Справа № 2а-2441/09/0770
Суддя: Головчук С.В.
Дата ухвалення: 2015-11-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 листопада 2015 року м. Київ К/800/49602/14

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

Головчук С.В. (суддя-доповідач),
Ліпського Д.В.,
Черпака Ю.К.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні касаційну скаргу ОСОБА_4

на постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 02 березня 2012 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 04 вересня 2014 року

у справі за позовом ОСОБА_4 до Управління Служби безпеки (далі - УСБ) України в Закарпатській області, Служби безпеки України про визнання протиправними та скасування наказів та зобов'язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2005 року ОСОБА_4 звернувся до суду з вказаним позовом. В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що наказом голови Служби безпеки України від 31 серпня 2005 року № 1621-ос його звільнено в запас з посади старшого оперуповноваженого 3-го відділу головного відділу по боротьбі з корупцією та організованою злочинністю УСБ України у Закарпатській області з підстав, передбачених підпунктом «е» пункту 67 Положення про проходження військової служби за контрактом та кадрової військової служби у Службі безпеки України (у зв'язку з службовою невідповідністю). Вважаючи, що дисциплінарні стягнення протягом 2005 року застосовувались до нього безпідставно, просив поновити його на раніше займаній посаді.

Справа розглядалась судами неодноразово.

Постановою Закарпатського окружного адміністративного суду від 02 березня 2012 року, яку залишено без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 04 вересня 2014 року, у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 порушує питання про скасування рішень судів першої та апеляційної інстанцій та ухвалення нового рішення про задоволення позову, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права. Вважає, що дисциплінарне стягнення до нього застосовано з пропуском встановленого законодавством строку, без належної перевірки та безпідставно.

В запереченнях на скаргу відповідачі просять залишити її без задоволення, а судові рішення - без змін.

Відповідно до частини 2 статті 220 КАС України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги.

Перевіривши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів приходить до висновку, що касаційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Судами встановлено, що ОСОБА_4 проходив службу в органах безпеки на посаді старшого оперуповноваженого 3-го відділу головного відділу по боротьбі з корупцією та організованою злочинністю УСБ України у Закарпатській області.

Наказом голови Служби безпеки України від 31 серпня 2005 року № 1621-ос позивача звільнено з військової служби в запас Збройних Сил України за підпунктом «б» пункту 66 та підпунктом «е» пункту 67 (у зв'язку з службовою невідповідністю) Положення про проходження військової служби за контрактом та кадрової служби у Службі безпеки України.

Наказом УСБ України у Закарпатській області від 06 вересня 2005 року № 132-ос ОСОБА_4 виключено зі списків особового складу.

Порядок прийняття на службу, її проходження та звільнення регулюються Положенням про проходження військової служби за контрактом та кадрової військової служби у Службі безпеки України, затвердженого Указом Президента України від 07 листопада 2001 року № 1053/2001 (далі - Положення), яке було чинним на час звільнення позивача.

Звільнення військовослужбовців з військової служби здійснюється за підставами, передбаченими пунктами 66 і 67 цього Положення, як правило, без зарахування в розпорядження відповідних начальників (командирів).

Підпунктом «е» пункту 67 Положення передбачено звільнення особи офіцерського складу, яка проходить кадрову військову службу - «за службовою невідповідністю».

Законом України «Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України» від 24 березня 1999 року за № 551 XIV затверджено Дисциплінарний статут Збройних Сил України (далі Статут), та згідно його преамбули - цей Статут визначає сутність військової дисципліни, обов'язки військовослужбовців щодо її додержання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, права командирів щодо їх застосування, а також порядок подання і розгляду заяв, пропозицій та скарг. Преамбулою Статуту також передбачено, що його дія поширюється, в тому числі, на Службу безпеки України.

Порядок, строки та права щодо накладення дисциплінарних стягнень регулюються розділом III Статуту, зокрема, згідно пунктом «є» статті 69 Статуту на молодших та старших офіцерів може бути накладено дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення з військової служби за службовою невідповідністю.

Відповідно до статті 84 Статуту прийняттю рішення командиром про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення може передувати службове розслідування. Воно проводиться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, та ступеня вини. Службове розслідування призначається письмовим наказом командира, який вирішив притягти військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності (ст. 85 Статуту).

Судами встановлено, що відповідно до наказу УСБ України в Закарпатській області від 29 червня 2005 року за № 44/ДСК проведено службове розслідування за фактом можливого зловживання службовим становищем ОСОБА_4

З висновку службового розслідування, а також наданої на вимогу суду апеляційної інстанції довідки про результати вказаного службового розслідування, видно, що фактично своїми діями та недбалим ставленням до вимог чинного законодавства ОСОБА_4 скомпрометував УСБ України в Закарпатській області як орган в цілому, створив умови, що дискредитували СБ України перед громадськістю та сприяв ухиленню від кримінальної відповідальності по порушеній кримінальній справі знайомої йому особи.

Аналізуючи зміст цих доказів, суди дійшли обґрунтованого висновку, що підстави для притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності були.

Статтею 86 Статуту передбачено, що при визначенні виду дисциплінарного стягнення мають враховуватися тяжкість проступку, обставини, за яких його скоєно, заподіяна шкода, попередня поведінка особи та визнання нею своєї вини, її ставлення до виконання службових обов'язків, рівень кваліфікації тощо.

Враховуючи, що протягом півроку до позивача застосовано три дисциплінарні стягнення, які він не оскаржував, суди дійшли правильного висновку, що суб'єкт владних повноважень, вирішуючи питання про застосування до позивача крайнього заходу дисциплінарного впливу у вигляді звільнення, діяв в межах повноважень та у спосіб передбачений законодавством, з урахуванням попередньої служби позивача.

Тому, колегія суддів погоджується з висновками судів про безпідставність позовних вимог.

Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судами норм матеріального чи процесуального права, що призвело або могло призвести до неправильного вирішення спору.

Відповідно до частини 1 статті 224 КАС України, якщо суд не допустив порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні оскаржуваного судового рішення, то суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Керуючись статтями 220, 220-1, 223, 224, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,

ухвалила:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 02 березня 2012 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 04 вересня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та оскарженню не підлягає.

Судді С.В. Головчук
Д.В. Ліпський
Ю.К. Черпак