Справа № 804/3929/15
Суддя: Чередниченко В.Є.
Дата ухвалення: 2015-11-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 листопада 2015 рокусправа № 804/3929/15

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Чередниченко В.Є.,

суддів: Коршуна А.О., Панченко О.М.,

за участю секретаря судового засідання: Яковенко О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську адміністративну справу за апеляційною скаргою управління Пенсійного фонду України в м. Нікополі та Нікопольському районі Дніпропетровської області, Нікопольської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26 травня 2015 року у справі № 804/3929/15 за позовом публічного акціонерного товариства «Нікопольський завод трубопровідної арматури» до Нікопольської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області, управління Пенсійного фонду України в м. Нікополі та Нікопольському районі Дніпропетровської області про скасування вимоги,-

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерного товариства «Нікопольський завод трубопровідної арматури» (далі - ПАТ «НЗТА») 06 березня 2015 року звернулось до суду з позовом до Нікопольської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області (далі - відповідач-1), управління Пенсійного фонду України в м. Нікополі та Нікопольському районі Дніпропетровської області (далі - відповідач-2), згідно з яким просить скасувати прийняту відповідачем-2 вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 03 грудня 2014 року №Ю-840-25 у розмірі 178112,97 грн.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 09 січня 2013 року було порушено провадження у справі про банкрутство №26/904/229/2013, суд прийняв рішення про відхилення додаткових конкурсних грошових вимог відповідача-1 в розмірі 1235915,31 грн., які не було визнано ні підприємством-боржником, ні розпорядником майна ПАТ «НЗТА» з огляду на те, що кредитором не доведено належними та допустимими доказами факт направлення на адресу господарського суду Дніпропетровської області у 30-денний строк після публікації оголошення про порушення провадження у справі про банкрутство заяви про додаткові конкурсні грошові вимоги у справі про банкрутство №26/904/229/2013, з огляду на зазначене, грошові вимоги, які визначені в оскаржуваній вимозі, є погашеними в силу закону та не можуть бути повторно стягнуті органом державної податкової служби, оскільки такі дії будуть суперечити Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом».

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26 травня 2015 року адміністративний позов задоволено повністю.

Постанова суду мотивована тим, що конкурсні грошові вимоги ініціюючого кредитора до ПАТ «НЗТА» в сумі 178112,97 грн., які зазначені у оскаржуваній вимозі, відповідно до ухвали господарського суду Дніпропетровської області від 18 липня 2013 року у справі №26/904/229/2013 вважаються такими, що погашені в силу приписів вимог чинного законодавства України.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції відповідачі оскаржили її до апеляційного суду з підстав порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права. Просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою у задоволенні позову відмовити.

В апеляційних скаргах зазначають, що станом на 01 жовтня 2013 року в картці особового рахунку позивача обліковується заборгованість зі сплати ЄСВ в сумі 429149,69 грн., з яких недоїмка - 358618,35 грн. фінансові санкції - 42856,62 грн. та пеня - 27674,70 грн., яка виникла у зв'язку із сплатою внеску не в повному обсязі та з урахуванням сальдо, переданого Пенсійним фондом України

Згідно з запереченням на апеляційні скарги, позивач посилаючись на їх необґрунтованість просив у задоволенні апеляційних скарг відмовити, постанову суду першої інстанції залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника позивача який заперечував щодо задоволення апеляційних скарг, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції в межах доводів апеляційних скарг, обговоривши доводи апеляційних скарг та заперечень на них, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та знайшло підтвердження під час розгляду апеляційної скарги, що відповідачем-1 у зв'язку з наявністю у позивача заборгованості по сплаті єдиного внеску за період жовтень - листопад 2012 року була сформована вимога про сплату боргу (недоїмки) від 03 грудня 2014 року № Ю-840-25, яка отримана позивачем 09 грудня 2014 року (а.с.16).

За результатами адміністративного оскарження вищевказана вимога залишена без змін.

Правомірність та обґрунтованість вказаної вимоги відповідача-1є предметом спору переданого на вирішення суду.

Вирішуючи спірні відносини між сторонами та задовольняючи позов, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що оскаржувана вимога прийнята не на підставі та не у спосіб, що передбачені законодавством України.

Колегія суддів, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права при винесенні оскарженої постанови, виходить з наступного.

Приписами статті 1 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов'язкового державного соціального страхування в обов'язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб та членів їхніх сімей на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Відповідно до частин 1,2 статті 9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», єдиний внесок обчислюється виключно у національній валюті, у тому числі з виплат (доходу), що здійснюються в натуральній формі. Обчислення єдиного внеску здійснюється на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) виплат (доходу), на які відповідно до цього Закону нараховується єдиний внесок.

Відповідно до положень статті 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», рішення, прийняті органами доходів і зборів та органами Пенсійного фонду з питань, що належать до їх компетенції відповідно до цього Закону, є обов'язковими до виконання платниками єдиного внеску, посадовими особами і застрахованими особами. У разі виявлення своєчасно не сплачених сум страхових внесків платники єдиного внеску зобов'язані самостійно обчислити ці внески і сплатити їх з нарахуванням пені в порядку і розмірах, визначених цією статтею. Суми недоїмки стягуються з нарахуванням пені та застосуванням штрафів.

Відповідно до пунктів 6.3, 6.4 Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, затвердженої Наказом Міністерства доходів і зборів України від 09.09.2013 року №455, органи доходів і зборів надсилають платникам вимогу про сплату недоїмки в таких випадках: якщо дані документальних перевірок результатів діяльності платника про суми доходу (прибутку) фізичних осіб - підприємців чи осіб, які забезпечують себе роботою самостійно, свідчать про донарахування сум єдиного внеску органами доходів і зборів у повідомленнях-розрахунках, де визначено суми єдиного внеску, які підлягають доплаті. Вимога формується на підставі даних особових рахунків платників на суму боргу, що перевищує 10 гривень. Вимога про сплату недоїмки є виконавчим документом. Сума боргу у вимозі проставляється у гривнях з двома десятковими знаками. Вимога про сплату боргу формується на підставі актів документальних перевірок, звітів платника про нарахування єдиного внеску та облікових даних з карток особових рахунків платників за формою згідно з додатком 4 до цієї Інструкції (для платника - юридичної особи) або за формою згідно з додатком 5 до цієї Інструкції (для платника - фізичної особи).

Зі змісту зазначених правових норм вбачається, що за загальним правилом платник єдиного соціального внеску самостійно визначає суми грошових зобов'язань. У випадку, якщо за результатами перевірки або на підставі даних особових рахунків платників, органом доходів та зборів буде встановлено зокрема завищення або заниження платником податків єдиного соціального внеску, він уповноважений самостійно визначити йому суму грошового зобов'язання шляхом винесення податкової вимоги.

Відповідно до частини 2 статті 14 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» в редакції, що регулює спірні відносини встановлено, що вимоги конкурсних кредиторів, що заявлені після закінчення строку, встановленого для їх подання, або не заявлені взагалі, - не розглядаються і вважаються погашеними, про що господарський суд зазначає в ухвалі, якою затверджує реєстр вимог кредиторів. Зазначений строк є граничним і поновленню не підлягає.

Отже, порушення кредитором 30 денного строку на подання заяви з вимогою до боржника про сплату заборгованості, яка виникла до дня порушення провадження у справі про банкрутство є наслідком її погашення.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи, 09 січня 2013 року господарським судом Дніпропетровської області порушено провадження у справі про банкрутство позивача (справа № 26/904/229/2013).

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 18 липня 2013 року у зазначеній справі, яку постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 14 серпня 2013 року залишено без змін, затверджено реєстр вимог кредиторів. При цьому вимоги УПФУ в м. Нікополі та Нікопольському районі на суму 1235915,31 грн. відхилено.

Ухвалою від 20 березня 2013 року за підсумками підготовчого судового засідання визнано розмір безспірних грошових вимог ініціюючого кредитора до боржника у сумі 492519,89 грн., з якої вбачається, що сума 492519,89 грн. виникла до 2012 року та стосується заборгованості позивача з відшкодування витрат Пенсійного фонду на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах.

Виходячи з встановлених обставин справи та приписів чинного законодавства, вимога відповідача-1 від 03 грудня 2014 року №ю-840-25 про сплату єдиного внеску за період жовтень - листопад 2012 року є протиправною, оскільки визначена в ній сума вважається такою, що була погашена.

Щодо посилань в апеляційній скарзі відповідача-2 на приписи статті 38 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», які на його думку свідчать про необхідність його віднесення до шостої черги в ліквідаційній процедурі, то суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Зі змісту статті 38 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», яка діяла станом на час порушення справи про банкрутство позивача, її положення регулювали порядок розгляду мирової угоди в господарському суді.

Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» від 22.12.2011, № 4212-VI, до зазначеної статті були внесені зміни та її викладено в наступній редакції, а саме: з дня прийняття господарським судом постанови про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури:господарська діяльність банкрута завершується закінченням технологічного циклу з виготовлення продукції у разі можливості її продажу за виключенням укладення та виконання договорів, що мають на меті захист майна банкрута або забезпечення його збереження (підтримання) у належному стані, договорів оренди майна, яке тимчасово не використовується, на період до його продажу в процедурі ліквідації тощо,строк виконання всіх грошових зобов'язань банкрута вважається таким, що настав;у банкрута не виникає жодних додаткових зобов'язань (у тому числі зі сплати податків і зборів (обов'язкових платежів)), крім витрат, безпосередньо пов'язаних із здійсненням ліквідаційної процедур припиняється нарахування неустойки (штрафу, пені), процентів та інших економічних санкцій за всіма видами заборгованості банкрута; відомості про фінансове становище банкрута перестають бути конфіденційними чи становити комерційну таємницю;продаж майна банкрута допускається в порядку, передбаченому цим Законом; скасовується арешт, накладений на майно боржника, визнаного банкрутом, чи інші обмеження щодо розпорядження майном такого боржника. Накладення нових арештів або інших обмежень щодо розпорядження майном банкрута не допускається;вимоги за зобов'язаннями боржника, визнаного банкрутом, що виникли під час проведення процедур банкрутства, можуть пред'являтися тільки в межах ліквідаційної процедури протягом двох місяців з дня офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури. Зазначений строк є граничним і поновленню не підлягає. Кредитори, вимоги яких заявлені після закінчення строку, встановленого для їх подання, або не заявлені взагалі, не є конкурсними, а їх вимоги погашаються в шосту чергу в ліквідаційній процедурі;виконання зобов'язань боржника, визнаного банкрутом, здійснюється у випадках і порядку, передбачених цим розділом.

Відповідно до п.1 прикінцевих та перехідних положень зазначеного закону було визначено, що цей Закон набирає чинності через рік з дня його опублікування, крім: підпункту 14 пункту 7 розділу X «Прикінцеві та перехідні положення», який набирає чинності з дня, наступного за днем його опублікування; положень щодо офіційного оприлюднення відомостей про справу про банкрутство на офіційному веб-сайті Вищого господарського суду України в мережі Інтернет, які набирають чинності через два роки з дня опублікування цього Закону. До набрання чинності цими положеннями офіційне оприлюднення відомостей про справу про банкрутство здійснюється в офіційних друкованих органах (газетах «Голос України» або «Урядовий кур'єр»).

Виходячи з дати опублікування зазначеного закону та приписів вказаних положень, він набрав чинності 19 січня 2013 року.

Відповідно до ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що пункт 1 ст. 38 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», який набрав чинності з 19 січня 2013 року, не має зворотної дії в часі і може бути застосований лише до тих провадженнь про банкрутство, які виникли після 19 січня 2013 року.

Як було встановлено судом, провадження у справі про банкрутство було відкрито 09 січня 2013 року, що в свою чергу свідчить про неможливість застосування зазначених положень до спірних відносин.

Враховуючи викладені обставини справи суд апеляційної інстанції дійшов вірного висновку, що вимога відповідача-1 про сплату недоїмки від 03 грудня 2014 року №Ю-840-25 у розмірі 178112,97 грн. є протиправною.

На підставі зазначеного, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції під час розгляду цієї справи об'єктивно, повно та всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення справи, дав їм правильну юридичну оцінку і ухвалив законне, обґрунтоване рішення без порушень норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, тому постанову суду першої інстанції у цій справі необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись: пунктом 1 частини 1 статті 198, статтями 205, 206 КАС України, Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в м. Нікополі та Нікопольському районі Дніпропетровської області та Нікопольської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області - залишити без задоволення, а постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26 травня 2015 року у справі №804/3929/15 - без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання в повному обсязі, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Повний текст ухвали виготовлений 13 листопада 2015 року.

Головуючий В.Є. Чередниченко

Суддя: А.О. Коршун

Суддя: О.М. Панченко