.10.2007 року № 1261, відповідно до п. 15 якого Пенсійний фонд України здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку його територіальні управління.

Відповідно до Закону України "Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування", рішення щодо призначення, донарахування, перерахунок пенсії приймаються територіальними органами Пенсійного фонду України за місцем проживання пенсіонерів.

Відповідно до п. 3 Положення "Про Пенсійний фонд України", його основними завданнями є, зокрема, участь у формуванні і реалізації державної політики у сфері пенсійного забезпечення та соціального страхування, а також забезпечення своєчасного і в повному обсязі фінансування та виплати пенсій, допомоги на поховання, інших виплат, які згідно із законодавством здійснюються за рахунок коштів Пенсійного фонду України та інших джерел, визначених законодавством.

Таким чином, обовязок по нарахуванню та виплаті доплати до пенсії позивача, передбаченої ст. 6 Закону покладено на відповідні територіальні управління пенсійного фонду України за місцем проживання позивача.

Отже, відповідач є єдиним державним органом, на який покладено функції з нарахування, призначення, виплати пенсій, надбавок, підвищень та доплат.

Відповідно до ст.6 Конституції України, державна влада в України здійснюється на засадах її поділу на законодавчу, виконавчу та судову. Органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституції межах і відповідно до законів України.

Разом з тим, не може бути судом взагалі ухвалене рішення в частині зобовязання відповідача виплатити на користь позивача конкретно визначену суму невиплаченої пенсії, оскільки виходячи з завдання адміністративного судочинства, за результатом розгляду даного спору адміністративний суд не має права втручатися в компетенцію іншого субєкта владних повноважень, та вирішувати замість нього питання, які відносяться виключно до його повноважень. До компетенції суду не входить робити розрахунок в грошовій формі, оскільки суд лише визначає період перерахунку. Такий обовязок по розрахунку сум покладено на Управління Пенсійного фонду. З огляду на вищезазначене, в задоволенні позовних вимог про стягнення з управління Пенсійного фонду України в Жовтневому районі м. Запоріжжя на користь позивача невиплаченої пенсії за період з 01.04.2015 року по 01.11.2015 року в конкретній сумі слід відмовити.

Відповідно до ч.3 ст. 94 КАС України, якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу - відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Керуючись ст.ст. 2, 6, 9, 11, 71, 94, 99, 158-163, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати дії управління Пенсійного фонду України в Жовтневому районі м. Запоріжжя щодо призупинення виплати пенсії за віком ОСОБА_1 з 1 червня 2015 року протиправними.

Зобовязати управління Пенсійного фонду України в Жовтневому районі м. Запоріжжя відновити з 1 червня 2015 року виплату ОСОБА_1 пенсії, призначеної відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

В задоволенні іншої частині позову відмовити.

Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 487,20 грн.

Постанова суду може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Жовтневий районний суд м. Запоріжжя шляхом подання в 10-денний строк з дня отримання копії постанови апеляційної скарги.

Суддя : Світлицька В. М.