Справа № 814/1577/15
Суддя: Лебедєва Г. В.
Дата ухвалення: 2015-09-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24.09.2015 р. № 814/1577/15

Миколаївський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді - Лебедєвої Г.В., розглянувши в порядку письмового провадження в м. Миколаєві справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до управління ДПтС України в Луганській області, Головного управління Державної казначейської служби України у Луганській області, Свердловської виправної колонії УДПтС в Луганській області №38 про стягнення з управління ДПтС України в Луганській області заборгованості по грошовому забезпеченню в сумі 15133,08 грн. ,-

В С Т А Н О В И В:

До суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до управління ДПтС України в Луганській області про стягнення з управління ДПтС України в Луганській області заборгованості по грошовому забезпеченню в сумі 15133,08 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що у січні 2015 року позивач переїхав на проживання до м. Миколаєва із зони проведення антитерористичної операції в м. Свердловську Луганської області, де проходив службу у Свердловській виправній колонії №38 Управління державної пенітенціарної служби України в Луганській області. Через бездіяльність Управління ДПтС України в Луганській області позивачу не виплачено заборгованість по грошовому забезпеченню в сумі 15133,08 грн., на підставі чого позивач звернувся до суду з вказаним позовом.

Ухвалою суду від 18.06.2015 року до участі у справі в якості другого відповідача було залучено Головне управління Державної казначейської служби України у Луганській області (далі - ГУ ДКСУ у Луганській області, відповідач № 2.

Ухвалою суду від 27.08.2015 до участі у справі в якості другого відповідача було залучено Свердловську виправну колонію УДПтС в Луганській області №38 (далі - Свердловська ВК, відповідач № 3).

Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив суд задовольнити їх з підстав, викладених у позовній заяві.

Представник управління ДПтС України в Луганській області в судове засідання не прибув, надав суду заяву, в якій просив розглянути справу без його участі, та письмові заперечення проти позову, в обґрунтування яких, зазначив, що ч. 2 ст. 49 Бюджетного кодексу України передбачено, що центральний орган виконавчої влади, що реалізує політику сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, здійснює платежі за дорученням розпорядників бюджетних коштів у разі наявності у розпорядників бюджетних асигнувань. Так, на розрахункові рахунки управління ДПтС України в Луганський області від головного розпорядника коштів, Державної пенітенціарної служби України, у жовтні, листопаді 2014 року надходили кошти на виплату грошового забезпечення та заробітної плати співробітникам підпорядкованих підрозділів управління ДПтС України в Луганській області, в тому числі співробітникам Свердловської виправної колонії управління ДПтС України в Луганській області (№ 38). При цьому, направити вказані кошти на розрахункові рахунки підпорядкованих установ області у управління ДПтС України в Луганській області можливості не було, в зв'язку з тим, що з вимогами ст. 14 Закону України "Про боротьбу з тероризмом", доручень Президента України, рішень Ради національної безпеки і оборони України, доручень Кабінету Міністрів України та постанов Правління Національного банку України від 06.08.2014 № 466 "Про призупинення здійснення фінансових операцій" казначейське обслуговування бюджетів, розпорядників та одержувачів бюджетних коштів, розташованих на території Донецької та Луганської області, що не контролюється українською владою, не здійснювалося, а також банками України було призупинено здійснення усіх видів фінансових операцій. Для отримання фінансування на виплату заробітної плати, та інші витрати Свердловська виправна колонія управління ДПтС України в Луганській області (№ 38) повинна була здійснити переміщення, зі збереженням своїх основних функції, з територій де органи державної влади України тимчасово не виконують свої повноваження на території, які контролюються українською владою, та зареєструватися органах Державної казначейської служби України, як юридична особа яка змінила місцезнаходження. Відповідно до п.2.3 Наказу Міністерства фінансів України від 02.03.2012 № 309 "Про затвердження Порядку реєстрації та обліку бюджетних зобов'язань розпорядників бюджетних коштів та одержувачів бюджетних коштів в органах Державної казначейської служби України", органи Казначейства звіряють поданий розпорядником Реєстр та підтвердні документи на предмет відповідності даних, уключених до Реєстру. Підтвердні документи, надані розпорядником бюджетних коштів, опрацьовуються органом Казначейства: за захищеними видатками, які не потребують проведення процедур закупівель, - протягом 1 операційного дня. Враховуючи той факт, що Свердловська виправна колонія (№ 38) не здійснила переміщення з тимчасово неконтрольованої території на території де органи державної влади України виконують свої повноваження, установа не була внесена до Реєстру. Також, відповідач зазначив, що платіжних доручень на отримання фінансування на виплату заробітної плати до органів Казначейства та управління з Свердловської виправної колонії (№ 38) не надходило. Вказане стало причиною, повернення залишку коштів з рахунків управління ДПтС України в Луганський області до Державного бюджету України. Крім того, 11.11.2014 року набрала чинності постанова Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 року № 595 "Деякі питання фінансування бюджетних установ, здійснення соціальних виплат населенню та надання фінансової підтримки окремим підприємствам та організаціям Луганської та Донецької областей". Пунктом 3 Тимчасового порядку встановлено, що заробітна плата працівникам установи за період коли установа розміщувалась на тимчасово неконтрольованій території, а у подальшому територія була повернута під контроль органів державної влади, або установа переміщена у населений пункт на контрольовану територію, виплачується у повному обсязі за рахунок кошторису установи. Заробітна плата виплачується працівникам установи, яка переміщена на контрольовану територію, якщо установа продовжує функціонувати (здійснювати господарську, статутну діяльність) і працівники виконують свої функціональні обов'язки. Враховуючи вищевикладене, та відповідно до вимог вищезазначених нормативних документів, заробітна плата за липень, жовтень - листопад 2014 року може бути виплачена ОСОБА_1, після того, як територія на якій дислокується Свердловська виправна колонія (№ 38) буде повернута під контроль органів державної влади, або установа буде переміщена у населений пункт на контрольовану територію, у повному обсязі за рахунок кошторису Свердловської виправної колонії (№ 38). За таких обставин, зазначені у заперечені дані, а також додані письмові докази в повному обсязі спростовують позовну заяву ОСОБА_1 про стягнення з управління ДПтС України в Луганській області заборгованості по грошовому забезпеченню в сумі 15133,08 грн., а тому позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Представник Головного управління Державної казначейської служби України у Луганській області, в судове засідання не прибув, надав суду письмові заперечення проти позову, в яких посилається на те, що відповідно до Положення про Головне управління Державної казначейської служби України у Луганській області, затверджене наказом Державної казначейської служби України від 21.11.2011 року №126 Головне управління, у тому числі, здійснює через систему електронних платежів Національного банку України розрахунково - касове обслуговування розпорядників, одержувачів бюджетних коштів та інших клієнтів. Відповідач 2 зазначив, що він по справі є розпорядником бюджетних коштів, який уповноважений на отримання бюджетних асигнувань, взяття бюджетних зобов'язань та здійснення витрат бюджету, та перебуває на казначейському обслуговуванні у Головному управлінні. Також зазначив, що ГУ ДКС України у Луганській області є бюджетною установою, що фінансується за рахунок коштів державного бюджету України. Взяття бюджетних зобов'язань та, витрачання бюджетних коштів здійснює у межах кошторису, який затверджується головним розпорядником бюджетних коштів, а саме Міністерством юстиції України. Головне управління лише провадить розрахунково-касове обслуговування управління ДПтС України в Луганській області в межах затвердженого кошторису. Відповідач зазначив, що відповідно до ст. 61 Конституції України юридична відповідальність має індивідуальний характер, тому пред'явлення будь-яких вимог до ГУ ДКС України у Луганській області , як органу що реалізує державну політику у сфері казначействі обслуговування бюджетних коштів є безпідставним.

Представник Свердловської виправної колонії УДПтС в Луганській області №38 в судове засідання не прибув, повідомити про дату, час і місце розгляду справи засобами поштового зв'язку немає можливості, оскільки згідно з листом в.о. директора ЛД УДППЗ "Укрпошта" від 10.09.2014 року № 06-19-558, у відповідності до якого у зв'язку з загостренням суспільно-політичної ситуації на території Донецької та Луганської областей, проведенням бойових дій в зоні АТО, підвищення ризику виникнення загрози життю та здоров'ю працівників поштового зв'язку, блокуванням шляхів проїзду до м. Донецьк та м. Луганськ незаконними озброєними угрупованнями, листом в.о. генерального директора УДППЗ "Укрпопгга" від 22.07.2014р. №522-31/205 до окремої вказівки, призупинено приймання для пересилання поштових відправлень на адресу населених пунктів: Донецької області: Амвросіївського, Старобешівського, Шахтарського, Ясинуватського, Новоазовського та Тельманівського районів, м. Дзержинськ, м. Дебальцеве, м. Кіровське, м. Сніжне, м. Донецьк, м. Макіївка, м. Єнакієве, м. Горлівка, м. Харцизьк, м. Торез, м. Докучаєвськ; Луганської області: Перевальського, Попаснянського, Антрацитівського, Лутугинського, Станично-Луганського, Слов'яносербського, Краснодонського, Свердловського районів, м. Луганськ, м. Алчевськ, м. Первомайськ, м. Кіровськ, м. Ровеньки, м. Красний Луч, м. Лисичанськ, м. Рубіжне, м. Стаханів, м. Брянка, м. Сєверодонецьк.

Суд у судовому засіданні 24.09.2015 року на підставі ч. 4 ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України), враховуючи відсутність потреби заслухати свідка чи експерта, ухвалив про перехід до розгляду справи у порядку письмового провадження.

Дослідивши письмові докази, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих сторонами доказів, оцінивши докази відповідно до вимог статей 69-72 КАС України, суд дійшов наступного.

Судом установлено, що ОСОБА_1 капітан внутрішньої служби працював в Свердловській виправній колонії Управління ДПтСУ в Луганській області (№ 38).

Наказом Свердловської ВК від 19.12.2014 року № 73 о/с позивача було звільнено з займаної посади за ст. 38 КЗпП України (за власним бажанням) (а.с. 6).

Наказом від 12.01.2015 року №3 о/с капітана внутрішньої служби ОСОБА_1 (прибулого для подальшого проходження служби із Свердловської виправної колонії УДПтС в Луганській області №38) з 01.01.2015 року призначено інспектором нагляду і безпеки Ольшанської виправної колонії УДПтС в Миколаївській області №53 (а.с.7).

Згідно з довідкою від 01.12.2014 року № 32/5096, виданою Свердловською ВК, заборгованість по заробітній платні ОСОБА_1 за 2014 рік складає 15133,08 грн., а саме: липень 2014 року - 4042,77 грн.; жовтень 2014 року - 3932,9 грн.; листопад 2014 року - 7157,52 грн. (а.с.4).

Статтею 43 Конституції України передбачено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується.

Держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю, гарантує рівні можливості у виборі професії та роду трудової діяльності, реалізовує програми професійно-технічного навчання, підготовки і перепідготовки кадрів відповідно до суспільних потреб.

Використання примусової праці забороняється. Не вважається примусовою працею військова або альтернативна (невійськова) служба, а також робота чи служба, яка виконується особою за вироком чи іншим рішенням суду або відповідно до законів про воєнний і про надзвичайний стан.

Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом.

Використання праці жінок і неповнолітніх на небезпечних для їхнього здоров'я роботах забороняється.

Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

У відповідності до статті 1 Закону України "Про оплату праці" заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Згідно з частиною 2 статті 4 Закону України "Про оплату праці" для установ і організацій, що фінансуються з бюджету, - це кошти, які виділяються з відповідних бюджетів, а також частина доходу, одержаного внаслідок господарської діяльності та з інших джерел.

Відповідно до статті 115 Кодексу законів про працю України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.

Відповідно до частини 1 статті 116 Кодексу законів про працю України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

Судом установлено, що станом на день розгляду справи залишається не погашеною заборгованість з виплати заробітної плати по ОСОБА_1 в розмірі 15133,08 грн.

Згідно з частиною 2 статті 11 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів осіб, про захист яких вони просять.

Як вбачається з прохальної частини позову, позивач просить суд стягнути з управління ДПтС України в Луганській області суму заборгованості в розмірі 15133,08 грн. Вказана сума заборгованості підтверджується довідкою від 01.12.2014 року № 32/5096, виданою Свердловською ВК, проте доказів того, що зазначена сума не відповідає дійсності, відповідачами суду не надано.

Щодо посилань позивача на те, що сума заборгованості підлягає стягненню з Управління Державної пенітенціарної служби України в Луганській області суд зазначає наступне.

Як установлено судом, позивач перебувала в трудових відносинах безпосередньо з Свердловською виправною колонією управління Державної пенітенціарної служби України в Луганській області (№ 38).

Згідно з підпунктом 15 пункту 4 Положення про Свердловську виправну колонію управління Державної пенітенціарної служби України в Луганській області (№ 38), затвердженого наказом Державної пенітенціарної служби України від 27.04.2012 року № 267 (далі - Положення), Свердловська ВК є розпорядником коштів державного бюджету третього ступеня, передбачених на утримання Державної кримінально-виконавчої служби України, та коштів, одержаних від виробничо-господарської діяльності.

Відповідно до підпункту 18 пункту 4 Положення Свердловська ВК здійснює згідно з чинним законодавством оплату праці, виплату встановлених компенсацій та пільг персоналу виправної колонії та засудженим.

За підпунктом 22 пункту 4 Положення Свердловська ВК проводить роботу з кадрами, здійснює їх добір та розстановку.

Відповідно до пункту 8 Положення начальник виправної колонії у встановленому порядку призначає на посади, переміщує та звільняє персонал виправної колонії, що належать до номенклатури установи, а також уносить керівництву управління пропозиції щодо присвоєння йому спеціальних звань.

Згідно з пунктом 15 Положення виправна колонія є юридичною особою, має самостійний баланс, рахунки в установах казначейської служби.

Відповідно до частини 1 статті 96 Цивільного кодексу України юридична особа самостійно відповідає за своїми зобов'язаннями.

Відповідно до частини 3 статті 96 цього кодексу учасник (засновник) юридичної особи не відповідає за зобов'язаннями юридичної особи, а юридична особа не відповідає за зобов'язання її учасника (засновника), крім випадків, встановлених установчими документами та законом.

На підставі викладеного, з метою повного захисту прав та інтересів позивача суд вважає за необхідне обрати належний спосіб захисту порушених прав та інтересів позивача, стягнувши на користь позивача заборгованість з виплати заробітної плати та компенсації за невикористану відпустку в розмірі 15133,08 грн. з Свердловської виправної колонії управління Державної пенітенціарної служби України в Луганській області (№ 38).

Згідно з пунктом 2 частини 1 статті 256 КАС України негайно виконуються постанови суду про присудження виплати заробітної плати, іншого грошового утримання у відносинах публічної служби - у межах стягнення за один місяць.

Згідно з довідкою про заборгованість по заробітній платі ОСОБА_1 сума заробітної плати за липень 2014 р. склала 4042,77 грн., за жовтень 2014 року - 3932,79 грн., за листопад 2014 р. - 7157,52 грн.

Таким чином, виходячи із вищевикладеного суд, дійшов висновку що, обов'язок нарахування та виплати заробітної плати своїм працівникам покладено на Свердловську ВК.

Відповідно до статті 86 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Частиною 1 статті 71 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Частиною 2 статті 71 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

На підставі викладеного суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до управління ДПтС України в Луганській області, Головного управління Державної казначейської служби України у Луганській області, Свердловської виправної колонії УДПтС в Луганській області №38 про стягнення з управління ДПтС України в Луганській області заборгованості по грошовому забезпеченню в сумі 15133,08 грн. Керуючись статтями 2, 11, 17, 18, 71, 72, 94, 158-163, 256 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до управління ДПтС України в Луганській області, Головного управління Державної казначейської служби України у Луганській області, Свердловської виправної колонії УДПтС в Луганській області №38 про стягнення з управління ДПтС України в Луганській області заборгованості по грошовому забезпеченню в сумі 15133,08 грн. задовольнити частково.

Стягнути з Свердловської виправної колонії УДПтС в Луганській області №38 на користь ОСОБА_1 заборгованість по грошовому забезпеченню в сумі 15133,08 грн. (п'ятнадцять тисяч сто тридцять три гривні вісім копійок).

У задоволенні решти вимог у межах стягнення за один місяць відмовити.

Допустити негайне виконання постанови в межах суми стягнення за один місяць.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі до Одеського апеляційного адміністративного суду через Миколаївський окружний адміністративний суд апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги на постанову суду одночасно надсилається особою, яка її подає, до Одеського апеляційного адміністративного суду.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого ст.186 КАС України, якщо таку скаргу не було подано.

Суддя Г.В. Лебедєва