Справа № 2-а-730/11
Суддя: Радзівіл А. Г.
Дата ухвалення: 2011-02-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

справа № 2-а-730/11
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 лютого 2011 року Броварський міськрайонний суд Київської області

ОСОБА_1, розглянувши в залі суду м. Бровари в порядку скороченого провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 Пенсійного фонду України у місті Броварах Київської області про визнання дій протиправними, зобовязання провести перерахунок та виплати основну та додаткову пенсії відповідно до вимог ст. 50, ст. 54, 67 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до ОСОБА_3 Пенсійного фонду України у місті Броварах Київської області та просить визнати протиправними дії ОСОБА_3 Пенсійного фонду України у м. Броварах Київської області щодо не проведення перерахунку основної та додаткової пенсії відповідно до вимог ст.ст. 50, 54 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» виходячи з розміру 8-ми мінімальних пенсій за віком для основної пенсії та 75 % мінімальної пенсії за віком для додаткової пенсії, зобовязати ОСОБА_3 Пенсійного фонду України у м. Броварах Київської області провести перерахунок відповідно до ст. 50, 54 ЗУ «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» пенсії із розрахунку в розмірі 8-ми мінімальних пенсій за віком для основної пенсії та розрахунку 75% від мінімальної пенсії за віком для додаткової пенсії встановленої відповідно до ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» з 20 січня 2011 року та виплатити основну та додаткову пенсії з урахуванням фактично виплачених сум.

31 січня 2011 року відповідач подав до суду заперечення та просиьть задоволенні позову відмовити.

Суд дослідивши письмові матеріали справи приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Позивач є особою який постраждав внаслідок ЧАЕС (категорія 1), інвалідом 2 групи захворювання повязаного з роботами по ліквідації наслідків на ЧАЕС, та має пільги і компенсації відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали в наслідок Чорнобильської катастрофи», що підтверджується посвідченням серії А № 037661 від 08 червня 1994 року, вкладки № 037661 до посвідчення громадянина, який постраждав в наслідок Чорнобильської катастрофи, категорія 1, посвідчення інваліда 2 групи серії Б № 104579 від 05 жовтня 1995 року.

Відповідно до ст. 49 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», пенсії особам, віднесеним до категорій 1,2,3,4, встановлюються у вигляді: а) державної пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

В ст. 54 цього Закону передбачено, що в усіх випадках розміри пенсії для інвалідів, щодо яких встановлено зв'язок з Чорнобильською катастрофою, не можуть бути нижчими по другій групі інвалідності 8 мінімальних пенсій за віком.

Згідно ст. 50 Закону особам, віднесеним до категорії I, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоровю у розмірі інвалідам другої групи 75% мінімальної пенсії за віком, вказана додаткова пенсія виплачується повністю незалежно від заробітку, пенсії чи іншого доходу.

Відповідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Кабінет Міністрів України у своїй діяльності керується конституцією та Законами України (ст. 113 Конституції України).

Виходячи з пріоритетності законів над підзаконними актами, суд прийшов до висновку, що постанова КМ України № 1 від 03.01.2002 року «Про підвищення розмірів пенсій та інших соціальних виплат окремим категоріям пенсіонерів, фінансування яких здійснюється за рахунок коштів державного бюджету», суперечить вимогам ст.ст. 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», оскільки істотно звужує обсяг встановлених законом прав. Тобто, КМ України повинен був встановити зазначений порядок, не порушуючи положень цього Закону, в тому числі й інших законів, якими встановлено розмір мінімальної пенсії за віком, розмір якої визначається лише за правилами, передбаченими ч.1 ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» і іншого нормативно-правового акта, який би визначав цей розмір або встановлював інший розмір, немає.

Згідно з рішенням Конституційного суду України від 22 травня 2008 року за № 10-рп визнано неконституційними деякі положення Законів України «Про державний бюджет на 2008 рік», зокрема п. 28 розділу 2 зазначеного Закону, яким було внесено на 2008 рік зміни до ст.ст. 50 та 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в частині визначення розміру пенсії та додаткової пенсії по другій групі інвалідності, повязаної з впливом аварії на ЧАЕС.

Рішення Конституційного Суду України є обовязковим до виконання на всій території України.

Окрім того, встановлений ч. 2 ст. 95 Конституції України перелік правовідносин, які регулюються Законом про Державний бюджет України, є вичерпним, а тому цей закон не може скасувати чи змінювати обсяг прав і обовязків, пільг, компенсацій і гарантій, передбачених іншими законами України, зокрема, Законом України «Про статус і соціальний статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та не може будь-яким чином змінювати визначене іншими законами України правове регулювання суспільних відносин.

Виходячи із загальних засад пріорітетності законів над підзаконними нормативними актами при вирішенні даного спору, суд дійшов висновку, що при розрахунку державної та додаткової пенсій, передбачених ст. ст. 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», застосуванню підлягає мінімальний розмір пенсії за віком, а не розміри визначені вказаними вище постановами Кабінету Міністрів України.

Згідно із ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року, який набрав чинності з 01 січня 2004 року, мінімальний розмір пенсії за віком за наявності у чоловіків 25, а у жінок 20 років страхового стажу встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Положення ч. 3 ст. 28 цього Закону, на думку суду, не є перешкодою для застосування даної величини (мінімального розміру пенсії за віком) для обрахування інших пенсій чи доплат, повязаних з мінімальною пенсією за віком, оскільки чинним законодавством іншого, крім передбаченого ч. 1 цієї статті, мінімального розміру пенсії за віком не встановлено.

У ч. 3 ст. 67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян. Які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» передбачено, що у разі збільшення розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом, підвищується розмір додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю особам, віднесеним до категорії 1,2,3,4. Перерахунок пенсії здійснюється з дня встановлення нового розміру прожиткового мінімуму.

За таких обставин, дії відповідача ОСОБА_3 ПФУ щодо непроведення перерахунку розміру основної та додаткової пенсій позивача згідно вимог ст. 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», та доплатити йому недоплаченої частини пенсії суд вважає протиправними.

Оцінивши досліджені у судовому засіданні докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, а саме задовольняє вимоги в частині зобовязати управління Пенсійного фонду України у м. Броварах Київської області провести перерахунок позивачу відповідно до ст. 50, 54 ЗУ «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» пенсії із розрахунку в розмірі 8-ми мінімальних пенсій за віком для основної пенсії та розрахунку 75 % від мінімальної пенсії за віком для додаткової пенсії встановленої відповідно ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» з 20 січня 2011 року та виплатити основну та додаткову пенсії з урахуванням фактично виплачених сум.

Керуючись ст. ст50, 54, 67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», Рішенням Конституційного Суду України № 10-рп/2008 від 22 травня 2008 року, ст. 183-2 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправними дії управління Пенсійного фонду України у

м. Броварах Київської області щодо не проведення перерахунку основної та додаткової пенсії ОСОБА_2 відповідно до вимог ст.ст. 50, 54 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» виходячи з розміру 8-ми мінімальних пенсій за віком для основної пенсії та 75 % мінімальної пенсії за віком для додаткової пенсії.

Зобовязати ОСОБА_3 Пенсійного фонду України у м. Броварах Київської області здійснити перерахунок ОСОБА_2 відповідно до ст. 50, 54 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» пенсії із розрахунку в розмірі 8-ми мінімальних пенсій за віком для основної пенсії та розрахунку 75 % від мінімальної пенсії за віком для додаткової пенсії, встановленої відповідно до ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» та виплатити основну та додаткову пенсії з урахуванням фактично виплачених сум, починаючи з 20 січня 2011 року.

Постанова підлягає негайному виконанню.

Апеляційна скарга на постанову суду подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя