Справа № 826/2135/13-а
Суддя: Шипуліна Т.М.
Дата ухвалення: 2015-10-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 жовтня 2015 року м. Київ К/800/35353/13

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

Головуючого - Шипуліної Т.М.,

суддів: Бившевої Л.І., Лосєва А.М.

за участю: секретаря Кохан О.С.,

представників позивача Низенка В.Ю, Ваховської Н.Ю., Ямелинець Т.В.,

розглянула у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Святошинському районі міста Києва Державної податкової служби на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 26.03.2013 та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 13.06.2013 по справі №826/2135/13-а за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Захід Офіс-Центр» до Державної податкової інспекції у Святошинському районі міста Києва Державної податкової служби про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення.

Заслухавши доповідь судді Шипуліної Т.М., пояснення представників позивача, перевіривши доводи касаційної скарги щодо дотримання правильності застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, колегія

В С Т А Н О В И Л А:

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 26.03.2013, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 13.06.2013, позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Захід Офіс-Центр» до Державної податкової інспекції у Святошинському районі міста Києва Державної податкової служби про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення - задоволено. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення від 12.02.2013 №.

Не погоджуючись із рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, Державна податкова інспекція у Святошинському районі міста Києва Державної податкової служби 20.06.2013 звернулась з касаційною скаргою до Вищого адміністративного суду України, який ухвалою від 02.09.2013 прийняв її до свого провадження.

В касаційній скарзі відповідач просить скасувати постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 26.03.2013 та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 13.06.2013, прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування своїх вимог відповідач посилається на порушення судами норм матеріального та процесуального права, зокрема пункту 102.5 статті 102, пунктів 200.1, 200.4, 200.6, 200.7, 200.8 статті 200 Податкового кодексу України, статті 257 Цивільного кодексу України, статті 159 Кодексу адміністративного судочинства України.

Перевіривши матеріалами справи наведені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга задоволенню не підлягає з огляду на наступне.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що Державною податковою інспекцією у Святошинському районі міста Києва Державної податкової служби проведена камеральна перевірка Товариства з обмеженою відповідальністю «Захід Офіс-Центр» з питань правомірності формування заявленої до відшкодування суми податку на додану вартість у зменшення зобов'язань з податку на додану вартість наступних звітних (податкових) періодів за липень 2012 року.

Перевіркою встановлено порушення позивачем вимог пункту 102.5 статті 102, пунктів 200.1, 200.4, 200.6, 200.7, 200.8 статті 200 Податкового кодексу України, у зв'язку з чим позивач позбавляється права на отримання бюджетного відшкодування податку на додану вартість та на використання від'ємного значення податку на додану вартість у розмірі - 543282,00грн., в тому числі: серпень 2009 року в розмірі - 533560,00грн., вересень 2009 року - 5782,00грн., жовтень 2009 року - 715,00грн., листопад 2009 року - 2663,00грн., грудень 2009 року - 562,00грн.

Так, позивачем подано до податкового органу податкову декларацію з ПДВ за липень 2012 року, довідку про залишок суми від'ємного значення попередніх податкових періодів, що залишається непогашеним після бюджетного відшкодування, отриманого у звітному податковому періоді, та підлягає включенню до складу податкового кредиту наступного податкового періоду (Д2) та розрахунок суми бюджетного відшкодування (Д3), заявивши суму, що підлягає бюджетному відшкодуванню в розмірі 554020,00грн у зменшення податкових зобов'язань з податку на додану вартість наступних звітних (податкових) періодів (в тому числі 543282,00грн. за вересень-грудень 2009 року).

За висновками відповідача позивачем безпідставно використано від'ємне значення ПДВ, по якому минув строк давності - 1095 календарних днів.

За результатами перевірки Державною податковою інспекцією у Святошинському районі міста Києва Державної податкової служби складено акт від 31.01.2013 №10/15-307/36558190 та прийнято податкове повідомлення-рішення від 12.02.2013 №, яким позивачу зменшено суму бюджетного відшкодування (у тому числі заявленого у зменшення податкових зобов'язань наступних звітних (податкових) періодів) з податку на додану вартість у розмірі 543282,00грн. і застосовані штрафні (фінансові) санкції (штраф) у розмірі 135820,50грн.

Згідно з пунктом 200.1 статті 200 Податкового кодексу України сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

При від'ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу), а в разі відсутності податкового боргу - зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду (пункт 200.3 цієї ж статті).

Відповідно до підпункту «б» пункту 200.4 статті 200 Податкового кодексу України залишок від'ємного значення попередніх податкових періодів після бюджетного відшкодування включається до складу сум, що відносяться до податкового кредиту наступного податкового кредиту.

Згідно з пунктом 102.5 статті 102 Податкового кодексу України заяви про повернення надміру сплачених грошових зобов'язань або про їх відшкодування у випадках, передбачених цим Кодексом, можуть бути подані не пізніше 1095 дня, що настає за днем здійснення такої переплати або отримання права на таке відшкодування.

З аналізу зазначених правових норм вбачається, що положення пункту 102.5 статті 102 Податкового кодексу України регулюють виключно питання повернення надміру сплачених грошових зобов'язань та відшкодування сум податку на додану вартість. Строки давності, встановлені зазначеною статтею, не поширюються на включення залишків від'ємного значення податку на додану вартість попередніх податкових періодів до складу сум, що відносяться до податкового кредиту, наступного податкового періоду.

Будь-яких обмежень щодо строків відображення податкового кредиту та перенесення залишку від'ємного значення попередніх податкових періодів після бюджетного відшкодування до складу сум, що відносяться до податкового кредиту наступного податкового кредиту, Податковий кодекс України не містить.

Як встановлено судами попередніх інстанцій, правомірність формування податкового кредиту позивачем за вересень-грудень 2009 року податковим органом не заперечувалася.

За таких обставин, висновки податкового органу про відсутність у позивача права на використання від'ємного значення ПДВ за вересень-грудень 2009 року є необґрунтованими.

Щодо висновку податкового органу про пропущення позивачем 1095 денного строку на отримання бюджетного відшкодування в розмірі 554020,00грн у зменшення податкових зобов'язань з податку на додану вартість наступних звітних періодів колегія суддів звертає увагу на наступне.

Згідно з вимогами податкового законодавства заяви про бюджетне відшкодування податку на додану вартість можуть бути подані 1095 денного строку.

Як встановлено судами попередніх інстанцій, позивачем разом із декларацією за липень 2012 року було подано заяву про бюджетне відшкодування в розмірі 554020,00грн у зменшення податкових зобов'язань з податку на додану вартість наступних звітних періодів. Зазначена сума ПДВ була відображена позивачем у складі податкового кредиту у податковій декларації з ПДВ за серпень 2009 року, яка була отримана відповідачем 04.09.2009, а тому позивач фактично отримав право на бюджетне відшкодування ПДВ 05.10.2009, а заяву про таке відшкодування міг подати до 05.10.2012.

За таких обставин, висновки податкового органу про завищення позивачем бюджетного відшкодування є необґрунтованими.

Враховуючи викладене, висновки судів попередніх інстанцій про неправомірність податкового повідомлення-рішення від 12.02.2013 № є правильними.

Відповідно до частини першої статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Керуючись статтями 160, 210, 220, 221, 223, 224, 230, 231, та частиною п'ятою статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів -

У Х В А Л И Л А:

Касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Святошинському районі міста Києва Державної податкової служби залишити без задоволення.

Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 26.03.2013 та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 13.06.2013 по справі №826/2135/13-а залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути переглянута Верховним Судом України в порядку, на підставі та у строки, передбачені статтями 235 - 2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий: __________________ Т.М. Шипуліна

Судді: __________________ Л.І. Бившева

__________________ А.М. Лосєв