Справа № 826/6933/13-а
Суддя: Черпіцька Л.Т.
Дата ухвалення: 2015-11-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 листопада 2015 року м. Київ К/800/3087/15

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

Суддів:Черпіцької Л.Т.
Розваляєвої Т.С.
Васильченко Н.В.

провівши попередній розгляд адміністративної справи за касаційною скаргою Київської міської митниці на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 18.07.2013р. та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 27.11.2014р. у справі № 826/6933/13-а за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Милкоу-Україна" до Київської міжрегіональної митниці про скасування рішень про коригування митної вартості товарів, -

ВСТАНОВИЛА:

Позивач звернувся з позовом, в якому просив визнати протиправними і скасувати рішення про коригування митної вартості товарів від 02.04.2013 року №100270000/2013/300381/2 та №100270000/2013/300382/2.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на протиправність дій митниці щодо самостійного визначення митної вартості та необґрунтованим витребуванням у позивача додаткових документів щодо підтвердження митної вартості товару.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 18.07.2013р., залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 27.11.2014р., позов задоволено повністю. Скасовані рішення Київської регіональної митниці про коригування митної вартості товарів від 02.04.2013 року №100270000/2013/300381/2 та №100270000/2013/300382/2.

На постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 18.07.2013р. та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 27.11.2014р. надійшла касаційна скарга Київської митниці, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального та процесуального права, ставиться питання про їх скасування.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що 30 січня 2013 року між ТОВ «Милкоу-Україна» (Покупець) та фірмою «Roquette Freres» (Франція, Продавець) було укладено контракт №1/13, за умовами якого Продавець продає, а Покупець придбаває на умовах FCA Франція/Італія («Інкотермс 2010») і/або CIF Одеса («Інкотермс 2010») крохмаль та крохмалопродукти компанії «Roquette Freres», з її виробничих потужностей, що знаходяться у Франції та Італії, що в подальшому іменуються «Товар», відповідно до Специфікації на Товар, а також умов і цін, що вказується в додатках, які є невід'ємною частиною даного Контракту. 30 січня 2013 року між сторонами підписано додаток №1 до контракту №1/13 від 30 січня 2013 року, яким було врегульовано питання купівлі-продажу конкретної партії товару.

На підставі вказаного контракту та додатку до нього, 27 березня 2013 року позивачем було ввезено на митну територію України обумовлений додатком товар (товар № 1) - органічна хімічна сполука, визначеного хімічного складу: глюконо дельта-лактон SG, CAS No: 90-80-2, Хімічна назва: D-глюконо 1,5-лактонбілий кристалічний порошок без запаху, кисло-солодкий на смак, в мішках по 25 кг. - 399 мішків. Крім того, 29 березня 2013 року, позивачем було ввезено на митну територію України обумовлений додатком товар (товар №2) - харчовий модифікований естерифікований крохмаль КЛЕАРАМ СН2020 (ацетильований ді крохмаль адіпат з воскової кукурудзи) CAS No:63798-35-6, білий порошок без смаку та запаху, в мішках по 25 кг. - 400 мішків.

Для митного оформлення товару №1 та товару №2 позивачем були подані відповідно вантажні митні декларації за формою МД-2 №100270000/2013/156482 від 27 березня 2013 року та №100270000/2013/156823 від 29 березня 2013 року з визначенням вартості за придбаний товар за ціною контракту з використанням основного методу визначення митної вартості, у якій товар був задекларований у митному режимі «імпорт 40».

На підтвердження митної вартості товару №1 позивачем були надані до митного органу документи: облікова картка суб'єкта ЗЕД №100/2012/0006720 від 30 листопада 2012 року; міжнародна товарно-транспортна накладна (СМR) №61068 від 20 березня 2013 року; книжка міжнародних дорожніх перевезень (Carnet TIR) №XF.70995916 від 20 березня 2013 року; платіжне доручення №97 від 27 лютого 2013 року; довідка про транспортно-експедиційні витрати від 21 березня 2013 року №2/6; прейскурант (прайс-лист) виробника товару від 30 счня 2013 року; рахунок-фактура (інвойс) №R1N21E1 від 19 березня 2013 року; пакувальний лист від 19 березня 2013 року №ADE2/ЕС29; доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) від 30 січня 2013 року №1; зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу №1/13 від 30 січня 2013 року; довідка про проведення декларування валютних цінностей, доходів та майна, що належать резиденту України і знаходяться за її межами (про відсутність за межами України валютних цінностей та майна) №3161 від 23 січня 2013 року; інформація про позитивні результати здійснення екологічного контролю товару №2730 від 20 березня 2013 року; інформація про позитивні результати здійснення фітосанітарного контролю товару №2730 від 20 березня 2013 року; інформація про позитивні результати здійснення радіологічного контролю товару №2730 від 20 березня 2013 року; сертифікат про походження товару загальної форми №DPOR1N21E/ADE2/ЕС29 від 19 березня 2013 року; сертифікат якості від 18 березня 2013 року; копія митної декларації країни відправлення №13ITQUV1T0001488E3 від 19 березня 2013 року; інформаційний код результатів митного огляду товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу № 1/1-0-0-0/1.3/00/5/3/1.5 від 27 березня 2013 року.

На підтвердження митної вартості товару №2 позивачем були надані митному органу документи: облікова картка суб'єкта ЗЕД №100/2012/0006720 від 30 листопада 2012 року; акт про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу №10270000/2013/00599 від 27 березня 2013 року; міжнародна товарно-транспортна накладна (СМR) №61067 від 20 березня 2013 року; книжка міжнародних дорожніх перевезень (Carnet TIR) №XF.70995916 від 20 березня 2013 року; платіжне доручення №97 від 27 лютого 2013 року; довідка про транспортно-експедиційні витрати від 21 березня 2013 року №1/60; прейскурант (прайс-лист) виробника товару від 30 січня 2013 року; висновок про вартісні характеристики товару №11/291 від 27 березня 2013 року; рахунок-фактура (інвойс) №R1N29 R1 від 19 березня 2013 року; пакувальний лист від 19 березня 2013 року №ADE2/ЕС29; доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) від 30 січня 2013 року №1; зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу №1/13 від 30 січня 2013 року; інформація про позитивні результати здійснення санітарно-епідеміологічного контролю товару №2730 від 20 березня 2013 року; інформація про позитивні результати здійснення екологічного контролю товару №2730 від 20 березня 2013 року; інформація про позитивні результати здійснення фітосанітарного контролю товару №2730 від 20 березня 2013 року; інформація про позитивні результати здійснення радіологічного контролю товару №2730 від 20 березня 2013 року; сертифікат про походження товару загальної форми №DPOR1N29R/ADE2/ЕС29 від 19.березня 2013 року; сертифікат якості від 18 березня 2013 року; копія митної декларації країни відправлення №13ITQUV1T0001499E7 від 19 березня 2013 року.

Митна вартість товарів була визначена позивачем виходячи з ціни контракту, тобто за основним методом.

За результатами розгляду поданих до митного оформлення документів, відповідач дійшов висновку, що у поданих документах існують певні розбіжності, які впливають на числове значення складових митної вартості товарів та дають підстави для обґрунтованого сумніву у достовірності відомостей про митну вартість.

У зв'язку з виявленими розбіжностями щодо митної вартості товару №1 та товару №2, декларанту було запропоновано надати однаковий пакет документів, в тому числі й додаткових, для підтвердження митної вартості товарів, а саме: - якщо рахунок сплачено, банківські документи, що стосуються оцінюваного товару; - за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; - договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; - рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); - рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); - виписку з бухгалтерської документації; - каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; - копію митної декларації країни відправлення; - висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями; - інформацію біржових організацій про вартість товару або сировини.

Перелік витребуваних документів був доведений до відома уповноваженої особи позивача - ТОВ «Милкоу-Україна» шляхом направлення електронних повідомлень.

З переліку витребуваних документів декларантом було подано наступні документи: 1) щодо товару №1: - прайс-лист виробника товару від 30.01.2013р.; - митну декларацію країни відправлення №13ITQUV1T0001488E3 від 19.03.2013 року; - довідку про транспортно-експедиційні витрати від 21.03.2013 року №2/6; - висновок експертної організації щодо ціни товару від 27.03.2013 р. №11/291; - банківський платіжний документ, що стосується товару - платіжне доручення №97 від 27.02.2013 р.; 2) щодо товару №2: - прайс-лист виробника товару від 30.01.2013 р.; - митну декларацію країни відправлення №13ITQUV1T0001499E7 від 19.03.2013 року; - довідку про транспортно-експедиційні витрати від 21.03.2013 року №1/6; - висновок про вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованою експертною організацією №11/291 від 27.03.2013 року; - банківський платіжний документ, що стосується товару - платіжне доручення №97 від 27.02.2013р.

Позивачем було повідомлено митний орган про те, що такі документи як: договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається, рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця та рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту) відсутні у зв'язку з поданням прямого договору з виробником №1/13 від 30.01.2013 р. Виписка з бухгалтерської документації - відсутня у зв'язку з першою поставкою.

Однак, 2 квітня 2013 року Київською регіональною митницею були прийняті рішення про коригування митної вартості товару: №100270000/2013/300381/2, яким було скориговано митну вартість товару №1 з 1,31 євро за кг до 2,48 євро за кг. та №100270000/2013/300382/2, яким було скориговано митну вартість товару №2 з 0,79 євро за кг до 1,42 євро за кг. Митну вартість товару №1 та №2 відповідачем було визначено за резервним методом визначення митної вартості товару, який ґрунтується на раніше визначених митними органами митних вартостях. Митний орган дійшов висновку про те, що митна вартість товару не може бути визначена за ціною договору (контракту) у зв'язку з тим, що надані документи містять неповні відомості (у наданих документах містяться розбіжності). Наявна у митного органу інформація щодо митної вартості імпортованих товарів призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості.

У зв'язку із прийняттям рішень про коригування митної вартості товарів, митним органом було видано позивачу картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів відповідно №100270000/2013/00617 та №100270000/2013/00618 від 02 квітня 2013 року.

Отже, предметом даного спору є правомірність визначення митної вартості товару.

Розглядаючи справу та задовольняючи позовні вимоги суди дійшли висновку, що подані позивачем документи для митного оформлення товару дають змогу встановити митну вартість товару, а митним органом не надано належного обґрунтування причин їх неврахування для встановлення митної вартості товару.

Колегія суддів погоджується з такими висновками судів попередніх інстанцій щодо наявності підстав для задоволення позову, з огляду на наступне.

Відповідно до статті 49 Митного кодексу України (далі - МК України) митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно з пунктом 1 частини четвертої статті 54 Митного кодексу України митний орган під час здійснення контролю за правильністю визначення митної вартості товарів зобов'язаний здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Статтею 53 МК України встановлено, що у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:

1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п'ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;

2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу);

4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;

8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Згідно із ч.3 ст.53 МК України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Аналіз даної норми дає змогу виокремити наступні обставини, за наявності яких митний орган має право зобов'язати декларанта подати додаткові документи для підтвердження митної вартості: 1) наявність розбіжностей між окремими документами; 2) наявність ознак підробки певних документів; 3) відсутність достатніх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Висновок митного органу щодо наявності даних обставин повинен бути обґрунтованими та підтверджений відповідними доказами. Так, встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів митний орган повинен вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих декларантом документів неможливо встановити дані складові та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.

Згідно з ч.1 ст.54 МК України, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Статтею 57 Митного кодексу України встановлено, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами:1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов'язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу.

Відмовляючи позивачу в митному оформленні товару за 1 методом, митний орган посилався на наявність сумніву в правильному визначенні заявленої митної вартості та на неподання позивачем всіх додатково витребуваних документів. При цьому відповідачем був застосований метод 2-ґ (резервний) визначення митної вартості товару. Відповідно до положень Митного кодексу України кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

Окрім того, в рішенні про коригування митної вартості товару митний орган чітко не вказав, які відомості в наданих йому документах викликають сумніви, в чому вони полягають та яким чином витребувані документи можуть вплинути на визначення ціни за будь-яким методом.

Аналізуючи наведене, колегія суддів погоджується з судом першої та апеляційної інстанцій, що подані позивачем документи для митного оформлення товару дають змогу встановити митну вартість товару, а митним органом в свою чергу не надано належного обґрунтування причин їх неврахування для встановлення митної вартості товару.

Отже, відповідач не надав доказів того, що документи, подані позивачем для митного оформлення товару, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації.

Таким чином, суди дійшли вірного висновку щодо протиправності рішення про коригування митної вартості товарів.

За таких обставин судова колегія дійшла висновку, що при вирішенні справи судами першої та апеляційної інстанцій вірно застосовані норми матеріального та процесуального права. Доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують. За таких обставин підстав для задоволення касаційної скарги судова колегія не вбачає.

Згідно із ст. 220 КАС України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Керуючись статтями 220, 220-1, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів Вищого адміністративного суду України

УХВАЛИЛА:

Касаційну скаргу Київської міської митниці відхилити.

Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 18.07.2013р. та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 27.11.2014р. залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення копії особам, які беруть участь у справі та може бути переглянута в порядку ст.ст. 235-2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: