Справа № 809/4171/15
Суддя: Гундяк В.Д.
Дата ухвалення: 2015-11-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" листопада 2015 р. № 809/4171/15

15 год. 50 хв. м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого Гундяка В.Д.,

при секретарі Хомі О.В.,

за участю: представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_3 до Долинської об'єднаної Державної податкової інспекції Головного управління ДФС в Івано-Франківській області про визнання протиправними та скасування рішень,-

В С Т А Н О В И В:

02.10.2015 року ОСОБА_3 звернувся з адміністративним позовом до Долинської об'єднаної Державної податкової інспекції Головного управління ДФС в Івано-Франківській області про визнання протиправними та скасування рішень. Позовні вимоги мотивував тим, що оскаржувані рішення №0001/09-05-210/НОМЕР_1 та № від 07.08.2015 року є незаконними та такими, що винесені з порушенням норм чинного законодавства України.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала, суду пояснила, що працівниками податкового органу було проведено перевірку магазину-кафе "Ілона", який знаходиться у с. Кропивник, Долинського району, за наслідками якої прийнято рішення про застосування до ОСОБА_3 штрафних санкцій. На її думку, оскаржуваними рішеннями штрафні санкції до позивача застосовано безпідставно. Вважає рішення субєкта владних повноважень протиправними, оскільки ОСОБА_3, як підприємець, займається підприємницькою діяльністю в м. Болехові та в м. Моршині, а не в магазині-кафе «Ілона», що знаходиться по вул. Шевченка, 220 в с. Кропивник, Долинського району. Вказала, що підтвердженням цього є договір суборенди від 01.06.2015, укладений з ФОП ОСОБА_4, яка і здійснювала господарську діяльність в даному нежитловому приміщенні. Окремо зазначила, що податковим органом видано направлення на проведення фактичної перевірки торгового обєкту, що знаходиться за іншою адресою, а саме: по вул. Шевченка, 94, в той час, коли магазин-кафе «Ілона», в якому проводилась перевірка, знаходиться по вул. Шевченка, 220. Суду пояснила, оскільки ФОП ОСОБА_4 у встановленому чинним законодавством порядку отримала ліцензію на роздрібну торгівлю алкогольними напоями та тютюновими виробами, то рішення відповідача є протиправним та підлягає скасуванню. Також звернула увагу на те, що перевірка проведена податковим органом за відсутності обставин, передбачених ст.80 Податкового кодексу України. Крім того вважає, що посадовими особами податкового органу не дотримано порядку проведення фактичної перевірки, так як працівниками податкової служби не було достовірно встановлено субєкта господарювання, який перевірявся, перевірка проведена за відсутності ОСОБА_3, жодних документів при проведенні перевірки у продавця посадові особи не вимагали, що є підставами для визнання перевірки такою, що проведена з порушенням норм чинного законодавства. Просила позов задовольнити.

Представник відповідача заявлений позов не визнав з підстав, викладених в письмовому запереченні. Суду пояснив, що позовні вимоги вважає безпідставними та такими, що не підлягають до задоволення. Вважає, що Долинською обєднаною Державною податковою інспекцію правомірно застосовано до ОСОБА_3 штрафні санкції за роздрібну торгівлю алкогольними напоями без наявності ліцензії та проведення розрахункової операції без використання книг обліку розрахункових операцій та розрахункових книжок, не видача розрахункового документу встановленого зразка. Факти наявності даних порушень підтверджуються актом перевірки, підписаним продавцем магазину-кафе «Ілона», та поясненнями останньої, наданими працівникам податкового органу. Вважає, що при прийнятті оскаржуваних рішень податкова інспекція діяла в межах своїх повноважень, тому твердження позивача про незаконність проведення перевірки та неправомірність відповідних рішень є необгрунтованими. Просив в задоволенні позову відмовити.

Свідок ОСОБА_5 суду показав, що працює на посаді головного державного ревізора-інспектора відділу контролю за обігом та оподаткуванням підакцизних товарів ГУ ДФС в Івано-Франківській області. В липні 2015 року брав участь у проведенні фактичної перевірки магазину кафе «Ілона», в якому позивач здійснював господарську діяльність. Суду пояснив, що після прибуття на місце перевірки за адресою Долинський район, с. Кропивник, вул. Шевченка,94 разом з іншим працівником ГУ ДФС в Івано-Франківській області здійснили контрольну закупку, після чого продавцю предявили службові посвідчення, направлення та наказ на проведення перевірки субєкта господарювання ОСОБА_3 Вказав, що в ході проведення перевірки було виявлено ряд порушень, зокрема: безліцензійна торгівля та невидача розрахункової квитанції, з приводу чого продавцем надано пояснення. Крім того звернув увагу суду, що ОСОБА_6 вказала, що магазин та наявний у ньому товар належить ФОП ОСОБА_3, з яким вона перебуває у трудових відносинах, надати розрахункову квитанцію та ліцензію на роздрібну торгівлю алкогольними напоями надати не може, так як сама ліцензія та книга з розрахунковими квитанціями відсутні на місці проведення перевірки. Свідок окремо зазначив, що продавець магазину телефонувала до суб'єкта господарювання, після чого він особисто розмовляв з невідомим йому чоловіком, який пояснив, що на даний час надати необхідні документи не може, так як знаходиться за межами населеного пункту, в якому розташований магазин-кафе "Ілона". Пояснив, що відповідно до п.п.4.4 акту перевірки продавцю, як представнику позивача, було запропоновано надати всі документи, які були відсутні під час перевірки, до Долинської оДПІ, однак своїм правом ОСОБА_3 не скористався. На запитання представника позивача повідомив, що адреса здійснення ОСОБА_3 підприємницької діяльності була одержана з відповідної бази даних.

Свідок ОСОБА_6 показала, що з 24.07.2015 року працює продавцем в магазині-кафе «Ілона», де здійснює господарську діяльність ФОП ОСОБА_4 Вказала, що на момент проведення перевірки проходила стажування, а тому трудової угоди з ОСОБА_4 нею укладено не було. Суду пояснила, що помилково вказала, що в даному магазині здійснює підприємницьку діяльність ОСОБА_3, так як позивач та батько останнього - ОСОБА_7 здійснювали ремонт даного приміщення та запропонували свідку роботу продавця. Звернула увагу суду, що перевіряючими здійснювався на неї психологічний тиск шляхом висловлення погроз, зокрема викликати міліцію, у випадку відмови від надання пояснень. Зазначила, що під час проведення перевірки телефонним зв'язком повідомила про даний факт - ОСОБА_7 Показала, що саме ОСОБА_7 вів телефонну розмову з працівниками податкового органу, після чого свідком власноручно було надано пояснення. Свідок підтвердила, що зазначені у акті та її поясненні обставини, в тому числі і щодо відсутності ліцензій на торгівлю алкогольних напоїв та тютюнових виробів відповідають дійсності.

Відповідно до показань свідка ОСОБА_4 вона здійснює господарську діяльність в магазині кафе «Ілона», який орендує відповідно до договору суборенди від 01.06.2015 року в свого родича ОСОБА_3 Вказала, що в день проведення перевірки їй зателефонувала продавець ОСОБА_6, яка проходила в неї стажування та повідомила про даний факт. Пояснила, що про проведення перевірки повідомила батька позивача - ОСОБА_7, який на той момент перебував із нею. Суду пояснила, що з ОСОБА_3 та його батьком - ОСОБА_7 перебуває у родинних відносинах та спільно здійснює підприємницьку діяльність. Звернула увагу суду, що ліцензія на роздрібну торгівлю алкогольними напоями отримана нею у встановленому чинним законодавством порядку, однак не надана посадовим особам, які проводили перевірку, так як була відсутня в магазині. Вказала, що у ОСОБА_3 орендує частину магазину кафе «Ілона», однак суму орендної плати назвати не змогла. На запитання суду відповіла, що наказу про стажування продавця ОСОБА_6 не видавала, коштів за стажування останній не сплачувала.

Вислухавши представників сторін, взявши до уваги показання свідків, дослідивши наявні в матеріалах адміністративної справи письмові докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд вважає, що в задоволенні позову слід відмовити з наступних мотивів.

Судом встановлено, що відповідно до направлень за №№275, 276 від 22.07.2015 та наказу від 22.07.2015 року за №263, виданих ГУ ДФС в Івано-Франківській області, 22.07.2015 року ГУ ДФС в Івано-Франківській області була проведена фактична перевірка ФОП ОСОБА_3 за місцем здійснення господарської діяльності у магазині - кафе "Ілона" (а.с.35, 37).

За результатами перевірки посадовими особами податкового органу складено акт за №65/09-19-21-11/1/НОМЕР_1 від 22.07.2015 року, в якому зафіксовано порушення позивачем вимог: ст.15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів», пунктів 2, 5 ст.3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг».

В судовому засіданні встановлено, що на підставі акту перевірки 07.08.2015 року відповідачем прийнято: рішення про застосування фінансових санкцій за №0001/09-05-210/НОМЕР_1 та податкове повідомлення-рішення за №, згідно з якими до позивача застосовано штрафні (фінансові) санкції в розмірі 17 000 грн. та 340 грн. відповідно (а.с. 8-9).

Суд погоджується з висновками Долинської оДПІ, зробленими за наслідками проведеної перевірки, та з правомірністю прийняття вищевказаних рішень виходячи з наступного.

Спірні правовідносини, які виникли між сторонами, в першу чергу регулюються Податковим кодексом України, Законом України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів", Законом України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг».

Відповідно до пункту 75.1 ст. 75 Податкового кодексу України (далі ПКУ) контролюючі органи мають право проводити в тому числі і фактичні перевірки.

Підпунктом 75.1.3. пункту 75.1 ст.75 ПКУ дано визначення фактичної перевірки, як перевірки, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об'єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, патентів, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

Згідно пунктів 80.1, 80.2 ст.80 ПКУ фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи) та може проводитися на підставі рішення керівника контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки

За змістом пункту 81.1 ст. 81 ПКУ посадові особи контролюючого органу мають право розпочати проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред'явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів:

направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб'єкта (прізвище, ім'я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) або об'єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку. Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника контролюючого органу або його заступника, що скріплений печаткою контролюючого органу;

копії наказу про проведення перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити субєкта (прізвище, імя, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса обєкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника контролюючого органу або його заступника та скріплення печаткою контролюючого органу;

службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки.

Суд залишає без уваги твердження позивача щодо протиправності дій посадових осіб податкового органу при проведенні перевірки, оскільки як вбачається з наявних в матеріалах справи та досліджених судом в якості письмових доказів по справі копій направлень на перевірку за №275, 276 від 22.07.2015 року, в яких вказані всі передбачені законом відомості, ОСОБА_6 - продавцю магазину кафе «Ілона» було предявлено службові посвідчення, направлення та вручено копію наказу за №263 від 22.07.2015 року, про що свідчать підписи останньої на вищевказаних направленнях (а.с. 35). Крім того дані обставини підтверджуються показаннями свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6

Суд також залишає без уваги доводи позивача, щодо неправильності адреси, зазначеної в документах на проведення перевірки, оскільки відповідно до наявної в матеріалах справи довідки Кропивницької сільської ради за №1057 від 06.11.2015 року назва вулиці Шевченка не змінювалась, а номер будинку, в якому розміщений магазин «Ілона» змінено з "220" на "94" згідно рішення сесії сільської ради за №53-5/2002 (а.с. 58).

Відносини, повязані з основними засадами державної політики щодо регулювання роздрібної торгівлі алкогольними напоями, забезпечення їх високої якості та захисту здоров'я громадян, а також посилення боротьби з незаконним виробництвом та обігом алкогольних напоїв на території України, регулюються Законом України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів".

Згідно ст. 15 вищевказаного Закону роздрібна торгівля алкогольними напоями (крім столових вин) або тютюновими виробами може здійснюватися суб'єктами господарювання всіх форм власності, у тому числі їх виробниками, за наявності у них ліцензій.

Відповідно до наданих у судовому засіданні пояснень представника позивача та договорів від 01.06.2015 року, ОСОБА_3 01.06.2015 року укладено договір оренди нежитлового приміщення за адресою вул. Шевченка, 220 с. Кропивник, площею 146, 5 м. кв. з ОСОБА_8 з щорічною оплатою в кінці календарного року у розмірі 3 000 грн. (а.с. 10-12). Того ж дня між позивачем та ОСОБА_4 укладено договір суборенди вищевказаного приміщення за орендну плату 200 грн. на місяць, тобто 2 400 на рік (а.с.13-15). Тобто надання магазину в суборенду для ОСОБА_3 було завідомо збитковою операцією.

Таким чином дії позивача, як фізичної особи-підприємця, щодо оренди та суборенди нежитлового приміщення не відповідають змісту та суті підприємницької діяльності, як такі, що не направленні на одержання прибутку.

Представник ОСОБА_3 на вимогу суду не зміг пояснити причину таких дій позивача.

Крім того в судовому засіданні встановлено, що як вбачається з наявного в матеріалах справи та дослідженого в якості письмового доказу договору суборенди торгового приміщення від 01.06.2015 року в графі "площа орендованого приміщення" даного договору внесено виправлення невстановленою особою. Дана обставина відповідно до ч.3 ст. 72 КАС України не підлягає доказуванню як така, що визнана сторонами і в суду не виникає сумніву щодо її достовірності та добровільності визнання.

При цьому з дослідженої в судовому засіданні копії інвентаризаційної справи будинковолодіння №220 по вул. Шевченка с. Кропивник та показів свідків зокрема ОСОБА_5 та ОСОБА_6 встановлено, що магазин кафе «Ілона» складається з двох частин: основної та прибудови (а.с. 19-22).

Водночас як вбачається з наявної в матеріалах справи копії заяви на одержання ліцензії на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями, алкогольними напоями сидром та перрі (без додання спирту) та тютюновими виробами ФОП ОСОБА_4 при заповненні пунктів «тип обєкта торгівлі за назвою» та «торгівельна площа» зазначено магазин кафе «Ілона» та 25 м2 відповідно (а.с. 57).

Окрім того згідно наданих показань свідка ОСОБА_6 продавця магазину кафе «Ілона» про проведення перевірки контролюючим органом субєкта господарювання нею було повідомлено саме ОСОБА_7 - батька позивача, а не ОСОБА_4

Разом з тим з наявного в матеріалах справи пояснення, даного продавцем магазину кафе «Ілона», судом встановлено, що торговий обєкт та реалізований товар належить саме позивачу (а.с. 36). При цьому суд не приймає до уваги додаткові письмові пояснення ОСОБА_6 до уваги, так як вони суперечать встановленим обставинам справи та спростовуються письмовими доказами, а також суттєвими розбіжностями в показаннях свідків.

Зокрема судом встановлено, що відповідно до довідки Кропивницької сільської ради за №151 від 22.10.2015 року в с. Кропивник по вул. Шевченка, 94 здійснює свою господарську діяльність ФОП ОСОБА_3 (а.с. 55). Ця обставина підтверджується також встановленим в судовому засіданні фактом проведення ремонтних робіт у даному приміщенні саме ОСОБА_3І, про що свідчать показання свідка ОСОБА_6

Також в судовому засіданні встановлено, що відповідно до пункту 4.4. акту фактичної перевірки за №65/09-19-21-11/1/НОМЕР_1 від 22.07.2015 року позивачу було роз'яснено його право надати документи, які не предявлено під час перевірки, зокрема і ліцензію на роздрібну торгівлю алкогольними напоями, однак даною можливістю ні ОСОБА_3, ні ОСОБА_4, яка за твердженням позивача здійснювала підприємницьку діяльність в торговому обєкті, ні інші особи не скористалися.

Суд відхиляє як неналежний доказ подану представником позивача довідку Болехівського міськрайонного центру зайнятості за №МЦЗХ-1741-04/16-15 від 09.11.2015 року, оскільки даний документ на може підтверджувати чи спростовувати факт перебування продавця ОСОБА_6 у фактичних трудових відносинах з ОСОБА_3І, а може свідчити лише про відсутність належного юридичного оформлення таких відносин.

Зазначені обставини на переконання суду свідчать про провадження господарської діяльності в магазині-кафе «Ілона», що знаходиться за адресою с. Кропивник, вул. Шевченка, 94 субєктом господарювання ОСОБА_3

В судовому засіданні представниками сторін визнано факт відсутності у ФОП ОСОБА_3 ліцензії на роздрібну торгівлю алкогольними напоями.

Дана обставина відповідно до ч.3 ст.72 КАС України доказуванню не підлягає як така, що визнається сторонами і в суду не виникає сумніву щодо її достовірності та добровільності визнання.

У відповідності до абз.5 ч.2 ст. 17 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» до суб'єктів господарювання застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у разі оптової (включаючи імпорт та експорт) і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами без наявності ліцензій, - 200 відсотків вартості отриманої партії товару, але не менше 17000 гривень.

У відповідності до викладеного, на переконання суду, оскаржуване рішення про застосування фінансових санкцій за №0001/09-05-210/НОМЕР_1 від 07.08.2015 року в розмірі 17 000 грн. прийнято відповідачем з урахування фактичних обставин справи та в відповідно до вимог чинного законодавства.

Щодо податкового повідомлення-рішення за № від 07.08.2015 року судом встановлено наступне.

Відносини, повязані з застосуванням реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг регулюються Законом України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг».

Відповідно до положень пунктів першого та другого статті 3 вищевказаного Закону субєкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для подальшого її переказу зобовязані в тому числі:

1) проводити розрахункові операції на повну суму покупки

(надання послуги) через зареєстровані, опломбовані у встановленому порядку та переведені у фіскальний режим роботи реєстратори розрахункових операцій з роздрукуванням відповідних розрахункових документів, що підтверджують виконання розрахункових операцій, або у випадках, передбачених цим Законом, із застосуванням зареєстрованих у встановленому порядку розрахункових книжок;

2) видавати особі, яка отримує або повертає товар, отримує послугу або відмовляється від неї, включаючи ті, замовлення або оплата яких здійснюється з використанням мережі Інтернет, при отриманні товарів (послуг) в обовязковому порядку розрахунковий документ встановленої форми на повну суму проведеної операції.

Згідно з пунктом пять статті 3 вищевказаного Закону субєкти господарювання зобовязані у разі незастосування реєстраторів розрахункових операцій у випадках, визначених цим Законом, проводити розрахунки з використанням книги обліку розрахункових операцій та розрахункової книжки з додержанням встановленого порядку їх ведення, крім випадків, коли ведеться облік через електронні системи прийняття ставок, що контролюються у режимі реального часу центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів.

В судовому засіданні встановлено, що при проведенні контрольної закупки працівниками податкового органу на загальну суму 76,40 грн. продавцем ОСОБА_6 розрахункова операція була проведена без використання книг обліку розрахункових операцій та розрахункових книжок, не видано розрахунковий документ встановленого зразка.

Дана обставина підтверджується поясненнями представників сторін, показаннями свідків, актом перевірки за №65/09-19-21-11/1/НОМЕР_1 від 22.07.2015 року та іншими письмовими доказами, що містяться в матеріалах справи.

Нормою пункту третього статті 17 Закону за порушення вимог цього Закону до суб'єктів господарювання, які здійснюють розрахункові операції за товари(послуги), за рішенням відповідних органів доходів і зборів застосовуються фінансові санкції у розмірі двадцять неоподатковуваних мінімумів доходів громадян у разі невикористання при здійсненні розрахункових операцій у випадках, визначених цим Законом, розрахункової книжки або використання незареєстрованої належним чином розрахункової книжки

чи порушення встановленого порядку її використання, або незберігання розрахункових книжок протягом встановленого терміну.

За таких обставин суд, за результатами оцінки наявних у справі матеріалів та доказів у їх сукупності встановив, що відповідач діяв в межах наданих йому повноважень у відповідності до вимог чинного законодавства, а тому підстави для задоволення вимоги позивача про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення за № від 07.08.2015 року відсутні.

Таким чином позов до задоволення не підлягає.

На підставі ч.2 ст.19 Конституції України, п.п.75.1 ст.75, п.п.80.2 ст.80, п.81.1 ст.81 Податкового кодексу України, ст.ст. 15, 17 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів», п.п. 1, 2, 5 ст.3, п.3 ст.17 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», керуючись ст.ст.11, 71, ч.1 ст. 72, ст. 86, ч.4 ст.128, ст.160, ст.162, КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

в задоволенні позову відмовити.

Згідно ст.254 КАС України постанова набирає законної сили після закінчення встановлених строків подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через Івано-Франківський окружний адміністративний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Гундяк В.Д.

Постанова складена в повному обсязі 18.11.2015 року.