Справа № 820/10365/15
Суддя: Тітов О.М.
Дата ухвалення: 2015-11-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

16 листопада 2015 р. № 820/10365/15

Харківський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого судді - Тітова О.М.,

за участю:

секретаря судового засідання - Костіної А.В.,

представників сторін:

позивача - ОСОБА_4.,

відповідача - Коваленко Л.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові справу за адміністративним позовом громадянки соціалістичної республіки В'єтнам ОСОБА_3 до Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області про визнання протиправним рішення та зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовною заявою, в якій просить суд:

- визнати протиправним рішення ГУ ДМС України в Харківській області від 25.08.2015 року про примусове повернення та заборони в'їзду в Україну строком на три роки, а також анулювання посвідки на постійне проживання в Україні;

- зобов 'язати ГУ ДМС України в Харківській області, скасувати рішення про примусове повернення від 25.08.2015 року, рішення про анулювання посвідки про постійне проживання в Україні та рішення про заборону в'їзду в Україну на три роки;

- зобов 'язати ГУ ДМС України в Харківській області поновити та видати громадянці соціалістичної республіки В'єтнам ОСОБА_3 посвідку на постійне проживання в Україні.

Позивач обґрунтовує свої вимоги наступним чином.

Так, оскаржуване рішення відповідача прийняте всупереч вимог діючого законодавства України, а тому це є порушенням його законних прав, свобод та інтересів, що потребує судового захисту.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав в повному обсязі просив задовольнити його.

Представник відповідача проти позову заперечував з підстав, які були викладені в письмових запереченнях проти позову, в яких зазначив, що в даному випадку відповідач діяв згідно діючого законодавства України, у зв'язку з чим підстави для задоволення позову відсутні.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Встановлено, що 10.08.2015 року під час проведення перевірки законності перебування іноземних громадян на території м.Харкова було виявлено громадянку СРВ ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, котра мала при собі лише паспорт, виданий у м.Києві Посольством СРВ.

Так, за порушення правил перебування іноземних громадян на території України позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 203 КУпАП, що підтверджується Постановою про накладання адміністративного стягнення серії ПН МКХ №084837 (а.с.16).

Відповідно до чинного законодавства України, де визначаються категорії іммігрантів, яким надається дозвіл на імміграцію в Україну громадянка СРВ ОСОБА_3 підстав для отримання громадянства України та посвідки на постійне проживання на території України не має.

Таким чином, у зв'язку з тим, що іноземець нелегально перебуває на території України у нього відсутні підстави для подальшого перебування на території держави, на підставі ст. 26 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства", підлягає примусовому поверненню за межі України та на підставі положень ст. 13 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" забороняється в'їзд в Україну терміном на 3 роки.

У порушення ч.2 ст.17 ЗУ «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» позивач не продовжувала строк перебування на території України, до органів міграційної служби Харківської області за таким продовженням не зверталась.

Відповідно до ч. 1,2 ст.26 ЗУ «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземець або особа без громадянства можуть бути примусово повернуті в країну походження або третю країну, якщо їх дії порушують законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства або суперечать інтересам забезпечення національної безпеки України чи охорони громадського порядку, або якщо це необхідно для охорони здоров'я, захисту прав і законних інтересів громадян України за рішенням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органу Служби безпеки України або органу охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України), з подальшим повідомленням протягом 24 годин прокурору про підстави прийняття такого рішення. У рішенні про примусове повернення зазначається строк, протягом якого іноземець або особа без громадянства повинні виїхати з України. Зазначений строк не повинен перевищувати 30 днів з дня прийняття рішення.

Рішення про примусове повернення іноземців та осіб без громадянства, зазначених у частині першій цієї статті, може супроводжуватися забороною щодо подальшого в'їзду в Україну строком на три роки. Строк заборони щодо подальшого в'їзду в Україну обчислюється з дня винесення такого рішення. Порядок виконання рішення про заборону щодо подальшого в'їзду в Україну визначає Кабінет Міністрів України.

На підставі викладеного вище та відповідно до Інструкції про порядок прийняття ДМС України та її територіальними органами рішень про заборону в'їзду в Україну іноземцям та особам без громадянства затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 17.12.2013 року № 1235, відповідачем 25.08.2015 р. було прийнято рішення про примусове повернення позивача та заборону його в'їзду в Україну строком на 3 роки.

Суд зазначає, що згідно до ч. 1 ст. 71 КАСУ, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 72 цього Кодексу.

В даному випадку позивач не надав належних доказів на підтвердження незаконності оскаржуваного рішення і порушення його прав, свобод та інтересів, що потребує судового захисту в розумінні ст. 2 КАСУ, а від так, суд приходить висновку, що дане рішення відповідачем було прийнято у відповідності до чинного законодавства України.

Виходячи з приписів ст. 19 ч. 2 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч. 1 статті 9 КАСУ суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого: суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 2 ч. 1 КАСУ завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

На підставі викладеного вище, суд приходить думки, що відповідач, як суб'єкт владних повноважень, дотримав вимоги закону про захист охороняємих прав, свобод та інтересів фізичних осіб у сфері публічно-правових відносин, на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а тому його оскаржуване рішення є правомірним, у зв'язку з чим підстави для задоволення адміністративного позову відсутністю.

Керуючись ст.ст. 2, 9, 11, 94, 160 - 163, 167, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні адміністративного позову громадянки соціалістичної республіки В'єтнам ОСОБА_3 до Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області про визнання протиправним рішення та зобов'язання вчинити певні дії - відмовити повністю.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення протягом десяти днів з дня її проголошення, у разі застосування судом частини третьої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 Кодексу адміністративного судочинства України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови складено 17 листопада 2015 року.

Суддя Тітов О.М.