Справа № 2а-7825/09/1370
Суддя: Судова-Хомюк Наталія Михайлівна
Дата ухвалення: 2015-10-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 жовтня 2015 року Справа № СК-7962/13

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді Судової-Хомюк Н.М.,

суддів Гуляка В.В., Коваля Р.Й.,

за участі секретаря судового засідання Малетич М.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові апеляційну скаргу Благодійного фонду «ОСОБА_1 ОСОБА_2» на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 15.12.2009 року у справі за позовом Громадської організації інвалідів «Центр реабілітаційних ініціатив «Діяльність милосердя» до Львівської обласної державної адміністрації, з участю третіх особи Головного управління містобудування, архітектури та просторового розвитку Львівської обласної державної адміністрації Львівської міської ради про визнання дій неправомірними, -

В С Т А Н О В И В:

30.11.2009 року Громадська організація інвалідів «Центр реабілітаційних ініціатив «Діяльність милосердя» звернулась з позовом до суду та з урахуванням уточнених позовних вимог просила визнати неправомірними дії відповідача, щодо відмови у наданні Громадській організації інвалідів «Цент реабілітаційних ініціатив «Діяльність милосердя» у постійне користування земельної ділянки площею 2,4 га у м. Львові по вул. Медової Печери,71. Встановити, що вилучення з постійного користування Львівського геріатричного пансіонату земельної ділянки площею 2,4 га у м. Львові по вул. Медової Печери,71 та надання її в постійне користування Громадській організації інвалідів «Цент реабілітаційних ініціатив «Діяльність милосердя» відноситься до компетенції Львівської обласної державної адміністрації.

В обґрунтування своїх вимог позивач вказує на те, що звернувшись до відповідача з листом про надання згоди на вилучення з постійного користування пансіонату частини земельної ділянки 2,4 га для передачі в її користування позивачу, Львівською обласною державною адміністрацією листом від 08.10.2009 року № 5/23-62/51/0/2-09-20 Львівською, із посиланням на п.12 Розділу Х «Перехідні положення» Земельного кодексу України, було повідомлено, про те, що оскільки земельна ділянка площею 2,4 га у м. Львові по вул. Медової Печери, 71, згідно з даними Державного земельного кадастру, знаходиться в межах населеного пункту м. Львів, розпорядження нею не входить до повноважень Львівської обласної державної адміністрації. Для отримання вищевказаної земельної ділянки у постійне користування, Громадській організації інвалідів «Центр реабілітаційних ініціатив «Діяльне милосердя» запропоновано з відповідним клопотанням звернутись до Львівської міської ради.

Вважає дії відповідача неправомірними, оскільки відповідно до ч.1 ст.122 Земельного кодексу України, сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Частина 3 ст.149 ЗК України, визначаючи повноваження органів місцевого самоврядування вказує, що сільські, селищні, міські ради вилучають земельні ділянки комунальної власності відповідних територіальних громад, які перебувають у постійному користуванні, для всіх потреб, крім особливо цінних земель, які вилучаються (викупляються) ними з урахуванням вимог ст.150 цього Кодексу. Таким чином, повноваження міських рад щодо розпорядження землями, зокрема, вилучення з користування та передачі їх в користування, в межах населених пунктів стосуються лише земель комунальної власності. А тому, сам факт знаходження земельної ділянки в межах населеного пункту не надає повноважень міській раді, щодо розпорядження нею.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 15.12.2009 року позов задоволено. Визнано неправомірними дії Львівської обласної державної адміністрації, щодо відмови у наданні Громадській організації інвалідів «Цент реабілітаційних ініціатив «Діяльність милосердя» у постійне користування земельної ділянки площею 2,4 га у м. Львові по вул. Медової Печери,71.

Встановлено, що вилучення з постійного користування Львівського геріатричного пансіонату земельної ділянки площею 2,4 га у м. Львові по вул. Медової Печери,71 та надання її в постійне користування Громадській організації інвалідів «Цент реабілітаційних ініціатив «Діяльність милосердя» відноситься до компетенції Львівської обласної державної адміністрації.

Не погодившись із зазначеним судовим рішенням Благодійним фондом «ОСОБА_1 ОСОБА_2» подано апеляційну скаргу в якій просить скасувати оскаржувану постанову суду і винести нову постанову, якою в задоволенні позовних вимог відмовити..

В обґрунтування вимог апеляційної скарги, апелянт зазначає, що Благодійний фонд ОСОБА_2 у січні 2013 року звернувся до Львівської міської ради щодо виділення земельної ділянки по вул. Медової Печери, 71 у м. Львові для будівництва та обслуговування соціально-медичного центру реабілітації престарілих людей та інвалідів.

Вказує, що відповідно до відповіді депутата Львівської міської ради ОСОБА_3 від 06.05.2013 року, їм стало відомо, що Львівською обласною державною адміністрацією (не уповноваженим органом) у постійне користування Громадській організації «Центр реабілітаційних ініціатив «Діяльність милосердя» передано земельну ділянку пл. 2,4 га у м. Львові по вул. Медової Печери,71.

Також встановлено, що постановою Львівського окружного адміністративного суду від 15.12.2009 у справі № 2а-7825/09/1370 задоволено позов Громадської організації інвалідів «Центр реабілітаційних ініціатив «Діяльність милосердя» до Львівської обласної державної адміністрації, третя особа - Головне управління містобудування, архітектури та просторового розвитку Львівської обласної державної адміністрації: визнано неправомірними дії Львівської обласної державної адміністрації щодо відмови у наданні Громадській організації інвалідів «Центр реабілітаційних ініціатив «Діяльність милосердя» у постійне користування земельної ділянки площею 2,4 га у м. Львові по вул. Медової Печери, 71.

Вважає, що постанова є незаконною та безпідставною, при її винесенні судом порушено норми матеріального права, а тому підлягає скасуванню.

Зокрема звертає увагу суду на те, що як зазначено в постанові суду від 15.12.2009 року, згідно з даними Державного земельного кадастру земельна ділянка по вул. Медової Печери, 71 у м. Львові знаходиться в межах населеного пункту - м. Львів, а отже перебуває у власності територіальної громади м. Львова, від імені та в інтересах якої діє Львівська міська рада, а тому лише міська рада, як орган місцевого самоврядування, до повноважень якого належить розпорядження землями комунальної власності, вправі вирішувати питання вилучення з користування та передачі в постійне користування вказаної земельної ділянки.

Однак, всупереч пункту 12 розділу X «Перехідні положення» Земельного кодексу України Львівська міська рада не була залучена при розгляді адміністративного позову, чим порушено право територіальної громади, як власника земельної ділянки.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, судова колегія приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення. При цьому колегія суддів зазначає наступне.

Судом першої інстанції та матеріалами справи встановлено, що Листом від 18.09.2009 року № 5 Громадська організація інвалідів «Центр реабілітаційних ініціатив «Діяльне милосердя» з метою виконання статутних цілей, в порядку ст.92, ст.149 ЗК України, звернулась до Львівського геріатричного пансіонату з листом про надання згоди на вилучення з постійного користування пансіонату, частини земельної ділянки у м. Львові по вул. Медової Печери, 71 площею 2,4 га для передачі її в постійне користування вказаній організації.

Львівським геріатричним пансіонатом надано згоду на вилучення вказаної частини земельної ділянки для передачі її у постійне користування позивачу (а.с. 10).

22.09.2009 року позивач звернувся у Львівську обласну державну адміністрацію з клопотанням про надання земельної ділянки у м. Львові по вул. Медової Печери, 71 площею 2,4 га в постійне користування Громадській організації інвалідів «Центр реабілітаційних ініціатив «Діяльне милосердя».

Львівською обласною державною адміністрацією 08.10.2009 року позивача було повідомлено, що оскільки земельна ділянка площею 2,4 га у м. Львові по вул. Медової Печери, 71, згідно з даними Державного земельного кадастру, знаходиться в межах населеного пункту м. Львів, розпорядження нею не входить до повноважень Львівської обласної державної адміністрації. Для отримання вищевказаної земельної ділянки у постійне користування, Громадській організації інвалідів «Центр реабілітаційних ініціатив «Діяльне милосердя» запропоновано з відповідним клопотанням звернутись до Львівської міської ради (а.с. 12).

Також у матеріалах справи наявний лист Головного управління містобудування, архітектури та просторового розвитку Львівської обласної державної адміністрації від 03.11.2009 року № 16-1470, з якого встановлено, що управління вважає можливим розміщення у м. Львові по вул. Медової Печери, 71 центру реабілітації інвалідів та обєктів призначених для задоволення їх потреб у соціально доступному житлі, оскільки їх побудова не суперечить правилам та нормам забудови, проект розміщення таких обєктів міг би бути погоджений. Однак, на думку управління, з огляду на те, що зазначена земельна ділянка знаходиться на території міста Львова та покликаючись на норми Порядку надання вихідних даних для проектування обєктів містобудування, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 20 травня 2009 р. № 489, висновок щодо такої забудови повинен надаватись Управлінням архітектури департаменту містобудування Львівської міської ради (а.с. 13).

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції зокрема зазначив, що оскільки Львівський геріатричний пансіонат знаходиться у підпорядкуванні Управління праці та соціальної політики Львівської обласної державної адміністрації, земельна ділянка у м. Львові по вул. Медової Печери, 71, яка призначена для обслуговування геріатричного пансіонату, відноситься до земель державної власності.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов висновку, що спір виник через неправильне застосування відповідачем норм п.12 Розділу Х «Перехідні положення», ст.122, ст.149 Земельного кодексу України. В даному випадку межі земельної ділянки у м. Львові по вул. Медової Печери, 71 є чітко визначеними і станом на сьогоднішній день перебувають у державній власності. А відтак саме Львівська обласна державна адміністрація є уповноваженим законодавством розпорядником, до повноважень якого входить вилучення та надання у постійне користування Громадській організації інвалідів «Центр реабілітаційних ініціатив «Діяльне милосердя» земельної ділянки площею 2,4 га по вул. Медової Печери, 71.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції та зазначає наступне.

Згідно з п. 2 ст. 116 ЗК України набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

На підставі п. 1 ст. 123 ЗК України надання земельних ділянок юридичним особам у постійне користування здійснюється на підставі рішень органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування за проектами відведення цих ділянок. Юридична особа, яка заінтересована в одержанні земельної ділянки у постійне користування із земель державної або комунальної власності, звертається до відповідної державної адміністрації або органу місцевого самоврядування з відповідним клопотанням. Проект відведення земельної ділянки погоджується із землекористувачем, органом по земельних ресурсах, природоохоронним і санітарно-епідеміологічним органами, органами архітектури та охорони культурної спадщини і після одержання висновку державної землевпорядної експертизи по обєктах, які їй підлягають, подається до відповідної місцевої державної адміністрації або органу місцевого самоврядування, які розглядають його в місячний строк і в межах своїх повноважень приймають рішення про надання земельної ділянки.

Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування шляхом укладення договору оренди земельної ділянки. Відповідно до ст. 18 Закону України «Про оренду землі» укладений договір оренди земельної ділянки підлягає державній реєстрації.

Продаж громадянам і юридичним особам земельних ділянок державної або комунальної власності для потреб, визначених Земельним кодексом України, провадиться місцевими державними адміністраціями або органами місцевого самоврядування в межах їх повноважень.

Згідно з п. 1 ст. 129 ЗК України продаж земельних ділянок, що перебувають у власності держави, іноземним державам та іноземним юридичним особам здійснюється Кабінетом Міністрів України за погодженням з Верховною ОСОБА_4 України.

Законодавством України передбачаються певні підстави припинення права власності та права користування земельними ділянками. Так, згідно зі ст. 140 Земельного кодексу України підставами припинення права власності на земельну ділянку є такі: добровільна відмова власника від права на земельну ділянку; смерть власника земельної ділянки за відсутності спадкоємця; відчуження земельної ділянки за рішенням власника; звернення стягнення на земельну ділянку на вимогу кредитора; відчуження земельної ділянки з мотивів суспільної необхідності та для суспільних потреб; конфіскація за рішенням суду; невідчуження земельної ділянки сільськогосподарського призначення іноземними особами та особами без громадянства протягом одного року. Припинення права власності на земельну ділянку у разі добровільної відмови власника землі на користь держави або територіальної громади здійснюється за його заявою до відповідного органу. Відповідні органи в разі згоди на одержання права власності на земельну ділянку укладають угоду про передачу права власності на земельну ділянку. Угода про передачу права власності на земельну ділянку підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації.

Згідно зі ст. 141 Земельного кодексу України підставами припинення права користування земельною ділянкою є: добровільна відмова від права користування земельною ділянкою; вилучення земельної ділянки у випадках, передбачених Кодексом; припинення діяльності державних чи комунальних підприємств, установ та організацій; використання земельної ділянки способами, які суперечать екологічним вимогам; використання земельної ділянки не за цільовим призначенням; систематична несплата земельного податку або орендної плати. Припинення права постійного користування земельною ділянкою у разі добровільної відмови землекористувача здійснюється за його заявою до власника земельної ділянки. Останній на підставі заяви землекористувача приймає рішення про припинення права користування земельною ділянкою, про що повідомляє органи державної реєстрації (п. 4 ст. 142 ЗК України).

На підставі ст. 143 ЗК України примусове припинення прав на земельну ділянку здійснюється у судовому порядку у разі: використання земельної ділянки не за призначенням; неусунення допущених порушень законодавства (забруднення земель радіоактивними і хімічними речовинами тощо) в терміни, встановлені вказівками спеціально уповноважених органів виконавчої влади з питань земельних ресурсів; конфіскації земельної ділянки; викупу (вилучення) земельної ділянки з мотивів суспільної необхідності та для суспільних потреб; примусового звернення стягнень на земельну ділянку по зобовязаннях власника цієї земельної ділянки; невідчуження земельної ділянки іноземними особами та особами без громадянства у встановлений строк у випадках, визначених цим Кодексом.

Відповідно до п.1 ст. 146 ЗК України органи державної влади та органи місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень, визначених Земельним кодексом, мають право викупу земельних ділянок, які перебувають у власності громадян та юридичних осіб, для суспільних потреб, зокрема: під будівлі і споруди органів державної влади та органів місцевого самоврядування; під будівлі, споруди та інші виробничі обєкти державної та комунальної власності; під обєкти природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення; оборони та національної безпеки; під будівництво та обслуговування лінійних обєктів та обєктів транспортної та енергетичної інфраструктури; під розміщення дипломатичних і прирівняних до них представництв іноземних держав та міжнародних організацій; під міські парки, майданчики відпочинку та інші обєкти загального користування, необхідні для обслуговування населення. Викуп земельної ділянки здійснюється за згодою її власника. Вартість земельної ділянки встановлюється відповідно до грошової та експертної оцінки земель.

Відповідно до п. 2 ст. 149 ЗК України вилучення земельних ділянок провадиться за згодою землекористувачів на підставі рішень Кабінету Міністрів України, ОСОБА_4 міністрів Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій, сільських, селищних, міських рад відповідно до їх повноважень.

Кабінет Міністрів України вилучає земельні ділянки державної власності, які перебувають у постійному користуванні, рілля, багаторічні насадження для несільськогосподарських потреб, ліси першої групи площею понад 10 га, а також земельні ділянки природоохоронного, оздоровчого, рекреаційного призначення (п. 9 ст. 149 ЗК України).

Верховна ОСОБА_4 Автономної Республіки Крим, обласні, районні ради вилучають земельні ділянки державної власності, які перебувають у постійному користуванні, в межах міст обласного значення та за межами населених пунктів для всіх потреб, крім випадків примусового вилучення уповноваженими державними органами.

Обласні державні адміністрації на відповідній території вилучають земельні ділянки державної власності, які перебувають у постійному користуванні, в межах міст обласного значення та за межами населених пунктів для всіх потреб, крім випадків примусового вилучення уповноваженими державними органами.

З огляду на те, що відповідно до пунктів «а», «б» статті 141 ЗК України підставами припинення права користування земельною ділянкою є: добровільна відмова від права користування земельною ділянкою; вилучення земельної ділянки у випадках, передбачених цим Кодексом, порядок вилучення земельних ділянок та погодження питань, повязаних з таким вилученням, регламентовані статтями 149-151 ЗК України.

Колегія суддів вважає, що зміст клопотання позивача від 22.09.2009 року ( а.с. 12) щодо надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у постійне користування земельної ділянки площею 2.4 га не відповідає вимогам частини 3 статі 123 та частини 5 статті 151 Земельного кодексу України, не досліджено обсягу повноважень особи, що надала згоду від імені Львівського геріатричного пансіонату щодо вилучення спірної земельної ділянки.

Редакція статті 151 Земельного кодексу України, на момент звернення позивача з таким клопотанням, визначала порядок погодження питань, повязаних з вилученням (викупом) та вибором земельних ділянок. Зокрема, редакція частини 5 статті 151 Земельного кодексу України визначала, що до заяви (клопотання) додаються обґрунтування необхідності вилучення ( викупу) або відведення земельної ділянки, позначене на відповідному графічному матеріалі бажане місце розташування земельної ділянки з її орієнтовними розмірами, засвідчена нотаріально письмова згода землекористувача ( землевласника) на вилучення ( викуп ) земельної ділянки із зазначенням розмірів передбаченої для вилучення (викупу) земельної ділянки та умов її вилучення. Відповідний орган державний влади та місцевого самоврядування направляє вказані документи для розгляду відповідним органам з питань земельних ресурсів, органів містобудування і архітектури та охорони культурної спадщини з метою отримання відповідних висновків, з моменту отримання таких висновків приймається рішення про затвердження вказаних матеріалів та надається дозвіл на розроблення проекту відведення земельної ділянки.

З огляду на відсутність у матеріалах справи рішень відповідача стосовно вчинення процедури передачі земельної ділянки від постійного користувача чи власника третім особам у спосіб, що передбачений земельним законодавством, відсутні підстави щодо визнання неправомірними дій Львівської обласної державної адміністрації.

Компетенція суду не поширюється на встановлення форми власності земельної ділянки, а тому висновки суду першої інстанції щодо обсягу повноважень Львівської обласної державної адміністрації в частині вилучення земельних ділянок з постійного користування третіх осіб суперечить Конституції України та положенням Земельного кодексу України.

У відповідності до ст.202 цього Кодексу підставами для скасування постанови суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, вирішуючи даний спір, невірно встановив фактичні обставини справи та ухвалив незаконне рішення з порушенням норм процесуального та матеріального права, доводи апеляційної скарги спростовують висновки суду і підлягають задоволенню.

Керуючись ч. 3 ст. 160, ст.ст. 195, 196, 198, 202, 205, 207, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Благодійного фонду «ОСОБА_1 ОСОБА_2» задовольнити.

Постанову Львівського окружного адміністративного суду від 15.12.2009 року у справі № 2а-7825/09/1370 скасувати та прийняти нову постанову, якою в задоволенні позовних вимог Громадської організації інвалідів «Центр реабілітаційних ініціатив «Діяльність милосердя» до Львівської обласної державної адміністрації, з участю третіх осіб Головного управління містобудування, архітектури та просторового розвитку Львівської обласної державної адміністрації Львівської міської ради про визнання дій неправомірними відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання постановою законної сили, а у разі складення постанови в повному обсязі відповідно до ст.160 КАС України - з дня складення постанови в повному обсязі.

Головуючий суддя Н.М. Судова-Хомюк

Судді В.В. Гуляк

ОСОБА_4