Справа № 826/13739/15
Суддя: Костюк Л.О.
Дата ухвалення: 2015-11-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

12 листопада 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Костюк Л.О.;

суддів: Бужак Н.П.,Твердохліб В.А.;

за участю секретаря: Драч М.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду апеляційну скаргу Міжрегіонального головного управління ДФС - Центральний офіс з обслуговування великих платників на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 16 жовтня 2015 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Альянс Ойл Україна» до Міжрегіонального головного управління ДФС - Центральний офіс з обслуговування великих платників про скасування податкового повідомлення - рішення,-

В С Т А Н О В И Л А:

У липні 2015 року, Товариство з обмеженою відповідальністю «Альянс Ойл Україна» (далі - ТОВ «Альянс Ойл Україна», позивач) звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до з адміністративним позовом до Міжрегіонального головного управління ДФС - Центральний офіс з обслуговування великих платників (далі - МГУ ДФС - ЦООВП, відповідач) в якому просить визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення від 02 липня 2015 року № в частині нарахування штрафу у розмірі 19 611, 17 грн.

Постановою Окружного адміністративного суду м.Києва від 16 жовтня 2015 року адміністративний позов задоволено.

Визнано протиправним та скасувати Міжрегіонального головного управління ДФС - Центральний офіс з обслуговування великих платників від 02 липня 2015 року № в частині нарахування штрафу у розмірі 19 611, 17 грн.

Не погоджуючись з зазначеним судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції як таку, що постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права, та прийняти нову, якою у задоволенні позову відмовити повністю.

Заслухавши суддю - доповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а постанова суду - без змін з таких підстав.

Згідно зі ст. 198, п. 1 ч. 1 ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо задоволення позовних вимог, з огляду на наступне.

Як встановлено судом першої інстанції, 09 квітня 2015 року, на підставі підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20, пункту 79.2 статті 79 Податкового кодексу України, проведено документальну позапланову невиїзну перевірку ТОВ «Альянс Ойл Україна» з питань дотримання вимог валютного законодавства при здійсненні зовнішньоекономічної операції за контрактами № 100014/09068К від 08 вересня 2014 року, № ТТ-0045/14/GO від 08 вересня 2014 року за період з 08 вересня 2014 року по 03 березня 2015 року, згідно з повідомленням уповноваженого ПАТ «Альфа Банк» від 04 лютого 2015 року № 10861-27.3-183429, за результатом якої складено акт перевірки від 09 квітня 2015 року № 403/28-00-41-34531123.

Відповідно до висновків проведеної перевірки встановлено порушення статті 2 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» за контрактами: № 100014/09068К від 08 вересня 2014 року, № ТТ-0045/14/GO від 08 вересня 2014 року за період з 08 вересня 2014 року по 03 березня 2015 року.

За результатом адміністративного оскарження, Міжрегіональним головним управлінням ДФС - Центральний офіс з обслуговування великих платників прийнято податкове повідомлення - рішення від 02 липня 2015 року № , яким позивачу нараховано пеню за порушення термінів розрахунків у сфері зовнішньоекономічної діяльності, за невиконання зобов'язань та штрафні санкції за порушення вимог валютного законодавства у розмірі 245 311, 26 грн.

Надаючи правову оцінку зазначеним вище обставинам справи слід зазначити наступне.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» виручка резидентів у іноземній валюті підлягає зарахуванню на їх валютні рахунки в уповноважених банках у строки виплати заборгованостей, зазначені в контрактах, але не пізніше 180 календарних днів з дати митного оформлення (виписки вивізної вантажної митної декларації) продукції, що експортується, а в разі експорту робіт (послуг), прав інтелектуальної власності - з моменту підписання акта або іншого документа, що засвідчує виконання робіт, надання послуг, експорт прав інтелектуальної власності. Перевищення зазначеного строку потребує висновку центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері економічного розвитку.

Частиною 4 названої статті також закріплено, що Національний банк України має право запроваджувати на строк до шести місяців інші строки розрахунків, ніж ті, що визначені частиною першою цієї статті.

На реалізацію наведеної бланкетної норми, Правлінням Національного банку України 16 листопада 2012 року прийнято постанову № 475 «Про зміну строків розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів і запровадження обов'язкового продажу надходжень в іноземній валюті», якою установлено, що розрахунки за операціями з експорту та імпорту товарів, передбачені в статтях 1 та 2 Закону України "Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті", повинні здійснюватися у строк, що не перевищує 90 календарних днів.

Згідно з частиною 1 статті 4 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» порушення резидентами, крім суб'єктів господарювання, що здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції на період її проведення, строків, передбачених статтями 1 і 2 цього Закону або встановлених Національним банком України відповідно до статей 1 і 2 цьогоЗакону, тягне за собою стягнення пені за кожний день прострочення у розмірі 0,3 відсотка суми неодержаної виручки (вартості недопоставленого товару) в іноземній валюті, перерахованої у грошову одиницю України за валютним курсом Національного банку України на день виникнення заборгованості. Загальний розмір нарахованої пені не може перевищувати суми неодержаної виручки (вартості недопоставленого товару).

Встановлено, що Товариством з обмеженою відповідальністю «Альянс Ойл Україна» було укладено зовнішньоекономічні контракти, а саме.

З ВАТ «НК «Роснефть» (Російська Федерація) від 08 вересня 2014 року № 100014/09068 про придбання дизельного палива, на виконання умов якого позивачем було здійснено попередню оплату в сумі 2 784 150,00 дол. США, що засвідчено платіжним документом від 03 жовтня 2014 року № 97, в сумі 143 385,45 дол. США згідно із платіжним документом від 20 жовтня 2014 року № 102. Відповідно, граничний термін надходження товару від нерезидента на суму 2 784 150,00 дол. США становив 01 січня 2015 року, а на суму 143 385,45 дол. США - 18 січня 2015 року.

З нерезидентом «Rosneft Trade Limited» (Кіпр) від 08 вересня 2014 року № ТТ-0045/14/GO Про придбання дизельного палива, на виконання умов якого позивачем було здійснено попередню оплату в сумі 4 450 000,00 Євро, що засвідчено платіжним документом від 10 жовтня 2014 року № 98. Відповідно, граничний термін надходження товару від нерезидента 08 січня 2015 року.

Зазначені вище обставини підтверджуються матеріалами справи, визнаються сторонами.

Разом з тим, як висновок проведеної перевірки встановлено, що нерезидентом було поставлено товар по контракту від 08 вересня 2014 оку № 100014/09068 на суму 2 854 348,00 дол. США, однак імпортний товар на суму138 187, 57 дол. США надійшов 09.01.2015 з порушенням законодавчо встановленого строку на 8 днів, решта дебіторської заборгованості, що виникла у платника податків станом на 18 січня 2015 року в сумі 73 187,40 дол. США була погашена шляхом повернення нерезидентом валютних коштів з порушенням законодавчо встановленого строку на 44 дні.

По контракту від 08 вересня 2014 року № ТТ-0045/14/GO своєчасно було поставлено товар лише на суму 4 405 258, 90 Євро.

Як зазначено в акті перевірки, станом на 09 січня 2015 року у ТОВ «Альянс Ойл Україна» виникла дебіторська заборгованість в сумі 44 744,10 Євро, яка була частково погашена 14 січня 2015 року шляхом отримання товару від нерезидента, що засвідчено ВМД № 101030000/2015/000281 з порушенням законодавчо встановленого строку на 6 днів та у зв'язку з поверненням від нерезидента оплати у сумі 16 720,54 Євро 19 лютого 2015 року з порушенням законодавчо встановленого строку на 36 днів.

Позивач частково не погоджується із таким висновком контролюючого органу, а саме в частині нарахування пені у розмірі 19 611,17 грн., в обґрунтування зазначає, що в п. 1.2. Додатку 100014/09068К004 від 12 грудня 2014 року поставка здійснюється на умовах СРТ кордон Росії та України, залізнична станція Соловей, тобто право власності на Товар перейшло від продавця до покупця, згідно залізничної накладної № АЦ 097055 від 05 січня 2015 року. Відтак, на думку позивача, відповідач повинен був нарахувати пеню за вище зазначеним Контрактом за період з 02 січня 2015 року по 05 січня 2015 року, а не за період з 02 січня 2015 року по 08 січня 2015 року.

Імпортна операція у розумінні статті 2 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» передбачає здійснення суб'єктом господарювання імпорту.

При цьому моментом здійснення імпорту відповідно до абзацу тридцять восьмого статті 1 Закону України «Про зовнішньоекономічну діяльність» є момент перетину товаром митного кордону України або переходу права власності на зазначений товар, що експортується чи імпортується, від продавця до покупця.

Таким чином, моментом вчинення імпортної операції, зокрема моментом поставки товару за такою операцією, для застосування статей2, 4 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» є момент фактичного перетину імпортованим товаром митного кордону України, а не як помилково вважає позивач момент переходу права власності.

Аналогічна позиція вказана Верховним Судом України в рішенні від 16 січня 2012 року у справі № 21-412а11.

В даному випадку, з вантажно-митної декларації, що міститься в матеріалах справи вбачається фактичний перетин кордону - 05 січня 2015 року. Копій листів Харківської митниці ДФС та Житомирської митниці ДФС від 09 червня 2015 року № 20-70-69-00-3/4225 та від 15 червня 2015 року № 1273/8/06-70-24, на які посилався контролюючий орган у рішенні про результати розгляду скарги від 26 червня 2015 року, до матеріалів справи не додані.

Тобто, відповідач повинен був нарахувати пеню за вище зазначеним Контрактом за період з 02 січня 2015 року по 05 січня 2015 року, а не за період з 02 січня 2015 року по 08 січня 2015 року, 5., а сума нарахованої пені за цей період складає 26 148,22 грн. (138 187, 57 х 0,3% х 4 х 15,768556 = 26 148,22 грн.), а не 45 759,39 грн. Відповідно, 45 759, 39 грн. - 26 148, 22 грн. = 19 611,17 грн.

Таким чином, податкове повідомлення - рішення від 02 липня 2015 року № в частині нарахування штрафу у розмірі 19 611, 17 грн. підлягає скасуванню.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про задоволення позовних вимог.

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 3 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідач, як суб'єкт владних повноважень, з урахуванням всіх встановлених фактичних обставин по справі та вимог законодавства, не довів правомірність своїх дій.

Таким чином, підстав для задоволення апеляційної скарги немає, а її доводи спростовуються вище наведеним.

Крім цього, відповідно до правил ст. 94 КАС України, ч. 6 ст. 186 КАС України та ст. ст. 4, 5 Закону України "Про судовий збір" від 08 липня 2011 року № 3674-VI колегія суддів вирішує питання про стягнення судового збору за подання апеляційної скарги на рішення суду, заяви про приєднання до апеляційної скарги на рішення суду, заяви про перегляд судового рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами у розмірі 110 відсотків ставки, що підлягає сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги.

Якщо оскаржується судове рішення, прийняте після 01 вересня 2015 року, за результатами вирішення позовної заяви, поданої до 01 вересня 2015 року - застосовується нова ставка за подачу апеляційної скарги, яка, однак обчислюється від розміру судового збору, сплаченого при подачі позовної заяви відповідно до Закону України "Про судовий збір" в редакції від 19.09.2013 року, та сумі мінімальної заробітної плати станом на 01.01.2014 року.

Тобто загальна сума до сплати при подачі апеляційної скарги становить - 2 009, 70 грн, який належить стягнути з Міжрегіонального головного управління ДФС - Центральний офіс з обслуговування великих платників.

Зі змісту ст. 159 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, обґрунтованим - ухвалене судом на підставі повного та всебічного з'ясування обставин в адміністративній справі, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні.

З урахуванням вище викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 2, 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Міжрегіонального головного управління ДФС - Центральний офіс з обслуговування великих платників - залишити без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 16 жовтня 2015 року - без змін.

Стягнути з Міжрегіонального головного управління ДФС - Центральний офіс з обслуговування великих платників ( адреса: 03058, вулиця Леваневського, 2, м. Київ) до спеціального фонду Державного бюджету України судовий збір у розмірі 2 009, 70 грн. (одержувач платежу: УДКСУ у Печерському р-ні м. Києва; код з ЄДР одержувача 38004897; банк одержувача: ГУ ДКСУ у м. Києві, МФО: 820019; рахунок 1007, код бюджетної класифікації 00015622; код ЄДР суду 38004897).

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, проте на неї може бути подана касаційна скарга до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складення цієї ухвали у повному обсязі, тобто з 17 листопада 2015 року.

Головуючий суддя:

Судді:

Повний текст ухвали виготовлено - 12 листопада 2015 року.

.

Головуючий суддя Костюк Л.О.

Судді: Твердохліб В.А.

Бужак Н.П.