Справа № 2-а-991/10/2035
Суддя: Сорока О. П.
Дата ухвалення: 2010-12-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а-991/10/2035
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.12.10 року Червонозаводський районний суд м.Харкова у складі: головуючого -судді Сорока О.П., за участю секретаря - Толкач Л.М., розглянувши в відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Червонозаводському районі м.Харкова про визнання дій незаконними та зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Управління пенсійного фонду у Червонозаводському районі м.Харкова, який уточнив та просив зобов'язати відповідача провести перерахунок його пенсії, виплачувати пенсію в розмірі 6 мінімальних пенсій за віком та щомісячну додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров'ю, у розмірі 50% мінімальної пенсії за віком з 12.01.2005 року , виходячи з встановленого розміру мінімальної пенсії за віком, який дорівнює розміру прожиткового мінімуму на вищезазначений час відповідно до частини 1 статті 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», оскільки іншого нормативно-правового акту, який би визначав цей розмір або встановлював інший розмір немає. Позивач посилається на те, що він є особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, внаслідок захворювання, її визнано інвалідом 3-ї групи та віднесено до 1-ї категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи. Позивач зверталась до УПФУ з проханням провести перерахунок своєї пенсії, але отримала відмову, яку вважає неправомірною.

В судове засідання позивач не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність .

Відповідач позов не визнав, подавши заперечення, де зазначив, що позивач знаходиться на обліку в управлінні ПФУ в Червонозаводському районі та отримує пенсію по III групі інвалідності внаслідок захворювання , яке пов'язане з аварією на ЧАЕС відповідно до ст.ст. 50,54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» № 796 від 28.02.1991 року. Відповідно до вимог ст..54 Закону № 796 , обчислення і призначення пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання із заробітку за межами зони відчуження проводиться на загальних підставах відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» № 1058. В усіх випадках розмір пенсії по інвалідності III групи, щодо яких встановлено зв'язок з Чорнобильською катастрофою, не може бути нижчим 6 мінімальних пенсій за віком. Порядок обчислення пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання визначається Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ст. 50 Закону № 796 додаткова пенсія за шкоду заподіяну здоров'ю, інвалідам III групи, віднесеним до категорії 1, виплачується у розмірі 50% мінімальної пенсії за віком. Відповідно до вимог ч.І ст.28 Закону № 1058, на які посилається позивач, мінімальний розмір пенсії за віком за наявності у чоловіків 25, а у жінок - 20 років страхового стажу встановлюється у розмірі, прожиткового мінімуму, визначеного законом, для осіб, які втратили працездатність, а ч.З ст.28 вищевказаного Закону № 1058 встановлено, що мінімальний розмір пенсії за віком, визначений цією статтею, застосовується виключно для визначення розмірів пенсій, призначених згідно з цим Законом. Оскільки позивач отримує пенсію на підставі ст. 50 я 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» № 796, то відповідно до положень ч.4 ст.54 цього Закон порядок обчислення пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання визначається Кабінетом Міністрів України. Отже, саме Кабінет Міністрів України, своїм нормативно-правовими актами, визначає конкретний розмір пенсії. встановлених ст..ст.50,54 Закону № 796, які виплачуються за рахунок державного бюджету.

Частина друга статті 95 Конституції України встановлює, що виключно законом пре Державний бюджет України визначаються будь-які видатки держави на загальносуспільні потреби, розмір та цільове спрямування цих видатків, які не можуть визначатися іншими нормативно-правовими актами.

Після ухвалення Конституційним Судом України рішення від 22.05.2008 року № 10-рп, на яке посилається позивач, нових джерел для фінансування додаткових витрат на виплату пенсій «чорнобильцям» на 2008-2010 роки не встановлювалось.

Виходячи із змісту статей 19, 113, 116, 117 Конституції України, Пенсійний фон;: України та його органи забезпечують здійснення виплат в межах передбачених Державним бюджетом України видатків.

Суд дослідивши матеріали справи, проаналізувавши докази у їх сукупності дійшов до наступного.

Позивач має статус особи що постраждала внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС 1 категорії та є інвалідом III групи захворювання, пов'язаного з аварією на ЧАЕС. що підтверджується відповідними посвідченнями та довідкою медико-соціальної експертної комісії.

Відповідно до частини 1 статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Згідно з частиною четвертою статті 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" у редакції Закону України від 06.06.96 р. N 230 96-ВР в усіх випадках розмір пенсій для інвалідів Ш групи, щодо яких встановлено зв'язок з Чорнобильською катастрофою, не може бути нижчим 6 мінімальних пенсій за віком.

Відповідно до частини першої статті 50 зазначеного Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" у редакції Закону України від 06.06.96 р. N 230/96-ВР особам, віднесеним до категорії 1 які є інвалідами III групи, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, у розмірі 50 процентів мінімальної пенсії за віком.

Частиною третьою статті 67 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" у редакції Закон України від 05.10.2006 р. N 23 1-У встановлено, що у разі збільшення розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом, підвищується розмір пенсії, визначений відповідно до статті 54 цього Закону, а також розмір додаткової пенсії за школу, заподіяну здоров'ю, особам, віднесеним до 1-4 категорії осіб, що постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи. Перерахунок пенсії здійснюється з дня встановлення нового розміру прожиткового мінімуму, встановленого в законі про Державний бюджет України на відповідний рік, із якого визначається мінімальний розмір пенсії за віком.

Законом України від 28.12.2007 № 107-УІ "Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України" статтю 54 Закону Україна "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильське: катастрофи" змінено та встановлено, що розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначається на момент виплати пенсії згідно із законом про Державний бюджет України і не може коригуватися іншими нормативно-правовими актами.

Рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008, № 10-рп/2008 зміни, внесені Законом України від 28.12.2007 № 107-УІ "Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України" до статей 50. 54. 67 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" визнано неконституційними.

Відповідно до ч. 2 ст. 152 Конституції України закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визначені неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Як вбачається з матеріалів справи позивач просить захистити його порушене право з 12.01.2005 року.

Згідно зі ст. 28 Закону № 1058-ІV, що набрав чинності з 1 січня 2004 року, мінімальний розмір пенсії за віком встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 24 грудня 2004 року № 2291 - IV, що набув чинності з 12 січня 2005 року була змінена редакція ст. 28 Закону № 1058-ІV і розмір мінімальної пенсії за віком встановлено в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом, а саме законом про Держаний бюджет України на відповідний рік.

Таким чином, право позивача на отримання державної пенсії і щорічної додаткової пенсії, виходячи з розмірі мінімальної пенсії за віком яка дорівнює прожитковому мінімуму, виникло з 12 січня 2005 року.

Протягом 2005-2007року, з 22 травня по 31 грудня 2008 року, у 2009 році та на даний час ст..ст. 49, 50, 54 Закону України № 796 діяли і діють в редакції від 06.06.1996року.

Постанови Кабінету Міністрів України, встановлюючи значно менший розмір для розрахунку основної та додаткової пенсій, ніж встановлений Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», а також встановлюючи конкретні мінімальні розмірі державної пенсії, суперечать положенням Закону України № 796.

Враховуючи вищевикладене та пріоритетність законів над підзаконними нормативно-правовими актами, відповідач при обчисленні пенсій позивачу, повинен був керуватися виключно Законом України № 796 в редакції від 06.06.1996 року та Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». Тому відмова відповідача у здійсненні перерахунку пенсії позивачу є необгрунтованою.

Відповідно до частини першої статті 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" мінімальний розмір пенсій за віком встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом.

Отже, відповідач повинен був виконувати вимоги вищезазначеного Закону, який встановлював співвідношення з мінімальною пенсією за віком, яка визначається з прожиткового мінімуму для непрацездатних осіб.

Суд приходить до висновку щодо протиправності відмови відповідача в перерахунку державної та додаткової пенсії позивачу, в розмірах, які не відповідають Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

На підставі вищевикладеного, виходячи з розміру пенсії за віком, визначеного ст.28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», керуючись ст. 46 Конституції України, ст.ст. 49,50,54 Закону України « Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», Законом України «Про державний бюджет України на 2008 рік» Законом України «Про Державний бюджет України на 2009 рік», ст.ст. 2, 3, 6-9, 11, 17, 18, 69-71, 94, ст. 159, 160-163 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Червонозаводському районі м.Харкова задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Управління Пенсійного фонду України в Червонозаводському районі м.Харкова щодо відмови здійснити перерахунок державно: пенсії, призначеної ОСОБА_1 відповідно до ст.54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та перерахунок щомісячної додаткової пенсії, відповідно до ст.50 «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в Червонозаводському районі м.Харкова здійснити перерахунок державної пенсії, призначеної ОСОБА_1 відповідно до ст.54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» у розмірі 6 (шести) мінімальних пенсій за віком, а також здійснити перерахунок щомісячної додаткової пенсії, призначеної призначеної ОСОБА_1 відповідно до ст.50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» у розмірі 50% мінімальної пенсії за віком, виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, встановленого ч.1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», та провести відповідні виплати з урахуванням виплачених сум, починаючи з 12.01.2005 року по 31.12.2007р., з 22.05.2008р.

В іншій частині вимог відмовити.

Постанова суду може бути оскаржена до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з момент) отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Сорока О.П