Справа № 161/14995/15-а
Суддя: Присяжнюк Л. М.
Дата ухвалення: 2015-11-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/161/510/15
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 листопада 2015 року м.Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської області у складі:

головуючого - судді Присяжнюк Л.М.,

з участю - секретаря Жаловаги І.П.,

позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - Господарук І.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Луцьку справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м. Луцьку про визнання неправомірними дій щодо перерахунку пенсії та зобов'язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В:

22.09.2015 року ОСОБА_1 звернулася в суд із позовом до відповідача про зобов'язання вчинити дії. Зазначає, що перебуває на обліку в УПФ України в м. Луцьку як одержувач пенсії за вислугу років з 26.05.2011 року. 04.06.2015 року вона звернулася до відповідача із заявою про перерахунок пенсії, однак останнє листом їй було відмовлено в перерахунку пенсії. Вважає, що відповідачем було порушено її права, а тому просить із урахуванням уточнення позовних вимог та просить визнати неправомірними дії і рішення Управління Пенсійного фонду України в м. Луцьку щодо відмови їй провести перерахунок пенсії у зв'язку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників; зобов'язати УПФ України в м. Луцьку здійснити перерахунок заробітної плати працівникам прокуратури відповідно до вимог ч. 18 ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру», виходячи з розрахунку 65 % від середнього заробітку на підставі довідки № 18/150 від 03.06.2015 року та виплачувати їй недоотриману частку виплат за минулий час з вересня 2014 року з урахуванням проведених виплат.

У судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги із врахуванням їх уточнення, просила позов задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні позовні вимоги заперечила із підстав викладених у судовому засіданні.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши та оцінивши подані суду докази в їх сукупності, суд прийшов до наступних висновків.

Як вбачається із матеріалів справи, позивач ОСОБА_1 перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в місті Луцьку Волинської області, де отримує пенсію, призначену на підставі ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» за вислугу років з 26.05.2011 року (а.с. 7).

Розмір пенсії позивача з моменту виходу на пенсію становить 65 % від заробітку прокурорсько-слідчих працівників.

04 червня 2015 року позивач звернулася до відповідача із заявою про проведення перерахунку пенсії на підставі довідки прокуратури № 18/150 від 03.06.2015 року.

Однак, відповідач своїм листом повідомило, що на час розгляду звернення перерахунок пенсії працівникам прокуратури не передбачений Кабінетом Міністрів України (а.с.7).

Однак, суд вважає такі дії відповідача неправомірними із врахуванням наступного.

Умови та порядок пенсійного забезпечення прокурорів та слідчих визначено статтею 50-1 Закону України «Про прокуратуру», в той же час редакція зазначеної статті змінювалась.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 50-1 в редакції, що діяла на час призначення пенсії ОСОБА_1, працівникам, які не мають вислуги 20 років, якщо стаж служби в органах прокуратури становить не менше 10 років, після досягнення чоловіками 55 років при страховому стажі 25 років і більше, а жінками - 50 років при страховому стажі 20 років і більше, пенсія призначається у розмірі, пропорційному кількості повних років роботи на прокурорських посадах з розрахунку 80 відсотків місячного заробітку за 20 років вислуги. За кожний рік страхового стажу понад 25 років для чоловіків і 20 років для жінок пенсія збільшується на один відсоток місячного заробітку, з якого вона обчислюється.

Законом України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 08.07.2011 року, який набрав чинності з 1 жовтня 2011 року, внесено зміни до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру», зокрема змінено у відсотках розмір пенсії за вислугу років, яка призначається прокурорам і слідчим у разі реалізації ними такого права.

Так, відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» у редакції за вищевказаним законом «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи», працівникам, які не мають вислуги років, передбаченої частиною першою цієї статті, за наявності необхідного стажу роботи на посадах прокурорів та слідчих прокуратури, а також страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», після досягнення чоловіками 57 років, а жінками віку, що на п'ять років менше, ніж пенсійний вік, установлений статтею 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», пенсія призначається в розмірі, пропорційному кількості повних років роботи на прокурорських посадах, з розрахунку 80 відсотків місячного заробітку за відповідну вислугу років, передбачену частиною першою цієї статті. Передбачене цією частиною зниження віку для жінок застосовується також до завершення періоду підвищення віку виходу на пенсію до 1 січня 2022 року. До досягнення віку, встановленого цим абзацом, право на пенсію за віком мають чоловіки 1960 року народження і старші після досягнення ними такого віку: 55 років - які народилися по 31 грудня 1957 року; 55 років 6 місяців - які народилися з 1 січня 1958 року по 31 грудня 1958 року; 56 років - які народилися з 1 січня 1959 року по 31 грудня 1959 року; 56 років 6 місяців - які народилися з 1 січня 1960 року по 31 грудня 1960 року.

Разом з тим підстави та порядок перерахунку пенсій прокурорам регулюють ч.ч. 13, 18 ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру», положення яких щодо перерахунку пенсії у зв'язку із прийняттям Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» змін не зазнали (змінилась лише нумерація частин цієї статті).

Так, відповідно до ч. 13 ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» обчислення (перерахунок) пенсій провадиться за документами пенсійної справи та документами, додатково поданими пенсіонерами, виходячи з розміру місячного заробітку за відповідною посадою, з якої особа вийшла на пенсію, станом на час звернення за призначенням або перерахунком.

Згідно з ч. 18 ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв'язку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників. Перерахунок призначених пенсій провадиться з першого числа місяця, що йде за місяцем, у якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув права на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Перерахунок пенсій провадиться з урахуванням фактично отримуваних працівником виплат і умов оплати праці, що існували на день його звільнення з роботи.

Таким чином, суд приходить до висновку, що при перерахунку пенсії працівникам прокуратури має застосовуватися норма, що визначає розмір пенсії у відсотках, яка діяла на момент призначення пенсії, а тому дійшов висновку, що внесені Законом України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» зміни до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» щодо розміру пенсії у відсотках стосуються порядку призначення пенсії прокурорам і слідчим у разі реалізації ними права на пенсійне забезпечення, а не перерахунку вже призначеної пенсії. Процедури призначення та перерахунку пенсії різні за змістом і механізмом їх проведення. Нормами, які визначають механізм проведення перерахунку пенсії за вислугу років прокурорам є ч.ч. 13, 18 ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру», які змін у зв'язку із прийняттям Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» не зазнали.

В той же час, щодо посилання представника відповідача на положення законів, за яким зменшено відсоток суми заробітної плати при призначенні пенсії державним службовцям, в т.ч. працівникам прокуратури, суд означає наступне.

Так, Законом України «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні» від 27.03.2014 року № 1166 внесено зміни до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру», відповідно до яких пенсія державним службовцям призначається у розмірі 70% від суми заробітної плати, ця норма набула чинності з 01.05.2014 року, Законом України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України», який набрав чинності з 01.01.2015 року, внесено зміни до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру», відповідно до яких пенсія державним службовцям призначається у розмірі 60% від суми заробітної плати. В подальшому за нормами Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року з 1-го червня 2015 року скасовано норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії призначаються відповідно до Закону України «Про прокуратуру».

Однак враховуючи, що пенсія позивачу призначена раніше, тобто до внесенні змін у ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру», та в подальшому виключення із Закону України «Про прокуратуру», норми вищевказаних Законів не підлягають до застосування. Вирішуючи питання про застосування цього Закону в часі, суд виходить із того, що згідно із ст. 22 Конституцією України закріплені нею права і свободи не є вичерпними, гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законодавчих актів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Конституційний Суд України неодноразово розглядав питання, пов'язані з реалізацією права на соціальний захист, і сформулював правову позицію, згідно з Конституція України виокремлює певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них, зокрема, належать громадяни, які відповідно до ст. 17 Конституції України перебувають на службі у військових формуваннях та правоохоронних органах держави, забезпечуючи суверенітет і територіальну цілісність України, її економічну та інформаційну безпеку, а саме: у Збройних Силах України, органах Служби безпеки України, міліції, прокуратури, охорони державного кордону України, податкової міліції, Управління державної охорони України, державної пожежної охорони, Державного департаменту України з питань виконання покарань тощо (рішення Конституційного Суду України від 6 липня 1999 року № 8-рп/99 у справі щодо права на пільги та від 20 березня 2002 року № 5-рп/2002 у справі щодо пільг, компенсацій і гарантій).

У зазначених рішеннях Конституційний Суд України вказав, що необхідність додаткових гарантій соціальної захищеності цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення зумовлена насамперед тим, що служба у Збройних Силах України, інших військових формуваннях та правоохоронних органах держави пов'язана з ризиком для життя і здоров'я, підвищеними вимогами до дисципліни, професійної придатності, фахових, фізичних, вольових та інших якостей. Це повинно компенсуватися наявністю підвищених гарантій соціальної захищеності, тобто комплексу організаційно-правових економічних заходів, спрямованих на забезпечення добробуту саме цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення.

Виходячи із висловленого у рішеннях Конституційного Суду України розуміння сутності соціальних гарантій працівників правоохоронних органів, зокрема працівників прокуратури, зміст та обсяг досягнутих ними соціальних гарантій не може бути звужено шляхом внесення змін до законодавства.

Згідно з ч. 2 ст. 99 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Статтею 100 КАС України передбачено, що адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд за заявою особи, яка його подала, не знайде підстав для поновлення строку, про що постановляється ухвала.

Позивач пропустив строк звернення до суду, оскільки звернувся з позовом 22.09.2015 року. А тому, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають до задоволення в межах шестимісячного строку звернення до суду, тобто починаючи з 22.03.2015 року. Позовні вимоги поза межами строку звернення до суду, слід залишити без розгляду.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст. 2, 11, 71, 99-100, 122, 138, 159-163, 167 КАС України, на підставі ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру», суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Позов задовольнити частково.

Визнати неправомірними дії і рішення Управління Пенсійного фонду України в м. Луцьку щодо відмови ОСОБА_1 провести перерахунок пенсії у зв'язку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників.

Зобов'язати УПФ України в м. Луцьку здійснити перерахунок ОСОБА_1 пенсії у зв'язку із підвищенням заробітної плати працівникам прокуратури відповідно до вимог ч. 18 ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру», виходячи з розрахунку 65 % від середнього заробітку на підставі довідки № 18/150 від 03.06.2015 року та виплачувати їй недоотриману частку виплат за минулий час з 22.03.2015 року з урахуванням проведених виплат.

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м. Луцьку про визнання неправомірними дій щодо перерахунку пенсії та зобов'язання вчинити дії за період з вересня 2014 року по 21.03.2015 року - залишити без розгляду.

В решті позовних вимог - відмовити.

Апеляційна скарга на постанову суду подається до Львівського апеляційного адміністративного суду через Луцький міськрайонний суд Волинської області протягом десяти днів з дня її проголошення, а у разі прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя Луцького міськрайонного суду Присяжнюк Л.М.