Справа № 2а-4631/11/1370
Суддя: Брильовський Роман Михайлович
Дата ухвалення: 2011-08-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 серпня 2011 р. № 2а-4631/11/1370

Львівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Брильовського Р.М.,

при секретарі Падляк О.І.

за участю:

представників позивача ОСОБА_1, ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому з асіданні у місті Львові справу за адміністративним позовом СП ТОВ "СФЕРОС-ЕЛЕКТРОН" до ДПІ у Шевченківському районі м. Львова про визнання повністю нечинними податкових повідомлень-рішень, -

ВСТАНОВИВ:

Спільне українсько-німецьке підприємство у формі товариства з обмеженою відповідальністю "СФЕРОС-ЕЛЕКТРОН" - надалі позивач, звернулося до Львівського окружного адміністративного суду із позовною заявою до державної податкової інспекції у Шевченківському районі м. Львова - надалі відповідач, про визнання повністю нечинними податкових повідомлень-рішень №/8344 від 01.04.2011 року, №/9614 від 13.04.2011 року та №/9370 від 12.04.2011 року, згідно яких СП ТОВ "СФЕРОС-ЕЛЕКТРОН" зменшено суму відємного значення податку на додану вартість за жовтень 2010 року на суму 139 574,00грн., за листопад 2010 року на суму 139 574,00грн., та за грудень 2010 року на суму 139 574,00 грн. відповідно, з огляду на наступне:

- рішення органу ДПС про зменшення позивачеві сум відємного значення податку на додану вартість за період з жовтня по грудень 2010 року грунтується на тому, що перевіркою показників Довідки щодо залишку суми відємного значення попередніх податкових періодів, що залишається непогашеним після бюджетного відшкодування, отриманого у звітному податковому періоді, та підлягає включенню до складу податкового кредиту наступного податкового періоду (додатків 2 до податкових декларацій за жовтень-грудень 2010 року) встановлено розбіжності. Зведені дані щодо перевірки показників Довідок наведено у додатках 5 до актів перевірки. В порушення пп.7.7.1, пп.7.7.2 п.7.2 ст.7 Закону України від 3 квітня 1997 року №168/97-ВР "Про податок на додану вартість" завищено значення р.26 декларації за жовтень-грудень 2010 року на 139 574,00грн. Актом документальної невиїзної перевірки №1949/338/15-2/23972496 від 28.10.2009 року зменшено суму рядка 26 в розмірі 139 574,00грн., однак підприємством в податковій декларації за жовтень грудень 2009 та січень грудень 2010 року не відображено зменшення даної суми;

- за наслідками усіх проведених перевірок, відповідачем не винесено податкових повідомлень-рішень стосовно завищення позивачем податкового кредиту за травень і червень 2009 року, а також безпідставного обліковування позивачем значення рядка 26 декларації за червень 2009 року на 109517грн., за липень 2009 року на 139 574,00грн. та за наступні місяці 2009 і 2010 років, що суперечить приписам чинного, на момент проведення вказаних перевірок, Порядку направлення органами державної податкової служби України податкових повідомлень платникам податків та рішень про застосування штрафних (фінансових) санкций (затверджене Наказом ДПА від 21.06.2001 року, № 253), яким визначено форми податкових-повідомлень рішень та підстави їх застосування;

- акти перевірок не є нормативно-правовим актом або актом індивідуальної дії в розумінні пункту 1 частини першої статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому не впливають на права та обовязки платника податків;

- з актів перевірок, складених відповідачем та декларацій з ПДВ позивача вбачається, що позивач, як платник ПДВ, протягом тривалого часу "накопичував" суму відємного значення ПДВ у деклараціях. Відшкодування вказаної суми ПДВ в розмірі 139 574,00грн. з бюджету позивач не вимагав та може її зберігати у рядку 26 податкової декларації з ПДВ до моменту врахування у зменшення майбутніх податкових зобовязань;

- спірні рішення відповідача не відповідають фактичним обставинам справи, ґрунтуються на необґрунтованих даних та за неправильного застосування вимог Закону України "Про податок на додану вартість".

Представники позивача просять суд задовольнити позов.

Відповідач заперечень на позов, витребувані судом докази не надав, явки повноважного представника в судове засідання не забезпечив. Суд вжив всі залежні від нього заходи для повідомлення відповідача належним чином про час і місце розгляду судової справи з його участю та реалізації ним права судового захисту своїх прав та інтересів, а тому вважає за можливе розглянути справу без участі відповідача відповідно до положень ст. 128 КАС України.

Заслухавши пояснення представників позивача, повно та всебічно зясувавши всі обставини справи у їх сукупності, на які представники покликються, як на підставу своїх вимог, дослідивши письмові докази, якими такі обґрунтовуються, суд, даючи правову оцінку спірним правовідносинам, виходив з наступного.

Актом відповідача від 05.01.2011 року за №5/359/23-4/23972496 з питань достовірності нарахування суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок за жовтень 2010 року, що виникло за рахунок відємного значення з ПДВ, що декларувалось у вересні 2010 року зафіксовано, що позивачем в порушення пп.7.7.1, пп.7.7.2 п.7.2 ст.7 Закону України від 3 квітня 1997 року №168/97-ВР "Про податок на додану вартість" (далі - Закон N 168/97-ВР), завищено значення р.26 декларації за жовтень 2010 року на 139 574,00грн. Фактичними підставами для зменшення позивачеві суми відємного значення податку на додану вартість за відповідний період податкова інспекція вважає те, що Актом документальної невиїзної перевірки №1949/338/15-2/23972496 від 28.10.2009 року зменшено суму рядка 26 в розмірі 139 574,00грн., однак підприємством в податковій декларації за жовтень грудень 2009 та січень жовтень 2010 року не відображено зменшення даної суми.

Інших правових та фактичних підстав для зменшення позивачеві суми відємного значення податку на додану вартість за відповідний період податковою інспекцією не встановлено.

19.01.2011 року, на підставі зазначеного Акту перевірки за №5/359/23-4/23972496 відповідачем було прийнято податкове повідомлення-рішення за №/0/1160, яким позивачеві зменшено розмір відємного значення суми податку на додану вартість за жовтень 2010 року на суму 139 574грн. та застосовано штрафну (фінансову) санкцію у розмірі 34 894грн.

За результатами розгляду скарги позивача на вказане податкове повідомлення-рішення, ДПА у Львівській області було прийнято Рішення про результати розгляду первинної скарги за №9497/10/25-005/756 від 07.04.2011 року, та винесено податкове повідомлення-рішення від 13.04.2011 року за №/9614, яким позивачеві зменшено розмір відємного значення суми податку на додану вартість за жовтень 2010 року на суму 139 574грн. та застосовано штрафну (фінансову) санкцію у розмірі 0грн.

Актом відповідача від 14.01.2011 року за №29/365/23-4/23972496 з питань достовірності нарахування суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок за листопад 2010 року, що виникло за рахунок відємного значення з ПДВ, що декларувалось у вересні - жовтні 2010 року зафіксовано, що позивачем в порушення пп.7.7.1, пп.7.7.2 п.7.2 ст.7 Закону України від 3 квітня 1997 року №168/97-ВР "Про податок на додану вартість" (далі - Закон N 168/97-ВР), завищено значення р.26 декларації за листопад 2010 року на 139 574,00грн. Фактичними підставами для зменшення позивачеві суми відємного значення податку на додану вартість за відповідний період податкова інспекція вважає те, що Актом документальної невиїзної перевірки №1949/338/15-2/23972496 від 28.10.2009 року зменшено суму рядка 26 в розмірі 139 574,00грн., однак підприємством в податковій декларації за жовтень грудень 2009 та січень листопад 2010 року не відображено зменшення даної суми.

Інших правових та фактичних підстав для зменшення позивачеві суми відємного значення податку на додану вартість за відповідний період податковою інспекцією не встановлено.

28.01.2011 року, на підставі зазначеного акту перевірки за №29/365/23-4/23972496, відповідачем було прийнято податкове повідомлення-рішення за №/2270, яким позивачеві зменшено розмір відємного значення суми податку на додану вартість за листопад 2010 року на суму 139 574грн. та застосовано штрафну (фінансову) санкцію у розмірі 69 787,00грн.

За результатами розгляду скарги позивача на вказане податкове повідомлення-рішення, ДПА у Львівській області було прийнято Рішення про результати розгляду первинної скарги за №9496/10/25-005/755 від 07.04.2011 року, та винесено податкове повідомлення-рішення від 12.04.2011 року за №/9370, яким позивачеві зменшено розмір відємного значення суми податку на додану вартість за листопад 2010 року на суму 139 574грн. та застосовано штрафну (фінансову) санкцію у розмірі 0грн.

Актом відповідача від 18.03.2011 року за №318/69/23-4/23972496 з питань достовірності нарахування суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок за грудень 2010 року, що виникло за рахунок відємного значення з ПДВ, що декларувалось у листопаді 2010 року зафіксовано, що позивачем в порушення пп.7.7.1, пп.7.7.2 п.7.2 ст.7 Закону України від 3 квітня 1997 року №168/97-ВР "Про податок на додану вартість" (далі - Закон N 168/97-ВР), завищено значення р.26 декларації за грудень 2010 року на 139 574,00грн. Фактичними підставами для зменшення позивачеві суми відємного значення податку на додану вартість за відповідний період податкова інспекція вважає те, що Актом документальної невиїзної перевірки №1949/338/15-2/23972496 від 28.10.2009 року зменшено суму рядка 26 в розмірі 139 574,00грн., однак підприємством в податковій декларації за жовтень грудень 2009 та січень грудень 2010 року не відображено зменшення даної суми.

Інших правових та фактичних підстав для зменшення позивачеві суми відємного значення податку на додану вартість за відповідний період податковою інспекцією не встановлено.

01.04.2011 року, на підставі зазначеного акту перевірки за №318/69/23-4/23972496 відповідачем було прийнято податкове повідомлення-рішення за №/8344, яким позивачеві зменшено розмір відємного значення суми податку на додану вартість за грудень 2010 року на суму 139 574грн. та застосовано штрафну (фінансову) санкцію у розмірі 0грн.

Зазначені податкові повідомлення-рішення оскаржені позивачем в судовому порядку.

З метою повного та обєктивного розгляду справи, суд дає оцінку висновкам Актів перевірки щодо правильності визначення відємного (позитивного) значення різниці між сумою податкового зобовязання та сумою податкового кредиту за період з жовтня по грудень 2010 року, адже такі лягли в основу прийняття спірних податкових повідомленьрішень.

Приписами пп. 7.7.1 ст. 7 Закону N 168/97-ВР (чинному, на момент виникнення спірних правовідносин), передбачено, що сума податку, яка підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного податкового періоду та сумою податкового кредиту такого звітного податкового періоду.

При від'ємному значенні суми, розрахованої згідно з пп. 7.7.1 ст. 7 Закону, така сума спочатку враховується у зменшення суми податкового боргу з цього податку, що виник за попередні податкові періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до закону), а при його відсутності - зараховується до складу податкового кредиту наступного податкового періоду.

Від'ємне значення різниці між сумою податкового зобов'язання звітного податкового періоду та сумою податкового кредиту такого звітного податкового періоду вказується в рядку 18.2 розділу III "Розрахунки з бюджетом за звітний період" декларації з податку на додану вартість такого звітного періоду.

Згідно пп.7.7.1. Закону N 168/97-ВР, отримане за результатами поточного звітного (податкового) періоду відємне значення різниці між сумою податкового зобов'язання звітного податкового періоду та сумою податкового кредиту такого звітного податкового періоду (рядок 21 податкової декларації з ПДВ) ураховується в першу чергу у зменшення суми податкового боргу з ПДВ, за попередні звітні (податкові) періоди (відповідно у такому разі заповнюється рядок 22.1 розділу III "Розрахунки з бюджетом за звітний період" декларації), а за його відсутності включається до складу податкового кредиту наступного податкового періоду та відображається в рядку 22.2 податкової декларації поточного звітного (податкового) періоду. Цей залишок від'ємного значення в наступному звітному періоді переноситься до рядка 23.1 декларації і разом з іншими складовими залишку від'ємного значення (значення рядка 23) в першу чергу погашає податкові зобов'язання за цей звітний період. Залишок такого від'ємного значення, який не буде погашений податковими зобов'язаннями (різниця між значеннями рядків 23 і 20), переноситься до рядка 24 декларації та може бути відшкодований платнику податку у разі виконання інших умов щодо відшкодування, встановлених Законом.

Частина значення рядка 24, яка може бути відшкодована, визначається в Розрахунку суми бюджетного відшкодування (додаток 3 до податкової декларації з податку на додану вартість), з врахуванням норми Закону щодо обмеження права платника на отримання бюджетного відшкодування.

Частина рядка 23.1, яка не може бути відшкодована в цьому звітному періоді (відсутня оплата), разом з іншими складовими залишку від'ємного значення (різниця між значеннями рядків 24 і 25, яка переноситься до рядка 26) послідовно переноситься до податкового кредиту кожного наступного звітного періоду (відображається в рядку 23.2 наступної декларації) до моменту отримання платником права на бюджетне відшкодування (оплати) або погашення податковими зобов'язаннями. Таким чином, залишок від'ємного значення між податковими зобов'язаннями і податковим кредитом, з якого визначається сума бюджетного відшкодування, складається з від'ємного значення між податковими зобов'язаннями і податковим кредитом попереднього звітного періоду (рядок 23.1 декларації поточного звітного періоду) та залишків таких від'ємних значень попередніх звітних періодів (рядки 23.2 - 23.4 декларації поточного звітного періоду).

Як вбачається з пп.5.12.5. Порядку заповнення та подання податкової декларації з податку на додану вартість, рядок 23.4 податкової декларації з ПДВ передбачений для відображення збільшення або зменшення залишку від'ємного значення, який після бюджетного відшкодування включається до складу податкового кредиту наступного податкового періоду (рядок 26) за результатами камеральної чи документальної перевірки, проведеної податковим органом, при чому:

- зменшення рядка 26 відбувається у разі, коли за результатами перевірки встановлено завищення задекларованої платником суми податкового кредиту, що в свою чергу, призвело до необгрунтованого включення суми такого завищення до залишку відємного значення, який після бюджетного відшкодування включається до складу податкового кредиту наступного податкового періоду. Така сума зменшення рядка 26 відображається в рядку 23.4 податкової декларації з ПДВ зі знаком "-";

- збільшення рядка 26 виникає в результаті встановлення за результатами перевірки заниження задекларованої платником суми податкового кредиту та/або неправомірного включення до суми, що підлягає бюджетному відшкодуванню (рядок 25), залишку відємного значення попереднього податкового періоду (рядок 24), за яким відсутня фактична сплата одержувачем товарів (послуг) суми податку на додану вартість постачальникам таких товарів (послуг). Визначена сума збільшення рядка 26 відображається у рядку 23.4 податкової декларації наступного звітного періоду зі знаком "+";

- якщо за наслідками документальної невиїзної (камеральної) або позапланової виїзної перевірки (документальної) податковий орган виявляє невідповідність суми бюджетного відшкодування сумі, заявленій у податковій декларації (наприклад, коли в результаті неправильного розподілу показника рядка 24 між рядками 25 і 26 декларації сума з рядка 24 помилково не взяла участі в розрахунку бюджетного відшкодування тобто не потрапила до рядка 25, а перейшла в рядок 26 декларації), то такий податковий орган, у разі заниження заявленої платником податку суми бюджетного відшкодування щодо суми, визначеної податковим органом унаслідок таких перевірок, надсилає платнику податку податкове повідомлення, в якому зазначаються сума такого заниження та підстави для її вирахування. В наведеноми випадку, з огляду на приписи пп.7.7.7 Закону N 168/97-ВР, вважається, що від отримання такої суми податку на додану вартість у вигляді відшкодування платник податків добровільно відмовляється і тому її в подальшому може бути враховано платником податків тільки у зменшення майбутніх податкових зобовязань. Таким чином, втрата підприємством права на бюджетне відшкодування певної суми податку на додану вартість, яка підтверджена податковими накладними, митними деклараціями і платіжними банківськими документами про сплату, не зумовлює втрати ним права на податковий кредит.

Дослідивши податкові декларації з податку на додану вартість позивача за період з травня 2009 року по грудень 2010 року, вбачається, що позивач, як платник ПДВ, протягом тривалого часу переносив значення рядка 24 декларації з ПДВ до рядка 26 цієї самої декларації (і далі до рядка 23.2 декларації наступного звітного періоду), тобто "накопичив" суму відємного значення ПДВ у податкових деклараціях з податку на додану вартість в розмірі 139 574,00грн., керуючись своїм правом зберігати її у рядку 26 до моменту врахування у зменшення майбутніх податкових зобовязань.

Згідно з Порядком оформлення результатів документальних перевірок з питань дотримання податкового, валютного та іншого законодавства, затвердженого наказом Державної податкової адміністрації України №984 від 22.12.2010р., за результатами проведення документальних перевірок фінансово-господарської діяльності суб'єктів господарювання оформляється акт, а в разі відсутності порушень податкового, валютного та іншого законодавства - довідка.

Акт - службовий документ, який стверджує факт проведення документальної перевірки фінансово-господарської діяльності суб'єкта господарювання і є носієм доказової інформації про виявлені порушення вимог податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби.

Як вбачається з пунктів 4-6 вказаного Порядку № 984, акт документальної перевірки повинен містити систематизований виклад виявлених у ході перевірки фактів порушень норм податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби. За результатами документальної перевірки в акті викладаються всі суттєві обставини фінансово-господарської діяльності суб'єкта господарювання, які мають відношення до фактів виявлених порушень податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби. Факти виявлених порушень податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби, викладаються в акті документальної перевірки чітко, об'єктивно та в повній мірі, із посиланням на первинні або інші документи, які зафіксовані в бухгалтерському та податковому обліку, що підтверджують наявність зазначених фактів. При цьому у разі встановлення перевіркою порушень податкового законодавства за кожним відображеним в акті фактом порушення має бути:

- чітко викладено зміст порушення з посиланням на конкретні пункти та статті законодавчих актів, що порушені платником податків, зазначено період (місяць, квартал, рік) фінансово-господарської діяльності платника податків та господарську операцію, в результаті якої здійснено порушення, при цьому додані до акта письмові пояснення посадових осіб платника податків або його законних представників щодо фактів виявлених порушень;

- зазначено первинні документи, на підставі яких вчинено записи у податковому та бухгалтерському обліку, наведено регістри бухгалтерського обліку, кореспонденцію рахунків операцій та інші документи, пов'язані з обчисленням і сплатою податків і зборів, та докази, що підтверджують наявність факту порушення;

- у разі відсутності первинних документів або ненадання для перевірки первинних та інших документів, що підтверджують факт порушення, зазначено перелік цих документів;

- у разі відмови посадових осіб платника податків або його законних представників надати копії документів посадовій (службовій) особі органу державної податкової служби такою особою

складається акт у довільній формі, що засвідчує факт відмови, із зазначенням посади, прізвища, імені, по батькові платника податків (його законного представника) та переліку документів, які йому запропоновано подати, факт про складання такого акта відображається в акті документальної перевірки;

- у разі надання посадовими особами платника податків або його законними представниками посадовим (службовим) особам органу державної податкової служби письмових пояснень щодо встановлених порушень податкового законодавства та/або причин ненадання первинних та інших документів, що підтверджують встановлені порушення, або їх копій факти про надання таких пояснень необхідно відобразити в акті.

З долучених позивачем до матеріалів справи копій та досліджених в судовому засіданні оригіналів актів перевірок за №1648/205/23-4/23972496 від 31.08.2009 року, №1759/312/15-2/23972496 від 18.09.2009 року, №1949/338/15-2/23972496 від 28.10.2009 року, №5/359/23-4/23972496 від 05.01.2011 року, №29/365/23-4/23972496 від 14.01.2011 року та №318/69/23-4/23972496 від 18.03.2011 року, вбачається що жоден Акт перевірки не містить систематизованого викладу виявлених у ході перевірки порушень норм податкового законодавства, у них не викладено всі суттєві обставини фінансово-господарської діяльності позивача, які мають відношення до фактів виявлених порушень податкового законодавства. У відповідності з приписами Закону України "Про податок на додану вартість", Порядку оформлення результатів невиїзних документальних, виїзних планових та позапланових перевірок з питань дотримання податкового, валютного та іншого законодавства, затвердженого наказом Державної податкової адміністрації України від 10.08.2005 року №327, а також Порядку заповнення та подання податкової декларації з податку на додану вартість, затвердженого наказом ДПАУ від 30.05.1997 року, обовязковими передумовами (підставами) для зменшення рядка 26 за результатами перевірки є встановлення контролюючим органом завищення задекларованої платником суми податкового кредиту, що в свою чергу, призвело до необгрунтованого включення суми такого завищення до залишку відємного значення, який після бюджетного відшкодування включається до складу податкового кредиту наступного податкового періоду.

Судом також встановлено, що за наслідками усіх проведених перевірок, відповідачем не винесено податкових повідомлень-рішень стосовно завищення позивачем податкового кредиту за травень і червень 2009 року, а також безпідставного обліковування Позивачем значення рядка 26 декларації за червень 2009 року на 109517грн., за липень 2009 року на 139 574,00грн. та за наступні місяці 2009 і 2010 років, що також суперечить приписам чинного, на момент проведення вказаних перевірок, Порядку направлення органами державної податкової служби України податкових повідомлень платникам податків та рішень про застосування штрафних (фінансових) санкцій, затвердженого Наказом Державної податкової адміністрації України від 21.06.2001 року за № 253, яким визначено форми податкових-повідомлень рішень та підстави їх застосування.

Таким чином, висновки відповідача, викладені в досліджених судом актах перевірок, про порушення позивачем вимог Закону України "Про податок на додану вартість", що призвели до завищення залишку відємного значення, який після бюджетного відшкодування включається до складу податкового кредиту наступного податкового періоду (значення рядка 26 податкової декларації з ПДВ), не підтверджені належними доказами та базуються на необґрунтованих даних та за неправильного застосування вимог Закону України "Про податок на додану вартість".

Акти перевірок не є нормативно-правовим актом або актом індивідуальної дії в розумінні пункту 1 частини першої статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому не впливають на права та обовязки платника податків.

Оцінюючи усі докази, досліджені судом, у їх сукупності, суд приходить до висновку, що Закон України "Про податок на додану вартість" не передбачає обовязок платника податків враховувати висновки актів перевірок попередніх податкових періодів при формуванні податкового кредиту наступних податкових періодів. Акт перевірки є засобом документування дій контролюючого органу, а не рішенням субєкта владних повноважень, тому виконанню платниками податків підлягають юридичні наслідки, що безпосередньо випливають із результатів перевірки податкові повідомлення-рішення, яких за наслідками усіх проведених перевірок, відповідачем не виносилося.

Згідно ч.1 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу, а суд згідно ст.86 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та обєктивному дослідженні.

В ході розгляду справи позивач довів суду ті обставини, на які посилався в обґрунтування заявлених вимог, а відповідач не довів правомірності прийнятого ним рішення та на неодноразову пропозицію суду не надав належних та допустимих доказів на обґрунтування заперечень проти позову.

Згідно із ч. 2 ст. 162 КАС України суд вправі постановою визнати протиправним рішення субєкта владних повноважень чи окремі його положення, дії чи бездіяльність і скасувати або визнати нечинним рішення чи окремі його положення. Суд також може прийняти іншу постанову, яка б гарантувала дотримання і захист прав, свобод чи інтересів субєкта у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку субєктів владних повноважень.

Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова або службова особа), тому судові витрати в розмірі 3,40 грн. підлягають стягненню з Державного бюджету України на користь спільного українсько-німецького підприємства у формі товариства з обмеженою відповідальністю "СФЕРОС-ЕЛЕКТРОН".

Керуючись ст.ст. 2, 4, 7-14, 23, 69, 70, 71, 86, 160-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України,

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення ДПІ у Шевченківському районі міста Львова від 01.04.2011 року №/8344, від 13.04.2011 року №/9614 та від 12.04.2011 року №/9370.

Стягнути з державного бюджету на користь СП ТОВ "СФЕРОС-ЕЛЕКТРОН" 3,40 грн. державного мита.

Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом десяти днів з дня її проголошення до Львівського апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Львівського апеляційного адміністративного суду. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Постанова набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 254 КАС України.

Суддя Брильовський Р.М.

повний текст постанови виготовлено 23.08.2011 р.