Справа № 2а-12683/10/2670
Суддя: Шейко Т.І.
Дата ухвалення: 2010-09-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

16 вересня 2010 року 14:18 № 2а-12683/10/2670

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Шейко Т.І. при секретарі судового засідання Деруга Н.О. розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1
до Департамент державної виконавчої служби Міністерства юстиції України
про визнання бездіяльності протиправною, зобов'язання вчинити дії
за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_2 за довіреністю;

від відповідача: не прибув

встановив:

Позивач 02.09.2010 року звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Відповідача, в якому просив визнати протиправною бездіяльність державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_3, яка виразилась у невиконанні ним при здійсненні виконавчого провадження № 20831847 вимог Закону України „Про виконавче провадження щодо накладення штрафу на боржника Міністерство внутрішніх справ України за невиконання боржником постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 08.07.2010 року про поновлення позивача, генерал-лейтенанта міліції ОСОБА_1, на посаді начальника Головного управління МВС України в Харківській області та зобовязати державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_3, виконати вимоги Закону України „Про виконавче провадження накласти штраф на Міністерство внутрішніх справ України у визначеному законом порядку.

Позовні вимоги мотивовані тим, що за заявою позивача від 10.08.2010 року державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа №2а-1997/10/2670, виданого Окружним адміністративним судом міста Києва від 09.08.2010 року, про що винесено Постанову про відкриття виконавчого провадження від 16.08.2010 року. Зазначеною Постановою зобовязано боржника, Міністерство внутрішніх справ України, виконати рішення суду протягом семи днів з моменту отримання постанови про відкриття виконавчого провадження. Протягом вказаного державним виконавцем терміну рішення суду виконано не було, а тому державний виконавець мав

накласти на боржника штраф. Оскільки такі дії державним виконавцем не вчинені, позивач у зазначеній ситуації вбачає бездіяльність державного виконавця, а тому звернувся до суду з відповідним позовом.

В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги та просив їх задоволити в повному обсязі. При цьому зазначив, що оскарження боржником постанови про відкриття виконавчого провадження не звільняло відповідача від обовязку щодо накладення на боржника штрафу за невиконання рішення суду у встановлений державним виконавцем семиденний строк.

Відповідач у судове засідання не прибув. Надав клопотання щодо відкладення розгляду справи на інший час, в звязку зі знаходженням у відрядженні особи, яка мала б брати участь у судовому засіданні. Проте, зважаючи на стислі терміни для розгляду судом даної категорії справ та враховуючи, що відповідачем подані до суду всі матеріали виконавчого провадження, суд здійснював розгляд справи за відсутності представника відповідача.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає з огляду на наступне.

Як свідчать обставини справи, Київським апеляційним адміністративним судом в адміністративній справі №2-а-1997/10/2670 08.07.2010 року визнано протиправним та скасовано наказ Міністра внутрішніх справ України „По особовому складу від 27.08.2009 року № 2038 о/с про призначення генерал-лейтенанта міліції ОСОБА_1 начальником Департаменту транспортної міліції МВС України та поновлено генерал-лейтенанта міліції ОСОБА_1 на посаді начальника Головного управління МВС України в Харківській області з 27.08.2009 року, про що Окружним адміністративним судом міста Києва 09.08.2010 року видано виконавчий лист про примусове виконання постанови.

За заявою народного депутата України 3 та 4 скликань ОСОБА_1 від 10.08.2010 року на імя директора Департаменту державної виконавчої служби ОСОБА_4, державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_3 16.08.2010 року відкрито виконавче провадження ВП №20831847, про що винесено постанову про відкриття виконавчого провадження.

Пунктом 2 постанови зобовязано боржника, Міністерство внутрішніх справ України, добровільно виконати рішення суду протягом семи днів з моменту отримання постанови про відкриття виконавчого провадження.

Відповідно до ст. 30 Закону України „Про виконавче провадження державний виконавець, починаючи виконувати рішення, повинен пересвідчитися, чи отримана боржником копія постанови про відкриття виконавчого провадження і чи здійснені ним дії, спрямовані на добровільне виконання рішення у встановлений постановою строк відповідно до статті 24 цього Закону.

З матеріалів виконавчого провадження вбачається, що постанова про відкриття виконавчого провадження отримана боржником 16.08.2010 року о 15.30.

Оскільки у встановлений державним виконавцем термін рішення суду виконано не було, державним виконавцем 30.08.2010 року на адресу Міністерства внутрішніх справ України направлено вимогу № Р-22731-25/4, в якій, зокрема, зобовязано боржника повідомити відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби до 18 год. 10.09.2010 року про виконання рішення суду.

Статтею 24 Закону України „Про виконавче провадження встановлено, що постанова про відкриття виконавчого провадження може бути оскаржена сторонами начальнику відповідного органу державної виконавчої служби або до відповідного суду у 10-денний строк.

Матеріали виконавчого провадження містять скаргу боржника, Міністерства внутрішніх справ України, від 27.08.2010 року на дії державного виконавця щодо винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, адресовану заступникові Міністра юстиції директору Департаменту державної виконавчої служби.

Крім того, матеріали справи містять заяву Відділу примусового виконання рішення Департаменту державного виконавчої служби від 08.09.2010 року на адресу Окружного адміністративного суду міста Києва про розяснення судового рішення та постанову державного виконавця від 08.09.2010 року про зупинення виконавчого провадження.

Позивач в тому, що державним виконавцем не накладено на боржника штраф за невиконання останнім рішення суду у семиденний строк вбачає протиправну бездіяльність державного виконавця та просить зобовязати державного виконавця накласти на Міністерство внутрішніх справ України штраф у порядку, встановленому Законом „Про виконавче провадження.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд виходить із того, що бездіяльність субєкта владних повноважень це пасивна поведінка субєкта владних повноважень, яка може мати вплив на реалізацію прав, свобод та інтересів фізичної чи юридичної особи.

Наведене вище свідчить про те, що державним виконавцем вчинялись заходи з приводу примусового виконання рішення суду.

Згідно з нормами Закону України „Про виконавче провадження виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) це сукупність дій органів і посадових осіб, зазначених у цьому Законі, спрямованих на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які здійснюються на підставах, у спосіб та в межах повноважень, визначених цим Законом, іншими нормативно правовими актами, виданими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ст. 7 Закону України „Про виконавче провадження державний виконавець зобовязаний використовувати надані йому права у точній відповідності з законом і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів громадян і юридичних осіб.

Таким чином, в ненакладенні державним виконавцем штрафу на боржника суд не вбачає протиправної бездіяльності, оскільки, як вже було зазначено, державним виконавцем вчинялись дії по примусовому виконанню рішення суду та з урахування того, що боржник, як і стягувач у виконавчому провадженні та державний виконавець наділені певними правами, якими вони можуть скористатись при здійсненні виконавчого провадження, зокрема, (в даній справі) боржник щодо оскарження рішення державного виконавця про відкриття виконавчого провадження, а державний виконавець правом звернення з заявою про розяснення судового рішення та зупинення виконавчого провадження.

Щодо позовної вимоги зобовязати державного виконавця накласти штраф на боржника, слід вказати на наступне.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Законами України "Про виконавче провадження", „Про державну виконавчу службу визначені права, обовязки, функції, повноваження органів державної виконавчої служби.

Ці органи здійснюють свої повноваження виключно на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що визначені чинним законодавством України.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах, щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

При цьому, суди не вправі втручатися в діяльність державних органів та органів місцевого самоврядування при здійсненні ними функцій та повноважень, визначених законодавством, або підміняти їх.

Накладення стягнень на боржників у разі невиконання без поважних причин у встановлений державним виконавцем строк рішення, що зобовязує боржника виконати певні дії здійснюються державними виконавцями у відповідності з нормами ст. 87 Закону України „Про виконавче провадження. Саме державний виконавець у межах своїх повноважень, а не суд, визначає обставини та поважність причин, що дають йому підстави застосовувати чи не застосовувати до боржника штрафні санкції, або інші заходи примусу.

З урахуванням наведеного суд дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог ОСОБА_1 до Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про визнання протиправною бездіяльності та зобовязання вчинити певні дії.

Відповідно до ч.2 ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони субєкта владних повноважень, суд присуджує з іншої сторони всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати, повязані із залученням свідків та проведенням судових експертиз. Оскільки свідки до участі у справі не залучались і експертизи не проводились, витрати, які підлягають стягненню з позивача відсутні.

Керуючись ст. 124 Конституції України, ст.ст. 69-71, 94, 158-163, 167, 254 КАС України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

ПОСТАНОВИВ:

У позові ОСОБА_1 до Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про визнання протиправною бездіяльності та зобовязання вчинити певні дії відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили у відповідності з нормами ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими ст. ст. 185 - 187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Т.І. Шейко