Суддя: Ємельянова В.І.
Дата ухвалення: 2015-11-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"11" листопада 2015 р. К/9991/45650/11

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

Ємельянової В.І.,

Рецебуринського Ю.Й., Стародуба О.П.,

розглянувши у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_4 на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 13 квітня 2011 року та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 26 травня 2011 року по справі № 2а/0570/3297/2011

за позовом ОСОБА_4

до Територіального управління Державної судової адміністрації в Донецькій області

про визнання дій неправомірними, зобов'язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

У березні 2011 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до Територіального управління Державної судової адміністрації в Донецькій області (далі - ТУ ДСА в Донецькій області) про визнання дій неправомірними, зобов'язання вчинити певні дії. Просив суд: визнати неправомірними дії ТУ ДСА в Донецькій області щодо проведених розрахунків по вихідній допомозі - утримання податку, вислугу років, заборгованостей, виплаті за відрядження; визнати неправомірною бездіяльність відповідача щодо не видачі довідки для перерахування грошового утримання, та зобов'язання видати відповідну довідку та відповідь на заяву від 19 січня 2011 року; стягнути з ТУ ДСА в Донецькій області 30856,80 грн., які були недораховані у вихідній допомозі; стягнути з ТУ ДСА в Донецькій області 13717,20 грн., які були утримані з вихідної допомоги; стягнути з ТУ ДСА в Донецькій області 1889,92 грн., які були утримані з довічного утримання у липні 2010 року та вихідної допомоги; стягнути з ТУ ДСА в Донецькій області 10209,47 грн. не погашену заборгованість по зарплаті за січень-квітень 2010 року; стягнути з ТУ ДСА в Донецькій області 1425 грн. не виплачені за відрядження; стягнути з ТУ ДСА в Донецькій області 840 грн. недоплачені за вислугу років; стягнути з ТУ ДСА в Донецькій області 25000 грн. за заподіяну моральну шкоду.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 13 квітня 2011 року, залишеною без змін ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 26 травня 2011 року, позовні вимоги щодо визнання неправомірними дій Територіального управління державної судової адміністрації в Донецькій області щодо проведених розрахунків по вихідній допомозі - утриманню податку, вислузі років, заборгованостей, виплаті за відрядження; стягнення з ТУ ДСА в Донецькій області 30856,80 грн., які були недораховані у вихідній допомозі; стягнення з ТУ ДСА в Донецькій області 13717,20 грн., які були утримані з вихідної допомоги; стягнення з ТУДСА в Донецькій області 1889,92 грн., які були утримані з довічного утримання у липні 2010 року та вихідної допомоги; стягнення з ТУ ДСА в Донецькій області 10209,47 грн. не погашеної заборгованості по зарплаті за січень-квітень 2009 року; стягнення з ТУ ДСА в Донецькій області 1425 грн. не виплачені за відрядження; стягнення з ТУ ДСА в Донецькій області 840 грн. недоплачені за вислугу років залишено без розгляду.

Постановою Донецького окружного адміністративного суду від 13 квітня 2011 року, залишеною без змін ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 26 травня 2011 року, у задоволенні позовних вимог в частині визнання неправомірною бездіяльності ТУ ДСА в Донецькій області щодо не видачі довідки для перерахування грошового утримання, зобов'язання видати відповідну довідку та відповідь на заяву від 19 січня 2011 року та стягнення з ТУ ДСА в Донецькій області 25000 грн. за заподіяну моральну шкоду відмовлено.

Не погоджуючись із постановою Донецького окружного адміністративного суду від 13 квітня 2011 року та ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 26 травня 2011 року, ОСОБА_4 подав касаційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення судів попередніх інстанцій та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

Перевіривши правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм права, юридичної оцінки обставин справи, доводи касаційної скарги, суд касаційної інстанції вважає, що скарга підлягає частковому задоволенню.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що ОСОБА_4 з червня 1987 року працював на посаді судді Мар'їнського районного суду Донецької області та голови цього суду. Наказом виконуючого обов'язки голови Мар'їнського районного суду Донецької області від 30 червня 2010 року, прийнятим на виконання Постанови Верховної Ради України №2315-VІ від 3 червня 2010 року, ОСОБА_4 звільнено із займаної посади.

При нарахуванні та виплаті вихідної допомоги, у жовтні 2010 року позивачу стало відомо про порушення його прав щодо не нарахування і не виплати належних йому сум вихідної допомоги, заборгованості із заробітної плати та довічного грошового утримання, виплат на відрядження.

Позовні вимоги в частині, що переглядаються судом касаційної інстанції, обґрунтовані тим, що 19 лютого 2011 року позивач направив на адресу відповідача заяву про видачу довідки для перерахунку грошового утримання, але не отримав відповіді, що вказує на неправомірну бездіяльність ТУ ДСА в Донецькій області.

Також позивачем зазначено, що відповідач своїми неправомірними діями заподіяв моральну шкоду у сумі 25000 грн, оскільки письмово не повідомив про проведені розрахунки сум належних йому при звільнені у відставку перед виплатою цих сум, позбавивши його можливості оскаржити такі дії та рішення суб'єкта владних повноважень.

У своїй заяві ОСОБА_4 вказує, що відповідно до пункту 3 статті 128 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» посадовий оклад судді місцевого суду з 1 січня 2011 року складає 6 мінімальних заробітних плат, у зв'язку з чим просив надіслати йому довідку про розміри виплат працюючого судді, розмір довічного утримання з червня по грудень 2010 року, з урахуванням права на отримання 40% надбавки до посадового окладу та 2 кваліфікаційного класу. Отримана відповідачем заява розглянута відповідно до Законом України «Про звернення громадян».

Порядок розгляду звернення встановлений статтею 15 Закону України «Про звернення громадян», в якій зазначено, що відповідь за результатами розгляду заяв (клопотань) в обов'язковому порядку дається тим органом, який отримав цю заяву і до компетенції якого входить вирішення порушених у заяві (клопотаннях) питань, за підписом керівника або особи, яка виконує його обов'язки. Рішення про відмову в задоволенні вимог, викладених у заяві (клопотанні), доводиться до відома громадянина в письмовій формі з посиланням на Закон і викладенням мотивів відмови, а також із роз'ясненням порядку оскарження прийнятого рішення. Строки розгляду звернень регулюються статтею 20 вказаного Закону та не може перевищувати 45 днів.

Листом від 23 лютого 2011 року № 07/874 ТУ ДСА в Донецькій області повідомило позивача, що норми права, на які той посилається, станом як на дату звернення так і на дату надання відповіді не набрали законної сили. Також у листі відповідач звернувся до позивача із пропозицією щодо уточнення вимог заяви, оскільки форма довідки, яку він просить надіслати відсутня.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суди першої та апеляційної інстанцій виходили з того, що заява ОСОБА_4 від 19 лютого 2011 року розглянута в порядку та у строки, встановлені Законом України «Про звернення громадян» і йому надана належна відповідь.

Враховуючи викладене, суд касаційної інстанції погоджується із висновками судів попередніх інстанцій щодо безпідставності та необґрунтованості позовних вимог ОСОБА_4 в частині визнання протиправною бездіяльності ТУ ДСА в Донецькій області щодо не видачі довідки для перерахунку грошового утримання та зобов'язання відповідача видати відповідну довідку та надати відповідь на його заяву від 19 січня 2011 року.

В частині вимог щодо стягнення моральної шкоди, суди зазначили, що ця вимога є похідною від вимог, які ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 13 квітня 2011 року, залишеною без змін ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 26 травня 2011 року залишено без розгляду.

Суд касаційної інстанції зазначає, що ухвалою Вищого адміністративного суду України від 11 листопада 2015 року скасовано ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 13 квітня 2011 року та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 26 травня 2011 року, а справу в частині визнання неправомірними дій ТУ ДСА в Донецькій області щодо проведених розрахунків по вихідній допомозі - утриманню податку, вислузі років, заборгованостей, виплаті за відрядження; стягнення з ТУ ДСА в Донецькій області 30856,80 грн., які були недораховані у вихідній допомозі; стягнення з ТУ ДСА в Донецькій області 13717,20 грн., які були утримані з вихідної допомоги; стягнення з ТУ ДСА в Донецькій області 1889,92 грн., які були утримані з довічного утримання у липні 2010 року та вихідної допомоги; стягнення з ТУ ДСА в Донецькій області 10209,47 грн. не погашеної заборгованості по зарплаті за січень-квітень 2009 року; стягнення з ТУ ДСА в Донецькій області 1425 грн. не виплачені за відрядження; стягнення з ТУ ДСА в Донецькій області 840 грн. недоплачені за вислугу років направлено до суду першої інстанції для вирішення питання про відкриття провадження у справі.

Отже, вимоги щодо стягнення моральної шкоди підлягають розгляду одночасно із з'ясуванням наявності такої шкоди, в чому вона полягає, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачу, наявності причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Постановою Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» зазначено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану.

Таким чином, висновки судів є правильними лише в частині, що стосується відсутності підстав для задоволення вимог про визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо не видачі довідки для перерахунку грошового утримання, та зобов'язання видати відповідну довідку та відповідь на заяву позивача.

Висновки щодо відмови у задоволенні вимог про стягнення моральної шкоди є передчасними, та постановленими без повного з'ясування всіх обставин справи, що порушує вимоги статті 159 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому оскаржувані рішення судів в цій частині підлягають скасуванню із направленням справи на новий розгляд.

Відповідно до частини 2 статті 227 Кодексу адміністративного судочинства України, підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, які унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 227, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити частково.

Постанову Донецького окружного адміністративного суду від 13 квітня 2011 року та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 26 травня 2011 року в частині, що стосуються відмови у задоволенні вимог про стягнення моральної шкоди скасувати та в цій частині направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

В решті постанову Донецького окружного адміністративного суду від 13 квітня 2011 року та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 26 травня 2011 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили протягом п'яти днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі і оскарженню не підлягає, крім як з підстав, у строк та в порядку, визначеними статтею 237 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий Ємельянова В.І.

Судді Рецебуринський Ю.Й.

Стародуб О.П.