Справа № 804/6623/15
Суддя: Прокопчук Т.С.
Дата ухвалення: 2015-11-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

10 листопада 2015 рокусправа № 804/6623/15

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Прокопчук Т.С.

суддів: Божко Л.А. Лукманової О.М.

за участю секретаря судового засідання: Сонник А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Ленінському районі м. Дніпропетровська Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області

на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19 червня 2015 року по справі

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «СХОВ» до Державної податкової інспекції у Ленінському районі м. Дніпропетровська Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень - рішень,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «СХОВ» (далі - ТОВ «СХОВ») звернулося до суду з позовом до Державної податкової інспекції у Ленінському районі м. Дніпропетровська Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області (далі - ДПІ у Ленінському районі м. Дніпропетровська), в якому просить визнати протиправними та скасувати податкове повідомлення - рішення від 10.04.2014 року № , яким ТОВ «СХОВ» збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість за основним платежем в розмірі 160348 грн., штрафними (фінансовими) санкціями в розмірі 38487 грн., та податкове повідомлення - рішення № , яким ТОВ «СХОВ» зменшено від'ємне значення з податку на додану вартість в розмірі 112 грн. за грудень 2012 року.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19.06.2015 року позов задоволено, визнані протиправними та скасовані прийняті ДПІ у Ленінському районі м. Дніпропетровська податкові повідомлення - рішення від 10.04.2014 року № , № , стягнуто з Державного бюджету України на користь позивача судовий збір в розмірі 460,78 грн.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, ДПІ у Ленінському районі м. Дніпропетровська подано апеляційну скаргу, в якій апелянт просить постанову скасувати та прийняти нову постанову, якою в задоволенні позову відмовити.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, а також правильність застосування судом норм матеріального права та правової оцінки обставин у справі, суд приходить до висновку що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст.11 КАС України встановлено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що в період з 07.11.2013 року по 20.11.2013 року ДПІ у Ленінському районі м. Дніпропетровська проведено документальну позапланову невиїзну перевірку ТОВ «СХОВ» з питань дотримання вимог податкового законодавства по взаємовідносинах з ТОВ «Буд-Імпекс 2012» за період з 01.12.2012 року по 31.12.2012 року, за результатами якої складено акт № 594/2201/36851253 від 27.11.2013 року.

Відповідно до викладених в акті перевірки висновків відповідачем встановлено відсутність реального здійснення господарських операцій позивача з ТОВ «Буд-Імпекс 2012» у грудні 2012 року, що призвело до порушення ТОВ «СХОВ» приписів абз «а» п. 185.1 ст. 185, п. 187.1 ст. 187, абз. «а» п. 198.1, 198.3, 198.6 ст. 198 ПК України та завищення від'ємного значення у декларації за грудень 2012 року в розмірі 112 грн. та заниження податку на додану вартість за грудень, квітень, серпень 2013 року на суму 160348 грн.

Висновки податкового органу про недійсність даних у податковій звітності позивача ґрунтуються на отриманому від Знам'янської ОДПІ акті перевірки ТОВ «Буд-Імпекс 2012» №213/22/36812476 від 05.08.2013 року щодо нереальності здійснення фінансово-господарської діяльності.

На підставі акту перевірки відповідачем 10.04.2014 року прийняті податкове повідомлення-рішення № , яким ТОВ «СХОВ» збільшено суму грошового зобов'язання з ПДВ за основним платежем в розмірі 160348 грн., штрафними (фінансовими) санкціями в розмірі 38487 грн., та податкове повідомлення-рішення № , яким зменшено від'ємне значення з податку на додану вартість в розмірі 112 грн. за грудень 2012 року.

Оскаржені в адміністративному порядку податкові повідомлення - рішення залишенні без змін, а скарги позивача без задоволення.

Позивач оскаржив зазначені податкові повідомлення - рішення в судовому порядку.

Згідно пп.14.1.181 п.14.1 ст.14 ПК України податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Пунктом 198.2. ст.198 ПК України передбачено, що датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Відповідно до приписів п.198.3 ст.198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до ст. 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою п. 193.1 ст. 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

При цьому, п.198.6 ст.198 ПК України встановлено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними. У разі якщо на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, які попередньо віднесені до податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до закону.

Згідно положень ст.200 ПК України, сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду; якщо в наступному податковому періоді сума, розрахована згідно з п. 200.1 цієї статті, має від'ємне значення, то: а) бюджетному відшкодуванню підлягає частина такого від'ємного значення, яка дорівнює сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, а в разі отримання від нерезидента послуг на митній території України - сумі податкового зобов'язання, включеного до податкової декларації за попередній період за отримані від нерезидента послуги отримувачем товарів/послуг; б) залишок від'ємного значення попередніх податкових періодів після бюджетного відшкодування включається до складу сум, що відносяться до податкового кредиту наступного податкового періоду.

Отже, вказаними приписами ПК України прямо вказано на те, що бюджетному відшкодуванню підлягає частина від'ємного значення, яка дорівнює сумі податку, фактично сплаченої отримувачем товарів (послуг) у попередньому податковому періоді саме постачальникам таких товарів (послуг), і в даному випадку, Закон не ставить у залежність бюджетне відшкодування податку на додану вартість від того факту, щоб первісний постачальник (виробник) товару сплатив податок на додану вартість до бюджету.

Відповідно до п.201.7 ст.201 ПК України, податкова накладна виписується на кожне повне або часткове постачання товарів/послуг, а також на суму коштів, що надійшли на поточний рахунок як попередня оплата (аванс).

Податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.(п.201.10 ст.201 ПК України).

Згідно вищевказаних норм, Податковим кодексом України встановлено вичерпний перелік документів (податкова накладна, митна декларація, товарний чек, інший платіжний чи розрахунковий документ), на підставі яких у платника податків виникає право на включення відповідних сум до податкового кредиту.

П.201.8.,п 201.9. ст. 201 ПК України встановлено, що право на нарахування податку та складання податкових накладних надається виключно особам, зареєстрованим як платники податку в порядку, передбаченому статтею 183 цього Кодексу. Не дає права на віднесення сум податку до податкового кредиту податкова накладна, виписана платником, звільненим від сплати податку за рішенням суду, після набрання чинності таким рішенням суду.

Із матеріалів справи вбачається, що між ТОВ «СХОВ» та ТОВ «Буд-Імпекс 2012», укладено договір підряду № 10/05-12/2 від 10.05.2012 року,додаткова угода, договір підряду № 08/06-12 від 08.06.2012 року щодо виконання будівельних робіт на належному позивачу об'єкті за адресою Одеська обл. Овідіопільський район пмт. Великодолинське вул. Мизикевича,57.

При цьому ТОВ «Буд-Імпекс 2012» мав ліцензію серія АБ №558854 від 15.10.2010 року на здійснення господарської діяльності, пов'язаною зі створенням об'єктів архітектури зі строком дії з 12.10.2010 року по 12.10.2013 року.

Виконання вищевказаних договорів підтверджується первинними бухгалтерськими документами, оформленими згідно вимог Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» № 996-XIV(далі - Закон № 996-XIV), а саме: податковими накладними, локальними сметами, розрахунками до локальних смет, підсумковими відомостями ресурсів,довідками про вартість виконаних робіт і витрат,актами виконаних будівельних робіт, платіжними дорученнями тощо.

Матеріалами справи підтверджено, що позивачем правомірно задеклароване від'ємне значення за грудень 2012 року та віднесено суми податку на додану вартість до складу податкового кредиту за грудень, квітень, серпень 2013 року, оскільки чинне податкове законодавство України не ставить в залежність право сторони в договорі на податковий кредит від проведення перевірок податкового обліку (стану) інших осіб і фактичної сплати контрагентами податку до бюджету.

Оскільки відповідачем не надані належні докази нереальності укладених позивачем з контрагентом правочинів, також не існує судових рішень, якими контрагент позивача визнаний фіктивним, а його установчі документи - недійсними, на час дії угод ТОВ «Буд-Імпекс 2012» було зареєстроване в установленому порядку як платник податку на додану вартість, мало право виписувати та надавати податкові накладні, не було виключено із Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що відповідачем висновок про нереальність правочинів з зазначеним контрагентом зроблений на припущеннях.

Приймаючи до уваги викладене, враховуючи те, що відповідачем не доведено правомірність своїх дій та їх відповідність нормам діючого законодавства України, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції, що винесені ДПІ у Ленінському районі м. Дніпропетровська 10.04.2014 року податкові повідомлення - рішення № , № є неправомірними та підлягають скасуванню.

Судом першої інстанції правомірно у відповідності до приписів ст. 94 КАС України, стягнуто на користь позивача здійснені ним документально підтверджені судові витрати в сумі 460,78 грн.

Доводами апеляційної скарги зазначені обставини не спростовуються.

За таких обставин суд вважає, що судом першої інстанції в достатньому обсязі з'ясовано обставини справи та ухвалене рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права і підстави для його скасування відсутні.

Керуючись п.1 ч.1 ст.198, ст. ст. 200, 205, 206 КАС України, суд,-

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Ленінському районі м. Дніпропетровська Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області - залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19 червня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту постановлення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня набрання чинності.

Головуючий: Т.С. Прокопчук

Суддя: Л.А. Божко

Суддя: О.М. Лукманова