Справа № 2а-3270/09/0970
Суддя: Гундяк В.Д.
Дата ухвалення: 2010-01-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" січня 2010 р. Справа № 2а-3270/09/0970

Івано-Франківський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Гундяка В.Д.,

при секретарі Лавринович Т.В.,

за участю: представника позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м.Івано-Франківську справу за позовом Коломийської обєднаної державної податкової інспекції до ОСОБА_2 про припинення підприємницької діяльності,

в с т а н о в и в:

01.12.2009 року Коломийська обєднана державна податкова інспекція звернулася з адміністративним позовом до ОСОБА_2 про припинення підприємницької діяльності. Позовні вимоги мотивовано тим, що підприємницька діяльність ОСОБА_2 підлягає припиненню згідно ч.2 ст.46 Закону України Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, як такого, що не подавав протягом року органам державної податкової служби документів фінансової звітності відповідно до закону.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, суду пояснив, що СПД ОСОБА_2 проживає ІНФОРМАЦІЯ_1 (код.), зареєстрований 25.03.1996 року, як субєкт підприємницької діяльності. Підставою для звернення з позовом у справі є неподання відповідачем звітності до податкових органів з 2005 року. Зазначені факти позивач підтверджує довідкою №22354/10/28-009 від 19.11.2009 року. В звязку з наведеним просив суд припинити підприємницьку діяльність відповідача, зобовязати його або уповноважений орган у встановленому законом порядку вчинити дії щодо припинення державної реєстрації, а також зобовязати державного реєстратора вчинити дії, спрямовані на припинення та виключення з Єдиного державного реєстру підприємницької діяльності фізичної особи підприємця ОСОБА_2

Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав, не заперечив, що декларацію про доходи до органів ДПІ не подавав з 2005 року, як причину допущеного правопорушення вказав, що підприємницькою діяльністю не займався, так як попав в автомобільну аварію та значний період часу знаходився на лікуванні.

Вислухавши представника позивача, відповідача, дослідивши подані докази, суд прийшов до висновку про часткову обґрунтованість позовних вимог, тому позов підлягає до часткового задоволення з наступних мотивів.

Згідно п. 17 ст. 11 Закону України "Про державну податкову службу в Україні" органам державної податкової служби надано право звертатися у передбачених законом випадках до суду з позовною заявою про скасування державної реєстрації суб'єкта підприємницької діяльності.

Відповідно до ст. 9 Закону України Про систему оподаткування від 25.06.1991 платники податків і зборів (обов'язкових платежів) зобов'язані: вести бухгалтерський облік, складати звітність про фінансово-господарську діяльність і забезпечувати її зберігання у терміни, встановлені законами; подавати до державних податкових органів та інших державних органів відповідно до законів декларації, бухгалтерську звітність та інші документи і відомості, пов'язані з обчисленням і сплатою податків і зборів (обов'язкових платежів).

Відповідно до ст. 49 Господарського кодексу України підприємці зобов'язані не порушувати права та законні інтереси громадян і їх об'єднань, інших суб'єктів господарювання, установ, організацій, права місцевого самоврядування і держави. За завдані шкоду і збитки підприємець несе майнову та іншу встановлену законом відповідальність.

Згідно з частиною першою ст. 216 Господарського кодексу України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Відповідно до ст. 218 Господарського кодексу України підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання. Учасник господарських відносин відповідає за порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення.

Статтею 238 Господарського кодексу України передбачено, що за порушення встановлених законодавчими актами правил здійснення господарської діяльності до суб'єктів господарювання можуть бути застосовані уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування адміністративно-господарські санкції, тобто заходи організаційно-правового або майнового характеру, спрямовані на припинення правопорушення суб'єкта господарювання та ліквідацію його наслідків.

Згідно зі ст. 239 Господарського кодексу України до таких санкцій, зокрема, віднесено скасування державної реєстрації та ліквідація субєкта господарювання.

Пунктом 1 ст. 247 Господарського кодексу України передбачено, що у разі здійснення суб'єктом господарювання діяльності, що суперечить закону чи установчим документам, до нього може бути застосовано адміністративно-господарську санкцію у вигляді скасування державної реєстрації цього суб'єкта та його ліквідації. Скасування державної реєстрації суб'єкта господарювання провадиться за рішенням суду, що є підставою для ліквідації даного суб'єкта господарювання відповідно до статті 59 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 46 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців" передбачено, що однією з підстав для постановлення судового рішення про припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця є неподання протягом року органам державної податкової служби податкових декларацій, документів фінансової звітності відповідно до закону.

Таким чином вимога позивача щодо припинення підприємницької діяльності відповідача є підставною та підлягає до задоволення.

Вимога позивача щодо зобовязання відповідача або уповноваженого органу у встановленому законом порядку вчинити дії щодо припинення державної реєстрації до задоволення не підлягає, як така, що не ґрунтується на законі, оскільки ЗУ Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців передбачає виключно право підприємця на припинення підприємницької діяльності, при відсутності в останнього такого обовязку.

Вимогу позивача про зобовязання державного реєстратора вчинити дії, спрямовані на припинення та виключення з Єдиного державного реєстру підприємницької діяльності фізичної особи підприємця ОСОБА_2 суд розцінює як таку, що не підлягає до задоволення, так як державний реєстратор не являється відповідачем по справі. При цьому положення КАС України не дають можливості заявляти позовні вимоги до третіх осіб, що свідчить про безпідставність вимог Коломийської оДПІ про зобовязання державного реєстратора вчинити дії, спрямовані на припинення та виключення з Єдиного державного реєстру підприємницької діяльності фізичної особи підприємця. Крім цього суд враховує, що обовязок реєстратора щодо вчинення відповідних дій визначається законом, тому покладення на реєстратора такого обовязку на підставі рішення суду не вимагається.

На підставі ч.2 ст. 46 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців", керуючись ст.ст.11, 71, 86, ч.3 ст.160, ст.162 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

позов задовольнити частково.

Припинити підприємницьку діяльність фізичної особи - приватного підприємця ОСОБА_2 (с.Пядики вул.Семенівка, 72, Коломийського району, код. НОМЕР_1).

В задоволенні інших позовних вимог відмовити.

Згідно ч.1 ст.49 ЗУ Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб підприємців копію постанови, після набрання нею законної сили, направити державному реєстратору Коломийської районної державної адміністрації.

Постанова набирає законної сили після закінчення встановлених ст.186 КАСУ строків подання заяви про апеляційне оскарження або апеляційної скарги, якщо таку заяву чи скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через Івано-Франківський окружний адміністративний суд шляхом подання протягом десяти днів з дня складення постанови у повному обсязі, заяви про її апеляційне оскарження, після чого протягом двадцяти днів апеляційної скарги.

Апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга подається у десятиденний строк з дня складення постанови у повному обсязі.

Суддя: Гундяк В.Д.

Постанова складена в повному обсязі 29.01.2010 року.