Справа № 2-а/1970/1767/11
Суддя: Хрущ В. Л.
Дата ухвалення: 2011-07-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

Справа № 2-а/1970/1767/11

"20" липня 2011 р. м. Тернопіль

Тернопільський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Хрущ В. Л.,

за участю:

секретаря судового засідання Хоростківського О.Я.,

позивача - ОСОБА_1,

представника УПФ України в м.Тернополі ОСОБА_2 (дов. № 3/04 від 04.01.2011 року);

представника ГУ ДК України в Тернопільській області ОСОБА_3 (дов. № 14-20/209-3430 від 20.07.2011 року);

розглядаючи у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Тернополі справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в м.Тернополі, Головного управління Державного казначейства України в Тернопільській області про стягнення зайво сплаченого збору на обовязкове державне пенсійне страхування при купівлі нерухомого майна, -

ВСТАНОВИВ:

До Тернопільського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в м.Тернополі, Головного управління Державного казначейства України в Тернопільській області про стягнення зайво сплаченого збору на обовязкове державне пенсійне страхування при купівлі нерухомого майна.

В судовому засіданні 20.07.2011 року представник Головного управління Державного казначейства України в Тернопільській області заявив клопотання про закриття провадження у даній адміністративній справі на підставі пункту 1 частини 1 статті 157 Кодексу адміністративного судочинства України, посилаючись на те, що дану справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Позивач проти задоволення даного клопотання - заперечив.

Представник управління Пенсійного фонду України в м.Тернополі підримав заявлене іншим відповідачем клопотання та просив його задовольнити.

Перевіривши матеріали позовної заяви, заслухавши пояснення представників сторін, надані ними в обґрунтування заявленого клопотання, суд дійшов до наступного висновку.

Статтею 55 Конституції України кожному гарантовано право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Визначення суб'єкта владних повноважень дається в пункті 7 статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України, згідно з яким - це орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Статтею 6 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна особа має право на судовий захист, і у разі, якщо вона вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси, - має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в адміністративному суді, до підсудності якого вона віднесена цим Кодексом.

Як вбачається з матеріалів адміністративної справи позивачем заявлено позовні вимоги щодо поновлення, порушених на її думку прав та інтересів у сфері публічно-правових відносин з боку органів державної влади.

Відповідно до вимог пункту 1 частини 1 статті 157 Кодексу адміністративного судочинства України - суд закриває провадження у справі, зокрема, якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Разом з тим, відповідно до положень частини 1, пункту 1 частини 2 статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку з здійсненням суб'єктом владних повноважень управлінських функцій. Юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема: спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Нормами частини 2 статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень - покладено на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Таким чином, твердження представника Головного управління Державного казначейства України в Тернопільській області, про те, що органи Державного казначейства України та, зокрема, Головне управління Державного казначейства України в Тернопільській області, при виконанні безпосередньо покладених на них завдань та функцій законних прав та інтересів позивача не порушували і будь-яких неправомірних дій, які б змусили позивача звернутись до суду не вчиняли не можуть бути підставою для закриття провадження у даній справі, оскільки захист прав і свобод людини не може бути надійним без надання їй можливості оскаржити до суду окремі процесуальні акти, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, в той час як оцінка законності та правомірності таких актів, дій чи бездіяльності можлива лише у разі їх оскарження у спосіб, передбачений законом, тобто, в судовому порядку під час розгляду справи та постановленні рішення судом по суті заявлених вимог.

Відповідно до частини 1 статті 8 Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права.

За наведених обставин, суд приходить до переконання, що даний адміністративний спір належить до юрисдикції адміністративного суду та підлягає розгляду Тернопільським окружним адміністративним судом, в зв'язку з чим клопотання представника Головного управління Державного казначейства в Тернопільській області про закриття провадження у справі не підлягає задоволенню.

Разом з тим, суд вважає за доцільне зазначити, що нормами Кодексу адміністративного судочинства України можливість оскарження ухвали про відмову у закритті провадження у справі окремо від постанови суду - не передбачена.

На підставі наведеного та керуючись п.1 ч.1 ст.157, ст.ст. 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В:

В задоволенні клопотання представника Головного управління Державного казначейства України в Тернопільській області про закриття провадження у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в м.Тернополі, Головного управління Державного казначейства України в Тернопільській області про стягнення зайво сплаченого збору на обовязкове державне пенсійне страхування при купівлі нерухомого майна - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Заперечення на ухвалу може бути викладено в апеляційній скарзі на постанову суду.

Головуючий суддя Хрущ В. Л.