Справа № 803/1644/14
Суддя: Качмар Володимир Ярославович
Дата ухвалення: 2015-11-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 листопада 2015 р. Справа № 876/8701/14
Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді - Качмара В.Я.,

суддів - Гінди О.М., Ніколіна В.В.,

за участі секретаря - Ратушної М.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу Колективного підприємства «Ковельбуд» на постанову Волинського окружного адміністративного суду від 19 серпня 2014 року у справі за позовом Колективного підприємства «Ковельбуд» до Відділу державної виконавчої служби Ковельського міськрайонного управління юстиції, - третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Управління Пенсійного фонду України в м.Ковелі та Ковельському районі Волинської області, про зупинення виконання та скасування постанови,

В С Т А Н О В И В :

В серпні 2014 року Колективне підприємство «Ковельбуд» (далі - КП) звернулося до суду з позовом до Відділу державної виконавчої служби Ковельського міськрайонного управління юстиції (далі - ВДВС) у якому, просило скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження від 25.07.2014 ВП №44135174 (далі - Постанова) та зупинити її виконання в частині її виконання в строк до 01.08.2014, а саме перерахувати борг 51621,48грн, а також в частині примусового порядку виконання рішення суду - стягнення з боржника виконавчого збору та витрат, пов'язаних з провадженням виконавчих дій.

Позивач обґрунтовував свої позовні вимоги тим, що державним виконавцем протиправно було прийнято оскаржувану Постанову, оскільки не враховано існування рішення суду, яким розстрочено стягнення сум, які містяться у виконавчому документі.

Постановою Волинського окружного адміністративного суду від 19 серпня 2014 року у справі №803/1644/14 у задоволенні заявленого позову відмовлено.

Не погодившись із ухваленим рішенням, його оскаржило КП, яке покликаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою позов задовольнити в повному обсязі. У поданій апеляційній скарзі покликається на обставини викладені в позовній заяві та вказує, що такі дії відповідача спричинені кримінальним провадженням відкритим стосовно його посадових осіб за скаргою КП.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з'явились, про дату, час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином, а тому, апеляційний суд, відповідно до ч.1 ст.41 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС), вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності сторін, без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, апеляційну скаргу, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що державний виконавець у спірних правовідносинах діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені чинним законодавством.

Такі висновки суду першої інстанції відповідають фактичним обставинам справи та є вірними з таких міркувань.

Як встановлено судом апеляційної інстанції та підтверджено матеріалами справи, постановою Волинського окружного адміністративного суду від 16 серпня 2013 року в справі №803/1701/13-а (далі - Рішення), яка набрала законної сили, було стягнуто з КП на користь Управління Пенсійного фонду України в м.Ковелі та Ковельському районі Волинської області (далі - УПФ) заборгованість по відшкодуванню фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за період з червня по липень 2013 року включно в розмірі 51621,48грн.

03.07.2014 на підставі вказаного судового рішення, було видано виконавчий лист №803/1701/13-а (далі - Виконавчий лист), який був пред'явлений УПФ до виконання 22.07.2014 до ВДВС (а.с.22-24).

25.07.2014 відповідачем було прийнято Постанову, якою відкрито виконавче провадження по виконанню Виконавчого листа та надано позивачу строк для добровільного виконання до 01.08.2014 (а.с.25).

04.08.2014 КП звернулось до начальника ВДВС із скаргою, в якій просило відмінити Постанову як незаконну, оскільки ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 19 червня 2014 року розстрочено виконання Рішення, проте незважаючи на це листом від 13.08.2014 №17204/9 відповідач відмовив КП у задоволенні такої скарги з мотивів її безпідставності (а.с.27-29).

Не погоджуючись із вказаною Постановою відповідача, КП звернулось до адміністративного суду із цим позовом.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначаються Законом України «Про виконавче провадження» (далі - Закон №606-XIV).

Так, у відповідності до Закону №606-XIV, виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно із ч.1 ст.6 Закону №606-XIV державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Статтею 11 цього ж Закону передбачено, що державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Пунктом 1 ч.2 ст.17 Закону №606-XIV встановлено, що відповідно до цього Закону підлягають виконанню державною виконавчою службою виконавчі документи, зокрема, виконавчі листи, що видаються судами.

Відповідно до ст.19 Закону №606-XIV, державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа, зазначеного в ст.17 цього Закону, зокрема, за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення.

Згідно ч.1 ст.25 Закону №606-XIV, державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби.

Державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження (ч.2 вказаної статті).

Статтями 18 та 22 Закону №606-XIV, встановлені вимоги до виконавчого документу та строки їх пред'явлення, а статтею 21 підвідомчість виконавчих проваджень.

Як вбачається із оскаржуваної Постанови, Виконавчий лист відповідає вимогам ст.18 Закону №606-XIV, пред'явлений до належного державного виконавця у строк встановлений для даного виду виконавчих документів.

Більше того, відсутня жодна із підстав, що визначені у ст.26 Закону №606-XIV для відмови у відкритті виконавчого провадження.

Відтак, відповідач в силу приписів ст.25 Закону №606-XIV зобов'язаний був прийняти до виконання такий Виконавчий лист і відкрити виконавче провадження.

З огляду на це, слід погодитись із висновком суду першої інстанції щодо правомірності Постанови, оскільки вона прийнята на підставі, в межах наданих повноважень та у спосіб, що передбачені чинним законодавством.

Щодо покликань апелянта на ухвалу суду, якою було розстрочено виконання Рішення, то апеляційний суд зазначає наступне.

Згідно ч.4 ст.36 Закону №606-XIV рішення про розстрочку виконується в частині та у строки, встановлені цим рішенням.

Частиною 5 ст.12 цього ж Закону передбачено, що сторони зобов'язані протягом трьох робочих днів письмово повідомити державного виконавця про повне чи часткове самостійне виконання рішення боржником, а також письмово повідомляти державного виконавця про виникнення обставин, що зумовлюють обов'язкове зупинення виконавчого провадження, про встановлення відстрочки або розстрочки виконання, зміну способу і порядку виконання рішення, зміну місця проживання чи перебування (у тому числі про зміну їх реєстрації) або місцезнаходження, а боржник - фізична особа - про зміну місця роботи.

Тобто, позивач зобов'язаний виконувати оскаржувану ним Постанову у встановлений судовим рішенням про розстрочення виконання Рішення порядку, на що ВДВС і було звернуто увагу КП в листі від 13.08.2014 №17204/9.

Щодо вимог про зупинення виконання Постанови в частині її виконання в строк до 01.08.2014, то суд апеляційної інстанції звертає увагу, що за наявності обставин, що перешкоджають провадженню виконавчих дій, державний виконавець може встановити інші строки для виконання або ж відкласти провадження виконавчих дій. Жодних законних підстав для зупинення виконавчого провадження в порядку статей 37 та 38 Закону №606-XIV позивачем не наведено.

За таких обставин, апеляційний суд погоджується із висновком суду першої інстанції щодо безпідставності позовних вимог КП, оскільки Постанова державним виконавцем прийнята правомірно, а підстави для зупинення виконавчого провадження встановлених Законом №606-XIV відсутні, як і примусове виконання Виконавчого листа, яке позивач просить зупинити.

Підсумовуючи, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що суд першої інстанції при вирішенні даного публічно-правового спору правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку. Доводи апелянта висновків суду не спростовують та не дають правових підстав для скасування оскаржуваного судового рішення.

Керуючись статтями 195, 196, 198, 200, 205, 207, 254 КАС, суд,

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Колективного підприємства «Ковельбуд» залишити без задоволення, а постанову Волинського окружного адміністративного суду від 19 серпня 2014 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів після набрання нею законної сили.

Головуючий суддя В.Я. Качмар

Суддя О.М. Гінда

Суддя В.В. Ніколін

Повний текст виготовлений 16 листопада 2015 року.