Справа № 815/2260/15
Суддя: Левчук О. А.
Дата ухвалення: 2015-11-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/2260/15
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 листопада 2015 року Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Левчук О.А.,

за участю секретаря Тишкової Л.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті ОСОБА_1 справу за адміністративним позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до відділу державної виконавчої служби Біляївського міськрайонного управління юстиції в Одеській області, третя особа ОСОБА_2 про скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» (далі Банк) звернулось до Одеського окружного адміністративного суду з позовними вимогами до відділу державної виконавчої служби Біляївського міськрайонного управління юстиції в Одеській області, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_2, про скасування постанови старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби Біляївського районного управління юстиції Одеської області ОСОБА_1 №27621967 від 01.09.2011 року про накладення арешту на автомобіль легковий, Kia Sportage, номер державної реєстрації: ВН4410АО, належний на праві власності ОСОБА_2 (67600, АДРЕСА_1; інд. Код: НОМЕР_1).

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що між Банком та третьою особою ОСОБА_2 був укладений кредитний договір від 23 травня 2006 року на суму 10863,00 доларів США із сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,88% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом та щомісячної винагороди у розмірі 0,25% від суми виданого кредиту на придбання автомобіля з кінцевим терміном повернення до 20 травня 2011 року. В якості забезпечення виконання зобов'язань за Кредитним договором сторони договору уклали договір застави рухомого майна від 23 травня 2006 року, відповідно до умов якого основним забезпеченням застави (предметом застави) є транспортний засіб марки Kia Sportage, 2000 року випуску, державний номер ВН4691ВC, кузов № НОМЕР_2, тип ТЗ легковий седан, номер державної реєстрації ВН4410АО. Проте, 11.11.2014 року представнику позивача стало відомо, що постановою старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби Біляївського районного управління юстиції Одеської області ОСОБА_1 №27621967 від 01.09.2011 року накладено арешт автомобіль марки Kia Sportage, 2000 року випуску, державний номер ВН4691ВC, кузов № НОМЕР_2, тип ТЗ легковий седан, номер державної реєстрації ВН4410АО., що знаходиться в заставі Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» за вищезазначеним договором кредитування та договором застави, що в свою чергу порушує законні права позивача як заставодержателя.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та просив суд задовольнити їх в повному обсязі.

Представник відповідача в судове засідання не зявився, надав до суду клопотання про розгляд справи без участі представника відповідача та письмові заперечення проти позову. В обґрунтування заперечень, представник відповідача зазначив, що державним виконавцем проведені всі дії відповідно до Закону України «Про виконавче провадження».

Третя особа ОСОБА_2 до судового засідання не зявилась, про час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином, причин неявки суду не повідомив.

Вивчивши матеріали справи, дослідивши докази у їх сукупності, суд встановив наступне.

23.05.2006 року між позивачем та третьою особою ОСОБА_2 укладено кредитний договір №ODH0AE00001350 від 23.05.2006 року на суму 10 863,00 доларів США, зі сплатою за користування Кредитом процентів у розмірі 0,88 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом та винагорода за надання фінансового інструменту у розмірі 0,25% від суми наданого кредиту щомісячно з кінцевою датою погашення кредиту 20 травня 2011 року. (а.с. 12-14).

В якості забезпечення виконання зобов'язань за Кредитним договором сторони уклали договір застави рухомого майна від 23 травня 2006 року, відповідно до умов якого предметом застави є транспортний засіб марки Kia Sportage, 2000 року випуску, державний номер ВН4691ВC, кузов № НОМЕР_2, тип ТЗ легковий седан, номер державної реєстрації ВН4410АО. (а.с. 15-17)

Рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 11 липня 2011 року по справі №2-1164 2011 року позов Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет застави задоволено, в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №ODH0AE00001350 від 23.05.2006 року звернуто стягнення на заставлене майно автомобіль марки Kia Sportage, 2000 року випуску, державний номер ВН4691ВC, кузов № НОМЕР_2, тип ТЗ легковий седан, номер державної реєстрації ВН4410АО, що належить на праві власності ОСОБА_2 (Одеська область, Біляївський район, с. Паліївка, вул. Лиманська, 19, ІПН НОМЕР_1), шляхом безпосереднього продажу зазначеного автомобіля ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» з укладенням від імені ОСОБА_2 договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, зі зняттям вказаного автомобілю з обліку в органах ДАІ України, а також наданням ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу (а.с.17).

Судом встановлено, що 11.11.2014 року позивачу стало відомо, що старшим державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Біляївського районного управління юстиції Одеської області ОСОБА_1 винесено постанову №27621967 від 01.09.2011 року, якою накладено арешт на автомобіль легковий, Kia Sportage, номер державної реєстрації: ВН4410АО, належний на праві власності ОСОБА_2 (67600, АДРЕСА_1; інд. Код: НОМЕР_1) (а.с.10-11).

Як вбачається з вищезазначеної постанови від 01.09.2011 року, вона винесена в межах виконавчого провадження, яке відкрито на підставі виконавчого листа №2-4640, виданого Оболонським районним судом м. Києва 04.12.2009 року, про стягнення з ОСОБА_2 на користь ТОВ «ПростоФінанс» грошової суми 30067,03 грн. (а.с. 153).

Згідно відомостей з ЄДР, 17.08.2015 року до Єдиного державного реєстру юридичних та фізичних осіб-підприємців внесений запис про державну реєстрацію припинення юридичної особи ТОВ «ПростоФінанс» №3004395. (а.с. 155-157)

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» - виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

У разі ненадання боржником у строки, встановлені частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного виконання рішення, документального підтвердження повного виконання рішення державний виконавець на наступний день після закінчення відповідних строків розпочинає примусове виконання рішення.( ч. 1 ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження»).

Статтею 32 Закону визначені заходи примусового виконання рішень.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 32 даного Закону одним із заходів примусового виконання рішень є звернення стягнення на кошти та інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб.

Відповідно до ч.1 ст. 52 Закону України «Про виконавче провадження» звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації.

Зокрема, ст. 54 цього Закону встановлені норми щодо звернення стягнення на заставлене майно.

Так, ч.1 ст. 54 Закону встановлено, що звернення стягнення на заставлене майно в порядку примусового виконання допускається за виконавчими документами для задоволення вимог стягувача-заставодержателя.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про заставу», застава - це спосіб забезпечення зобов'язань, якщо інше не встановлено законом. В силу застави кредитор (заставодержатель) має право в разі невиконання боржником (заставодавцем) забезпеченого заставою зобов'язання одержати задоволення з вартості заставленого майна переважно перед іншими кредиторами. Застава виникає на підставі договору, закону або рішення суду.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про заставу» заставою може бути забезпечена будь-яка дійсна існуюча або майбутня вимога, що не суперечить законодавству України, зокрема така, що випливає з договору позики, кредиту, купівлі-продажу, оренди, перевезення вантажу тощо. Застава може мати місце щодо вимог, які можуть виникнути у майбутньому, за умови, якщо є угода сторін про розмір забезпечення заставою таких вимог. Застава має похідний характер від забезпеченого нею зобов'язання.

Відповідно до ст. 16 Закону України «Про заставу», право застави виникає з моменту укладення договору застави, а в разі, коли договір підлягає нотаріальному посвідченню - з моменту нотаріального посвідчення цього договору. Якщо предмет застави відповідно до закону чи договору повинен знаходитись у заставодержателя, право застави виникає в момент передачі йому предмета застави. Якщо таку передачу було здійснено до укладення договору, - то з моменту його укладення.

Реєстрація застави не пов'язується з моментом виникнення права застави та не впливає на чинність договору застави.

У разі якщо коштів, що надійшли від реалізації заставленого майна, недостатньо для задоволення вимог стягувача-заставодержателя за виконавчим документом, на підставі якого звернуто стягнення на заставлене майно, такий документ повертається стягувачу-заставодержателю в порядку, встановленому пунктом 8 частини першої статті 47 Закону України «Про виконавче провадження».

Частиною 3 статті 54 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, стягнення на заставлене майно боржника може бути звернуто у разі: виникнення права застави після винесення судом рішення про стягнення з боржника коштів; якщо вартість предмета застави перевищує розмір заборгованості боржника заставодержателю.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про заставу», заставодавець зберігає право розпорядження заставленим майном, якщо інше не передбачено законом чи договором. Заставодавець може відчужувати заставлене майно тільки за згодою заставодержателя.

Відповідно до ч.1 ст. 58 Закону України «Про заставу» якщо в результаті видання органом державної виконавчої влади чи органом місцевого і регіонального самоврядування акта, який не відповідає чинному законодавству, і порушуються права заставодержателя або інших осіб щодо володіння, користування та розпорядження предметом застави, такий акт визнається недійсним судом.

Статтями 589, 590 Цивільного кодексу України визначено, що у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов'язання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом.

За змістом ч.1 ст. 6 Закону України від 21.04.1999 року № 606-XIV ,,Про виконавче провадження" (в редакції, чинній на час винесення оскаржених постанов) державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до ч.4 ст. 54 Закону № 606-XIV, про звернення стягнення на заставлене майно для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, державний виконавець повідомляє заставодержателю не пізніше наступного дня після накладення арешту на майно або якщо йому стало відомо, що арештоване майно боржника перебуває в заставі, та роз'яснює заставодержателю право на звернення до суду з позовом про зняття арешту із заставленого майна.

Спори, які виникають у виконавчому провадженні щодо звернення стягнення на заставлене майно, вирішуються судом (ч.7 ст. 54 Закону № 606-XIV).

Відповідно до ч.1 ст.590 Цивільного кодексу України, звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ст. 25 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», обтяжувач, який звертається до суду з вимогою звернути стягнення на предмет забезпечувального обтяження, зобов'язаний до моменту подання відповідного позову до суду письмово повідомити всіх обтяжувачів, на користь яких встановлено зареєстроване обтяження цього ж рухомого майна, про початок судового провадження у справі про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження.

У разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження в рішенні суду зазначаються: 1) загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті обтяжувачу з вартості предмета забезпечувального обтяження; 2) опис рухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги обтяжувача; 3) заходи щодо забезпечення збереження предмета забезпечувального обтяження або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; 4) спосіб реалізації предмета забезпечувального обтяження шляхом проведення публічних торгів або із застосуванням однієї з процедур, передбачених статтею 26 цього Закону; 5) пріоритет та розмір вимог інших обтяжувачів, на користь яких встановлено зареєстроване обтяження, які підлягають задоволенню з вартості предмета забезпечувального обтяження; 6) початкова ціна предмета забезпечувального обтяження для його подальшої реалізації на публічних торгах у порядку виконавчого провадження.

Якщо інше не передбачено рішенням суду, реалізація предмета забезпечувального обтяження проводиться шляхом його продажу на публічних торгах у порядку, встановленому законом.

Боржник вправі до дня продажу предмета забезпечувального обтяження на публічних торгах повністю виконати забезпечену обтяженням вимогу обтяжувача разом з відшкодуванням витрат, понесених обтяжувачем у зв'язку з пред'явленням вимоги і підготовкою до проведення публічних торгів. Таке виконання є підставою для припинення реалізації предмета забезпечувального обтяження на публічних торгах.

Рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 11 липня 2011 року по справі №2-1164 2011 року позов Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет застави задоволено, в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №ODH0AE00001350 від 23.05.2006 року звернуто стягнення на заставлене майно автомобіль марки Kia Sportage, 2000 року випуску, державний номер ВН4691ВC, кузов № НОМЕР_2, тип ТЗ легковий седан, номер державної реєстрації ВН4410АО, що належить на праві власності ОСОБА_2 (Одеська область, Біляївський район, с. Паліївка, вул. Лиманська, 19, ІПН НОМЕР_1), шляхом безпосереднього продажу зазначеного автомобіля ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» з укладенням від імені ОСОБА_2 договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, зі зняттям вказаного автомобілю з обліку в органах ДАІ України, а також наданням ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу. Дане рішення набрало законної сили 21.07.2011 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Відповідно до ст. 255 КАС України постанова або ухвала суду, яка набрала законної сили, є обовязковою для осіб, які беруть участь у справі, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України. Обставини, які були встановлені постановою, що набрала законної сили, в одній адміністративній справі не можуть оспорюватися в іншій судовій справі за участю тих самих сторін.

На підставі викладеного суд дійшов висновку, що діями відповідача порушені права позивача як заставодержателя належного на праві власності ОСОБА_3 автомобіля марки Kia Sportage, 2000 року випуску, державний номер ВН4691ВC, кузов № НОМЕР_2, тип ТЗ легковий седан, номер державної реєстрації ВН4410АО, оскільки право застави на вказаний транспортний засіб у позивача виникло на підставі належним чином укладеного договору застави від 23 травня 2006 року до прийняття оскаржуваної постанови про накладення арешту на рухоме майно, а тому постанова №27621967 від 01.09.2011 року про накладення арешту на автомобіль марки Kia Sportage, 2000 року випуску, державний номер ВН4691ВC, кузов № НОМЕР_2, тип ТЗ легковий седан, номер державної реєстрації ВН4410АО, підлягають скасуванню.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За таких підстав, розглянувши справу в межах позовних вимог, з урахуванням встановлених фактів, суд дійшов до висновку, що адміністративний позов публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до відділу державної виконавчої служби Біляївського міськрайонного управління юстиції в Одеській області, третя особа ОСОБА_2 про скасування постанови №27621967 від 01.09.2011 року про накладення арешту на автомобіль марки Kia Sportage, 2000 року випуску, державний номер ВН4691ВC, кузов № НОМЕР_2, тип ТЗ легковий седан, номер державної реєстрації ВН4410АО, підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 2, 7, 8, 9, 11, 86, 94, 159 - 163, 254 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Адміністративний позов задовольнити.

Скасувати постанову старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби Біляївського районного управління юстиції Одеської області ОСОБА_1 №27621967 від 01.09.2011 року про накладення арешту на автомобіль легковий, Kia Sportage, номер державної реєстрації: ВН4410АО, належний на праві власності ОСОБА_2 (67600, АДРЕСА_1; інд. Код: НОМЕР_1).

Постанову може бути оскаржено в апеляційному порядку до Одеського апеляційного адміністративного суду через Одеський окружний адміністративний суд у строки та в порядку встановлені ст. 186 КАС України.

Постанова набирає законної сили в порядку передбаченому статтею 254 КАС України.

Повний текст постанови складено та підписано 16 листопада 2015 року.

Суддя О.А. Левчук

.