Справа № 806/3886/13-а
Суддя: Шипуліна Т.М.
Дата ухвалення: 2015-10-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 жовтня 2015 року м. Київ К/800/62474/13

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

Головуючого - Шипуліної Т.М.,

суддів: Бившевої Л.І., Лосєва А.М.

за участю: секретаря Кохан О.С.,

представника позивача Заїки А.М.,

представника відповідача Єременка Ю.А.,

розглянула у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Бердичівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Житомирській області на постанову Житомирського окружного адміністративного суду від 28.10.2013 та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 21.11.2013 по справі №806/3886/13-а за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Беверс» до Бердичівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Житомирській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення.

Заслухавши доповідь судді Шипуліної Т.М., пояснення представників сторін, перевіривши доводи касаційної скарги щодо дотримання правильності застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, колегія

В С Т А Н О В И Л А:

Постановою Житомирського окружного адміністративного суду від 28.10.2013, залишеною без змін ухвалою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 21.11.2013, позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Беверс» до Бердичівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Житомирській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення - задоволено. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення від 22.05.2013 №.

Не погоджуючись із рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, Бердичівська об'єднана державна податкова інспекція Головного управління Міндоходів у Житомирській області 05.12.2013 звернулась з касаційною скаргою до Вищого адміністративного суду України, який ухвалою від 13.12.2013 прийняв її до свого провадження.

В касаційній скарзі відповідач просить скасувати постанову Житомирського окружного адміністративного суду від 28.10.2013 та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 21.11.2013, прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування своїх вимог відповідач посилається на порушення судами норм матеріального та процесуального права, зокрема статті 192, пункту 198.6 статті 198 Податкового кодексу України, статей 7, 9, 11, 86, 159 Кодексу адміністративного судочинства України.

Перевіривши матеріалами справи наведені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга задоволенню не підлягає з огляду на наступне.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що Бердичівською об'єднаною державною податковою інспекцією проведено документальну позапланову виїзну перевірку Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Беверс» з питання достовірності визначення суми від'ємного значення різниці між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового кредиту за листопад, грудень 2012 року та січень 2013 року.

Перевіркою встановлено порушення позивачем вимог статті 192, пункту 198.6 статті 198 Податкового кодексу України, у зв'язку з чим завищено від'ємне значення різниці між сумою податкового зобов'язання і сумою податкового кредиту за листопад 2012 року у сумі 73158,00грн.

За висновками податкового органу позивачем безпідставно сформовано податковий кредит на підставі податкової накладної до якої виписано розрахунки коригування лише номенклатури товару, одиниці виміру (а саме токарно-револьверний станок мод. 1В340Ф30 з системою НЦ-31М і болгарським приводом (одиниця виміру - шт.), замінено на приміщення 4-5 поверху (одиниця виміру - кв. м.), при цьому не провівши коригування податкового кредиту на підставі зазначених розрахунків з обов'язковим відображенням зазначених коригувань у реєстрі виданих та отриманих податкових накладних відповідно до статті 192 Податкового кодексу України. Крім того, фактично податкова накладна на придбання приміщення не виписувалася і відповідно для перевірки не надавалася, а тому позивачем безпідставно включено до податкового кредиту за листопад 2012 року суму податку на додану вартість у розміром 73158,00грн.

За результатами перевірки Бердичівською об'єднаною державною податковою інспекцією складено акт від 15.05.2013 №1603/2200/32274564 та прийнято податкове повідомлення-рішення від 22.05.2013 №, яким позивачу зменшено розмір від'ємного значення суми податку на додану вартість у розмірі 73158,00грн.

Відповідно до пункту 198.1 статті 198 Податкового кодексу України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Згідно з пунктом 198.2 статті 198 Податкового кодексу України датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Відповідно до пункту 198.3 статті 198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Згідно з пунктом 198.6 статті 198 Податкового кодексу України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів (послуг), не підтверджені податковими накладними або оформленими з порушенням вимог чи не підтверджені митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу).

Як встановлено судами попередніх інстанцій, між позивачем та Публічним акціонерним товариством «Фірма «Беверс» (продавець) укладено договір від 26.03.2012 №8/12, відповідно до якого продавець зобов'язується виготовити та передати покупцю продукцію (токарно-револьверний станок мод. 1В340Ф30 з системою НЦ-31М і болгарським приводом) в асортименті.

На виконання умов договору позивачем було перераховано продавцю попередню оплату за зазначений товар та отримано відповідно податкові накладні на суму попередньої оплати від 30.03.2012 №47; від 02.04.2012 №3; від 03.04.2012 №5; від 04.04.2012 №10; від 19.04.2012 №19; від 20.04.2012 №20; від 23.04.2012 №23; від 06.07.2012 №0000025; від 05.07.2012 №0000024; від 04.07.2012 №0000023.

При цьому, поставка токарно-револьверного станка не відбулась. Натомість, між позивачем та Публічним акціонерним товариством «Фірма «Беверс» укладено додаток від 08.08.2012 №2 до договору від 26.03.2012 №8/12, згідно з яким передоплату, що була проведена за токарно-револьверний станок відповідно до виставлених рахунків-фактур зарахувати в рахунок оплати за приміщення 4-го і 5-го поверхів: 110, 11, 112, 113, 114, 115, 116, 1 18, 119, 120, 121, 122, 123, 124, 125, 126, 127, 128. 129, 130, 131, 132, 133, 134, 135, 136, 137, 138, 139 площею 1037,7 кв. м., що складає 207/10000 ідеальних частин комплексу на суму 438947,00грн. в тому числі ПДВ 73157,83грн.

Окрім того, між позивачем та Публічним акціонерним товариством «Фірма «Беверс» укладено договір від 08.08.2012 щодо купівлі-продажу 207/10000 ідеальних частин та 199/10000 ідеальних частин комплексу, згідно якого продавець продає та передає у власність, а покупець купує та приймає у власність приміщення 4-го та 5-го поверху: 110-139 площею 1037,7кв.м., що становить 207/10000 ідеальних частин комплексу, а також приміщення 3 поверху: 86-109 площею 999,7кв.м., що становить 199/1000 ідеальних частин комплексу, які розташовані разом по вулиці Воровського, 12, в м. Бердичеві. Ці 207/1000 ідеальних частин комплексу продаються за 438947,00грн., а також 199/1000 ідеальних частин комплексу за 422873,00грн.

На виконання умов вказаних договорів Публічним акціонерним товариством «Фірма «Беверс» було виписано розрахунки коригування кількісних і вартісних показників до раніше виписаних податкових накладних: від 08.08.2012 №4 до податкової накладної від 30.03.2012 №47; від 08.08.2012 №5 до податкової накладної від 02.04.2012 №3; від 08.08.2012 №6 до податкової накладної від 03.04.2012 №5; від 08.08.2012 №7 до податкової накладної від 04.04.2012 №10; від 08.08.2012 №8 до податкової накладної від 19.04.2012 №19; від 08.08.2012 №9 до податкової накладної від 20.04.2012 №20; від 08.08.2012 №10 до податкової накладної від 23.04.2012 №23; від 08.08.2012 №13 до податкової накладної від 06.07.2012 №0000025; від 08.08.2012 №12 до податкової накладної від 05.07.2012 №0000024; від 08.08.2012 №11 до податкової накладної від 04.07.2012 №0000023.

Відповідно до пункту 201.7 статті 201 Податкового кодексу України податкова накладна виписується на кожне повне або часткове постачання товарів/послуг, а також на суму коштів, що надійшли на поточний рахунок як попередня оплата (аванс).

Згідно з положеннями Порядку заповнення податкової накладної, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 01.11.2011 №1379 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22.11.2011 №1333/20071, у разі зміни кількісних або вартісних показників придбаного товару постачальник товарів/послуг виписує розрахунок коригування кількісних і вартісних показників до податкової накладної (далі - розрахунок коригування) за формою згідно з додатком 2 до податкової накладної.

Порядок складання, реєстрації, зберігання розрахунку коригування аналогічний порядку, передбаченому для податкових накладних.

В той же час, Податковим кодексом України не передбачено обов'язку платника податків отримувати нову податкову накладну від постачальника у разі зміни вартості, кількості чи номенклатури товару, що поставляється

За таких обставин, позивачем правомірно сформовано податковий кредит на підставі зазначених податкових накладних, виписаних на попередню оплату товарів, з урахуванням розрахунків коригування кількісних і вартісних показників до них.

Посилання податкового органу на обов'язок позивача провести коригування податкового кредиту на підставі розрахунків коригування правомірно відхилено судами, оскільки зміна суми ПДВ за спірними податковими накладними не відбулася, а не відображення позивачем розрахунків в реєстрі виданих та отриманих податкових накладних (за належного відображення самих податкових накладних) не позбавляє платника права на податковий кредит.

Враховуючи викладене, за встановлених обставин, висновки судів попередніх інстанцій про неправомірність податкового повідомлення-рішення від 22.05.2013 № є правильними.

Відповідно до частини першої статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Керуючись статтями 160, 210, 220, 221, 223, 224, 230, 231, та частиною п'ятою статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів -

У Х В А Л И Л А:

Касаційну скаргу Бердичівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Житомирській області залишити без задоволення.

Постанову Житомирського окружного адміністративного суду від 28.10.2013 та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 21.11.2013 по справі №806/3886/13-а залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути переглянута Верховним Судом України в порядку, на підставі та у строки, передбачені статтями 235 - 2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий: __________________ Т.М. Шипуліна

Судді: __________________ Л.І. Бившева

__________________ А.М. Лосєв