Справа № 825/3505/15-а
Суддя: Добрянський В.В.
Дата ухвалення: 2015-11-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 листопада 2015 року Чернігів Справа № 825/3505/15-а

Чернігівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Добрянського В.В.,

при секретарі Шевченко А.В.,

за участю представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача 2 Матвієнко Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації Кадирова Владислава Володимировича про визнання протиправними дій, зобов'язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - відповідач 1), Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації АТ «Дельта Банк» Кадирова Владислава Володимировича (відповідач 2) та просить:

- визнати неправомірними дії Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Дельта Банк» Кадирова Владислава Володимировича (місцезнаходження: м. Київ, бульвар Дружби Народів, 38) щодо визнання договору банківського вкладу № 005-24504-220115 від 22.01.2015 року нікчемним;

- визнати протиправною бездіяльність Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (01032, м. Київ, бул. Т. Шевченка, 33-Б, ) щодо не здійснення перевірки коректності реквізитів вкладника - ОСОБА_3 ІПН: НОМЕР_1, зазначених в наданому Уповноваженою особою Переліку;

- зобов'язати Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Дельта Банк» Кадирова Владислава Володимировича ( місцезнаходження : м. Київ, бульвар Дружби Народів, 38) надати додаткову інформацію про вкладника - ОСОБА_3 (АДРЕСА_1, ІПН: НОМЕР_1), а саме: про суму, що підлягає відшкодуванню Фондом у розмірі 7 200,00 доларів США (сім тисяч двісті доларів США), конвертовану в національній валюті;

- зобов'язати Фонд гарантування вкладів фізичних осіб (01032, м. Київ, бул. Т. Шевченка, 33-Б, ) прийняти та обробити додаткову інформацію про вкладника - ОСОБА_3 (АДРЕСА_1, ІПН: НОМЕР_1) стосовно суми відшкодування Фондом у розмірі 7 200,00 доларів США (сім тисяч двісті доларів США), конвертовану в національній валюті;

- зобов'язати Фонд гарантування вкладів фізичних осіб (01032, м. Київ, бул. Т. Шевченка, 33-Б, ) прийняти рішення про відшкодування коштів за договором банківського рахунку вкладника - ОСОБА_3 (АДРЕСА_1, ІПН: НОМЕР_1) стосовно суми відшкодування у розмірі 7 200,00 доларів США (сім тисяч двісті доларів США), конвертовану в національній валюті.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 22.01.2015 між ним та ПАТ «Дельта Банк» був укладений договір банківського вкладу (депозиту) № 005-24504-220115.

Позивачем були виконані зобов'язання по депозитному договору в повному обсязі та внесено на відповідний рахунок Банку грошові кошти в сумі 7200,00 доларів США, що підтверджує платіжне доручення № 44743089 від 22.01.2015 на строк до 21.07.2015, проте, по закінченню вказаного строку кошти не були повернені. Після чого позивач, з метою отримання коштів, звернувся з заявою у відділення АТ «Дельта Банк».

В подальшому, позивача було повідомлено про нікчемність вказаного договору, згідно до пункту 7 частини 3 статті 38 ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» та зазначено, що на її рахунку міститься лише сума 886,59 грн.

ОСОБА_3 не згодна з тим, що договір банківського вкладу (депозиту) № 005-24504-220115 від 22.01.2015 визнано нікчемним та не згодна з сумою виплати в розмірі 886,59 грн., що набагато менша за суму вкладу, а отже, на думку позивача, Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації АТ «Дельта Банк» Кадирова Владислава Володимировича в порушення норм чинного законодавства, при формуванні переліку вкладників АТ «Дельта Банк», які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду, хоч і було включено позивача до нього, однак невірно зазначено розрахункову суму відшкодування коштів за вкладом ОСОБА_3 за рахунок Фонду та подано даний перелік з такими відомостями до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, а останній, в свою чергу, затвердив реєстр вкладників для здійснення виплат, в якому не вірно зазначена сума відшкодування коштів за вкладом позивача. Отже, зважаючи на вищевикладене, позивач просить суд задовольнити його позовні вимоги.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві, просив суд їх задовольнити в повному обсязі.

Представник Фонду гарантування вкладів фізичних осіб - відповідач 1 до суду не з'явився, про дату, час та місце судового розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення, заперечення на позов не надав, причини неявки до суду не повідомив.

Представник Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації АТ «Дельта Банк» Кадирова В.В. - відповідач 2 подав заперечення, в яких зазначає про те, що вимоги позовної заяви вважає необґрунтованими, безпідставними та такими, що не відповідають дійсним обставинам справи та нормам чинного законодавства. Крім того, зазначає, що кошти на депозитний рахунок позивача надійшли шляхом так званого «дроблення» великого депозиту іншого клієнта банку, а саме - фізичної особи - гр. ОСОБА_6, що підтверджується витягом з реєстру операцій та свідчить, що ці операції не передбачали фактичного переміщення «реальних» грошових коштів та здійснювались за рахунок внутрішньобанківських проводок. Також зазначає, що Уповноважена особа діяла у відповідності до норм та в порядку, встановленому Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», а саме вживалися дії щодо перевірки правочинів, укладених банком на факт їх нікчемності, за результатами якої було повідомлено позивача відповідним листом про нікчемність правочину, здійснювалося формування переліку вкладників, яким кошти підлягають відшкодуванню, та здійснювались інші дії покладені законом на Уповноважену особу.

Крім того, зазначив, що на день розгляду даної справи не існує жодного рішення, що набрало законної сили, в частині визнання протиправності дій Уповноваженої особи щодо блокування рахунків позивача та в частині рішення про визнання спірного договору нікчемним.

В наданих запереченнях, представник відповідача 2 просив в задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне:

22 січня 2015 року між Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» (далі - Банк) та ОСОБА_3 (Вкладник) був укладений договір № 005-24504-220115 банківського вкладу (депозиту) «Найкращий від Миколая» у доларах США (далі - Договір) (а.с. 17).

Згідно із п. 1.2. Договору сума вкладу складає 7200 ,00 доларів США.

Відповідно до п. 1.3. Договору вклад залучається на строк із моменту зарахування вкладу на рахунок, вказаний в п.1.6 цього Договору, та по 21 липня 2015 року включно.

Згідно з п. 1.4. Договору процентна ставка на суму вкладу становить 5,5 процентів річних.

Пункт 1.6 Договору передбачає, що Банк відкриває Вкладнику вкладний (депозитний) рахунок НОМЕР_2.

Відповідно до п. 1.9. Договору нараховані проценти виплачуються щомісячно шляхом зарахування на поточний рахунок НОМЕР_3, відкритий на ім'я вкладника в установі Банку.

Відповідно до п. 1.10. Договору у разі закінчення строку залучення вкладу, вклад виплачується шляхом зарахування на поточний рахунок НОМЕР_3.

Відповідно до платіжного доручення № 44743089 від 22.01.2015 ОСОБА_3 на вказаний вкладний (депозитний) рахунок були зараховані кошти в розмірі 7200,00 доларів США (а.с. 18).

Судом встановлено, що 30.10.2014 року Постановою НБУ № 692/БТ «Про віднесення АТ «Дельта Банк» до категорії проблемних», відповідно до якої банк було віднесено до категорії неплатоспроможних на строк до 180 днів та з метою стабілізації діяльності Банку та відновлення його фінансового становища було запроваджено певну низку обмежень, в тому числі - заборонено здійснювати проведення будь-яких операцій за чинними договорами, що призводять до збільшення гарантованої суми відшкодування з боку Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Отже, починаючи з 30.10.2014 року Банку було заборонено здійснювати будь-які операції, що призводять до збільшення встановленої державою суми відшкодування.

При цьому, як зазначено в рішенні виконавчої дирекції Фонду (протокол № 174/15 від 27.07.2015 р.) оскільки керівників структурних підрозділів було повідомлено про наявність зазначеної постанови НБУ та відповідні обмеження лише 15.01.2015 р., а отже факт надання переваги Банком кредиторам може бути доведений виключно щодо договорів банківського вкладу, укладених після 16.01.2015 р.

На підставі постанови Правління Національного банку України від 02.03.2015 року № 150 «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до категорії неплатоспроможних» (а.с. 100-103), виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 02.03.2015 року № 51 «Про запровадження тимчасової адміністрації у Публічному акціонерному товаристві «Дельта Банк», згідно з яким з 03.03.2015 року запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в АТ «Дельта Банк» Кадирова Владислава Володимировича (а.с. 104-105).

Відповідно до Рішень Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 71 від 08.04.2015 року (а.с. 106) та № 147 від 03.08.2015 року (а.с. 107) строк здійснення тимчасової адміністрації було запроваджено на шість місяців та запроваджено по 02.10.2015 року включно.

На підставі Постанови Правління Національного банку України від 02.10.2015 року № 664 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Дельта Банк» (а.с. 108) та Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 02.10.2015 року № 181 «Про початок процедури ліквідації АТ «Дельта Банк» та делегування повноважень ліквідатора банку» (а.с. 109) відкликано банківську ліцензію АТ «Дельта Банк» і розпочато процедуру ліквідації АТ «Дельта Банк» з 05.10.2015 року по 04.10.2017 року включно. Призначено Уповноваженою особою Фонду та делеговано всі повноваження ліквідатора АТ «Дельта Банк», визначені Законом, зокрема, статтями 37, 38, 47-51, провідному професіоналу з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків - Кадирову Владиславу Володимировичу на два роки з 05.10.2015 року по 04.10.2017 року включно.

23.09.2015 року представником АТ «Дельта Банк» на адресу позивача було направлено повідомлення № 8821/3295 яким ОСОБА_3 повідомлено про нікчемність Договору банківського вкдаду (депозиту) № 005-24504-220115 від 22.01.2015 року, укладеного між АТ «Дельта Банк» та ОСОБА_3, відповідно пункту 7 частини 3 до статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (а.с. 19).

Незгода з рішенням відповідача 2 щодо визнання договору банківського вкладу нікчемним обумовила позивача на звернення до суду з даним адміністративним позовом.

Оцінивши за правилами статті 86 КАС України надані сторонами докази, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд не погоджується з доводами позивача з наступних підстав.

Відповідно до статті 19 Конституції України, правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд), порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами, а також відносини між Фондом, банками, Національним банком України, повноваження та функції Фонду щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків регулюються та визначаються Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» 23 лютого 2012 року № 4452-VI (далі - Закон № 4452-VI).

Згідно із положеннями п. 3 ч. 1 ст. 2 цього Закону, вклад - це кошти в готівковій або безготівковій формі у валюті України або в іноземній валюті, які залучені банком від вкладника (або які надійшли для вкладника) на умовах договору банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або шляхом видачі іменного депозитного сертифіката, включаючи нараховані відсотки на такі кошти.

Вкладником є фізична особа (крім фізичних осіб - суб'єктів підприємницької діяльності), яка уклала або на користь якої укладено договір банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або яка є власником іменного депозитного сертифіката (п. 4 ч. 1 ст. 2 цього Закону № 4452-VI).

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 37 Закону № 4452-VI Уповноважена особа Фонду має право, зокрема, повідомляти сторони за договорами, зазначеними у частині другій статті 38 цього Закону, про нікчемність цих договорів та вчиняти дії щодо застосування наслідків нікчемності договорів.

Частиною другою статті 38 Закону № 4452-VI визначено, що протягом дії тимчасової адміністрації уповноважена особа Фонду зобов'язана забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою цієї статті.

Приписами ч. 3 ст. 38 Закону № 4452-VI визначено, що правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними з таких підстав: 1) банк безоплатно здійснив відчуження майна, прийняв на себе зобов'язання без встановлення обов'язку контрагента щодо вчинення відповідних майнових дій, відмовився від власних майнових вимог; 2) банк до дня визнання банку неплатоспроможним взяв на себе зобов'язання, внаслідок чого він став неплатоспроможним або виконання його грошових зобов'язань перед іншими кредиторами повністю чи частково стало неможливим; 3) банк здійснив відчуження чи передав у користування або придбав (отримав у користування) майно, оплатив результати робіт та/або послуги за цінами, нижчими або вищими від звичайних (якщо оплата на 20 відсотків і більше відрізняється від вартості товарів, послуг, іншого майна, отриманого банком), або зобов'язаний здійснити такі дії в майбутньому відповідно до умов договору; 4) банк оплатив кредитору або прийняв майно в рахунок виконання грошових вимог у день, коли сума вимог кредиторів банку перевищувала вартість майна; 5) банк прийняв на себе зобов'язання (застава, порука, гарантія, притримання, факторинг тощо) щодо забезпечення виконання грошових вимог у порядку іншому, ніж здійснення кредитних операцій відповідно до Закону України «Про банки і банківську діяльність»; 6) банк уклав кредитні договори, умови яких передбачають надання клієнтам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку; 7) банк уклав правочини (у тому числі договори), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку; 8) банк уклав правочин (у тому числі договір) з пов'язаною особою банку, якщо такий правочин не відповідає вимогам законодавства України.

За приписами ст.202 Цивільного кодексу України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

На виконання приписів наведених норм Закону наказом Уповноваженої особи була створена комісія та призначено проведення перевірки укладених Банком протягом року до дня запровадження тимчасової адміністрації договорів банківського вкладу (депозиту) та договорів банківського рахунку (поточних/карткових рахунків), а також обставин зарахування грошових коштів на вказані рахунки.

Метою проведення перевірки було встановлення фактів штучного створення правових підстав для отримання вкладниками/клієнтами банку виплат сум гарантованого відшкодування з коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, а також виявлення правочинів, що можуть містити ознаки нікчемності та підпадати під критерії нікчемності, наведені в ч. 3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Відповідно до наданих Національному Банку України повноважень, згідно Закону України «Про Національний банк України», останній, здійснює функції банківського регулювання і нагляду на індивідуальній та консолідованій основі за діяльністю банків та банківських груп у межах та порядку, передбачених законодавством України.

Національний банк видає нормативно-правові акти з питань, віднесених до його повноважень, які є обов'язковими для органів державної влади і органів місцевого самоврядування, банків, підприємств, організацій та установ незалежно від форм власності, а також для фізичних осіб.

Національний банк видає розпорядчі акти з питань організаційно-розпорядчого характеру або індивідуальної дії, які не є нормативно-правовими актами. Нормативно-правові акти Національного банку, що містять інформацію з обмеженим доступом, не підлягають опублікуванню та доводяться до відома юридичних та фізичних осіб, на яких поширюється їх дія, у порядку, встановленому Національним банком.

30.10.2014 року Постановою НБУ № 692/БТ «Про віднесення АТ «Дельта Банк» до категорії проблемних», відповідно до якої банк було віднесено до категорії неплатоспроможних на строк до 180 днів та з метою стабілізації діяльності Банку та відновлення його фінансового становища було запроваджено певну низку обмежень, в тому числі - заборонено здійснювати проведення будь-яких операцій за чинними договорами, що призводять до збільшення гарантованої суми відшкодування з боку Фонду гарантування вкладів фізичних осіб. Дана постанова була доведена до керівників структурних підрозділів Банку лише 15.01.2015 року.

Крім того, суд звертає увагу, що відповідно до укладеного договору банківського вкладу № 005-24504-220115 від 22.01.2015 року на відкритий позивачем депозитний рахунок НОМЕР_5 у валюті - долари США кошти надійшли шляхом так званого «дроблення» великого депозиту іншого клієнта банку, а саме фізичної особи - гр. ОСОБА_6, що підтверджується витягом з реєстру операцій та свідчить, що ці операції не передбачали фактичного переміщення «реальних» грошових коштів та здійснювались за рахунок внутрібанківських проводок. Ця обставина свідчить про штучність та фіктивність створення правових підстав для отримання клієнтами Банку сум, що перевищують суми гарантованого відшкодування за проведеними операціями, а отже їх нікчемність.

Крім того, зазначена операція з перерахування грошових коштів з рахунку фізичної особи ОСОБА_6 НОМЕР_4 на поточний рахунок Позивача НОМЕР_5 суперечить Постанові правління Національного Банку України № 365 від 16.09.2013 року «Про порядок надходження коштів в іноземній валюті на поточні рахунки фізичних осіб в межах України», оскільки безготівкове перерахування коштів в іноземній валюті можливе лише з інших власних рахунків або шляхом внесення грошових коштів у касу банку.

Також, відповідно до п. 5.11 Правил банківського обслуговування фізичних осіб у АТ «Дельта Банк», що є обов'язковими до застосування сторонами (умова договору), зарахування на вкладний (депозитний) рахунок грошових сум для Вкладника від третьої особи не допускається.

Фактично ж кошти на рахунок Позивача вносилися третіми особами, шляхом безготівкового перерахування, що є порушенням умов договору.

Згідно до ч. 3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними, зокрема, коли банк уклав правочини (у тому числі договори), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку.

За результатами перевірки 16.09.2015 р. був прийнятий наказ № 813 «Щодо заходів, пов'язаних із наслідками виявлення нікчемності правочинів за вкладними операціями» вирішено застосувати наслідки нікчемності правочинів договорів банківського вкладу та в подальшому внесені зміни щодо незастосування наслідків нікчемності правочинів, з метою запобігання подвійного стягнення коштів.

Таким чином, суд дійшов висновку, що повідомлення від тимчасової адміністрації Банку № 8821/3295 від 23.09.2015 року про нікчемність правочину є правомірним та таким, що відповідає нормам чинного законодавства..

Що стосується вимоги Позивача про визнання дій Уповноваженої особи неправомірними, то даний факт не доведений Позивачем, оскільки відповідно до наданих представником Уповноваженої особи документів, вбачається що Уповноважена особа діяла у відповідності до норм та в порядку встановленому Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», а саме вживалися дії щодо перевірки правочинів, укладених банком на факт їх нікчемності, за результатами якої було повідомлено Позивача відповідним листом про нікчемність правочину (Позивач по тексту позовної заяви не заперечує факт отримання такого повідомлення), здійснювалось формування переліку вкладників, яким кошти підлягають відшкодуванню, та здійснювалися інші дії покладені законом на уповноважену особу.

Не може бути задоволена і вимога Позивача щодо зобов'язання Уповноваженої особи щодо включення Позивача до реєстру вкладників, оскільки на час вирішення справи не існує жодного рішення, що набрало законної сили, в частині визнання протиправності дій уповноваженої особи щодо блокування рахунків Позивача.

Що стосується вимоги Позивача щодо зобов'язання Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийняти рішення про відшкодування коштів Позивачу, то дана вимога взагалі не кореспондується з вимогами Закону України «Про систему гарантування фізичних осіб», оскільки законодавець даний обов'язок покладає виключно на Уповноважену особу (ст. 27).

Відповідно до ч. 1 статті 9 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого: суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України; суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статей 69, 70 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Докази суду надають особи, які беруть участь у справі. Суд може запропонувати надати додаткові докази або витребувати додаткові докази за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, або з власної ініціативи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування.

Відповідно до ч. 1 статті 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 статті 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням обставин зазначених вище, суд прийшов до висновку, що в задоволенні позовних вимог необхідно відмовити в повному обсязі.

Приймаючи до уваги викладене, керуючись статтями 69-71, 94, 128, 158-163, 167 КАС України суд, -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_3 - відмовити в повному обсязі.

Постанова суду набирає законної сили в порядку статей 167,186 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня отримання її копії.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Суддя В.В. Добрянський