Справа № 805/4617/15-а
Суддя: Давиденко Т.В.
Дата ухвалення: 2015-11-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОСОБА_1 окружний адміністративний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 листопада 2015 р. Справа №805/4617/15-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов'янськ, вул. Добровольського, 1

час прийняття постанови:

Суддя Донецького окружного адміністративного суду Давиденко Т.В.

при секретарі судового засідання Маковецькій О.О.

за участю представників сторін

від позивача ОСОБА_2 довір. від 27.04.2015 року №23

від відповідача ОСОБА_3 довір. від 09.11.2015 року № 57/12-21/01, ОСОБА_4 довір. від 09.11.2015 року № 56/12-21/01

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративний позов Державного підприємства «Регіональні електричні мережі» в особі ОСОБА_1 філії

до відповідача ОСОБА_1 торгово промислової палати

про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити певні дії

В С Т А Н О В И В:

Державне підприємство «Регіональні електричні мережі» в особі ОСОБА_1 філії звернулось до ОСОБА_1 окружного адміністративного суду з позовною заявою до ОСОБА_1 торгово промислової палати про визнання дій щодо відмови у видачі Сертифікату про засвідчення форс мажорних обставин (обставин непереборної сили) за договорними зобовязаннями неправомірними та зобовязання видати Сертифікат про засвідчення форс мажорних обставин (обставин непереборної сили) за договорними зобовязаннями.

Доводи позовної заяви обґрунтовує тим, що, як вважає позивач, відмовивши у засвідченні форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), відповідач діяв з перевищенням повноважень та не у спосіб, визначений чинним законодавством.

Зазначає, що до території ліцензійної діяльності позивача, яка відповідає територіальному місцезнаходженню філії підприємства, відносяться окремі міста та райони Донецької області, Луганської області, м. Нововолинськ, тобто за юридичною адресою позивача господарська діяльність не проводиться.

Вказує на те, що Указом Президента України від 14.04.2014 року № 405/2014 введене в дію Рішення РНБО України від 13.04.2014 року «Про невідкладні заходи щодо боротьби з терористичною загрозою і збереження територіальної цілісності України».

Враховуючи наведене, просить адміністративний позов задовольнити у повному обсязі.

В запереченнях на позовну заяву відповідач вказав на її безпідставність та зазначив, що відмовивши позивачу у видачі сертифікату про засвідчення обставин непереборної сили відповідач діяв у межах повноважень та у спосіб, визначений законодавством, оскільки порушення контрагентами позивача договірних зобовязань не є підставою для видачі такого сертифікату.

Враховуючи наведене, просить в задоволені адміністративного позову відмовити у повному обсязі.

Представник позивача у судовому засіданні доводи позовної заяви підтримав, просив позовну заяву задовольнити в повному обсязі.

Представники відповідача у судовому засідання проти доводів позовної заяви заперечували, просили у задоволенні адміністративного позову відмовити.

Дослідивши матеріали справи, доводи позовної заяви, заперечень, суд встановив.

ДП «Регіональні електричні мережі» зареєстроване в якості юридичної особи, включене до Єдиного Державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців (), юридична адреса: 07300, Київська область, Вишгородський район, м. Вишгород, ПАТ «Укргідроенерго» (а.с. 49).

ОСОБА_1 філія ДП «Регіональні електричні мережі» є відокремленим підрозділом ДП «Регіональні електричні мережі», включена до Єдиного Державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців (), юридична адреса: 85323, Донецька область, м. Димитров, пров. Кузнецький, б. 1Б (а.с. 50).

07.07.2015 року ДП «Регіональні електричні мережі» звернулось до ОСОБА_1 торгово промислової палати з заявою про засвідчення форс мажорних обставин (обставин непереборної сили) для субєктів господарювання за договірними зобовязаннями.

Згідно листа від 27.08.2015 № 1203/12.12-03 ОСОБА_1 торгово промислова палата повідомила ДП «Регіональні електричні мережі», що не визнаються форс-мажорними обставинами порушення зобовязання та відсутність у боржника необхідних коштів (а.с. 25).

Між сторонами немає розбіжностей щодо обставин справи, встановлених судом, позивач наполягає на тому, що, відмовивши у засвідченні форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), відповідач діяв з перевищенням повноважень та не у спосіб, визначений чинним законодавством.

Проаналізувавши встановлені обставини справи та норми законодавства України, яке регулює спірні правовідносини, суд вважає позовну заяву такою, що підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних та юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку у тому числі органів державної влади. У справах щодо оскарження рішень суди перевіряють чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Загальні правові, економічні та соціальні засади створення торгово-промислових палат в Україні, встановлення організаційно-правових форм і напрямів їх діяльності, а також принципи їх взаємовідносин з державою визначені Законом України «Про торгово-промислові палати в Україні».

Згідно ч. 1 ст. 1 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні» Торгово-промислова палата є недержавною неприбутковою самоврядною організацією, яка об'єднує юридичних осіб, які створені і діють відповідно до законодавства України, та громадян України, зареєстрованих як підприємці, та їх об'єднання.

Відповідно до ст. 10 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» протягом терміну дії цього Закону єдиним належним та достатнім документом, що підтверджує настання обставин непереборної сили (форс-мажору), що мали місце на території проведення антитерористичної операції, як підстави для звільнення від відповідальності за невиконання (неналежного виконання) зобов'язань, є сертифікат Торгово-промислової палати України.

Згідно абз. 3 ч. 3 ст. 14 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні» Торгово-промислова палата засвідчує форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили), а також торговельні та портові звичаї, прийняті в Україні, за зверненнями суб'єктів господарської діяльності та фізичних осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні» Торгово-промислова палата України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікат про такі обставини протягом семи днів з дня звернення суб'єкта господарської діяльності за собівартістю. Сертифікат про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) для суб'єктів малого підприємництва видається безкоштовно.

Таким чином, відповідач у справі - субєкт владних повноважень, на якого чинним законодавством покладені владні управлінські функції щодо засвідчення форс-мажорних обставин (обставини непереборної сили) та видачі сертифікатів про такі обставини.

Порядок засвідчення форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) встановлений Регламентом (нова редакція) засвідчення Торгово-промисловою палатою України та регіональними торгово-промисловими палатами форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), затвердженим Рішенням Президії ТПП України від 18.12.2014 № 44(5) (далі - Регламент).

Згідно з п. 6.3 Регламенту заява на засвідчення форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) подається за підписом керівника підприємства, організації або, за його дорученням, довіреною особою. В заяві вказуються наявність за договором, контрактом, угодою та/або законом, нормативним актом встановлених зобов'язань, передбачений ними термін, обсяги і умови їх виконання, форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили), початок їх виникнення і термін дії, які, на думку зацікавленої сторони, унеможливили виконання цих зобов'язань. Окремо, у випадку наявності, в заяві вказуються договором (контрактом) або нормативним актом передбачені обставини, що звільняють сторони від відповідальності, перераховані події, які сторони погодилися вважати (або нормативний акт встановлює) форс-мажорними, орган країни, що засвідчує/підтверджує факт настання обставин форс-мажору; термін повідомлення сторони про їх настання, які саме зобов'язання за договором (контрактом) не можуть бути виконані внаслідок настання форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), з посиланням та наданням доказів таких обставин.

За визначенням, наведеним в п. 3.3 Регламенту, сертифікат (в певних договорах, законодавчих і нормативних актах згадується також як висновок, довідка, підтвердження) про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) - документ встановленої Торгово-промислової палати України форми, який засвідчує настання форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), виданий Торгово-промисловою палатою України або регіональною торгово-промисловою палатою згідно з чинним законодавством, умовами договору (контракту, угоди тощо) та цим Регламентом.

Згідно ч. 2 ст. 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні» форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об'єктивно унеможливлюють виконання зобов'язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов'язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами, а саме: загроза війни, збройний конфлікт або серйозна погроза такого конфлікту, включаючи але не обмежуючись ворожими атаками, блокадами, військовим ембарго, дії іноземного ворога, загальна військова мобілізація, військові дії, оголошена та неоголошена війна, дії суспільного ворога, збурення, акти тероризму, диверсії, піратства, безлади, вторгнення, блокада, революція, заколот, повстання, масові заворушення, введення комендантської години, експропріація, примусове вилучення, захоплення підприємств, реквізиція, громадська демонстрація, блокада, страйк, аварія, протиправні дії третіх осіб, пожежа, вибух, тривалі перерви в роботі транспорту, регламентовані умовами відповідних рішень та актами державних органів влади, закриття морських проток, ембарго, заборона (обмеження) експорту/імпорту тощо, а також викликані винятковими погодними умовами і стихійним лихом, а саме: епідемія, сильний шторм, циклон, ураган, торнадо, буревій, повінь, нагромадження снігу, ожеледь, град, заморозки, замерзання моря, проток, портів, перевалів, землетрус, блискавка, пожежа, посуха, просідання і зсув ґрунту, інші стихійні лиха тощо».

Підпунктом 3.3.1 п. 3.1 Регламенту визначено, що форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) (Force Majeure) - це надзвичайні та невідворотні обставини, які об'єктивно впливають на виконання зобов'язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов'язків за законодавчими і іншими нормативними актами, дію яких неможливо було передбачити та дія яких унеможливлює їх виконання протягом певного періоду часу.

Згідно з п. 6.2 Регламенту форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) засвідчуються за заявою зацікавленої особи по кожному окремому договору, контракту, угоді тощо, а також по податкових та інших зобов'язаннях/обов'язках, виконання яких настало згідно з законодавчим чи іншим нормативним актом або може настати найближчим часом і виконання яких стало неможливим через наявність зазначених обставин.

За вимогами п. 6.4 Регламенту до заяви про на засвідчення форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) мають додаватись, зокрема, дані заявника про невиконані зобов'язання за договором, контрактом, угодою тощо або відповідно до акта органів державної влади, які неможливо виконати через настання форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили).

Відповідно до ст. 617 Цивільного кодексу України не вважається випадком, зокрема, недодержання своїх обов'язків контрагентом боржника, відсутність на ринку товарів, потрібних для виконання зобов'язання, відсутність у боржника необхідних коштів.

Згідно ст. 617 Цивільного кодексу України особа, яка порушила зобов'язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов'язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Не вважається випадком, зокрема, недодержання своїх обов'язків контрагентом боржника, відсутність на ринку товарів, потрібних для виконання зобов'язання, відсутність у боржника необхідних коштів.

Відповідно до ч. 2 ст. 218 Господарського кодексу України учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов'язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. У разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб'єкт господарювання за порушення господарського зобов'язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов'язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності. Не вважаються такими обставинами, зокрема, порушення зобов'язань контрагентами правопорушника, відсутність на ринку потрібних для виконання зобов'язання товарів, відсутність у боржника необхідних коштів.

Оскільки, порушення договірних зобовязань контрагентами та відсутність у боржника необхідних коштів не визнаються форс мажорними обставинами, відповідач правомірно у межах повноважень та у спосіб визначений чинним законодавством, відмовив позивачу у наданні сертифікату про засвідчення форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили).

Крім того, як вбачається з адміністративного позову він заявлений в інтересах ОСОБА_1 філії Державного підприємства «Регіональні електричні мережі».

Як зазначалось раніше, згідно ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних та юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку у тому числі органів державної влади.

Згідно ч. 1, 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Позивачем не надано суду доказів порушення відповідачем прав ОСОБА_1 філії Державного підприємства «Регіональні електричні мережі», та взагалі доказів звернення останньої з відповідною заявою про надання сертифікату про засвідчення форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили).

Більш того, суд враховує, що надання сертифікату про засвідчення форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) ДП «Регіональні електричні мережі» може призвести до незаконного отримання пільг іншими філіями підприємства, які не знаходяться і не здійснюють господарську діяльність на території, де здійснюється анти терористична операція.

Враховуючи наведене, суд вважає позовні вимоги такими, що задоволенню не підлягають.

Відповідно до ч. 2 ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України якщо судове рішення ухвалене на користь суб'єкта владних повноважень, питання про перерозподіл судових витрат не розглядається.

На підставі викладеного, керуючись Конституцією України, Законом України «Про тимчасові заходи на період проведення АТО», ст. 2, ст. 7 - 15, ст. 17-20, ст. 69-72, ст. 86, ст. 94, ст. 122 - 154, ст. 158 - 163, ст. 167, ст. 185, ст. 186, ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні адміністративного позову Державного підприємства «Регіональні електричні мережі» в особі ОСОБА_1 філії до ОСОБА_1 торгово промислової палати про визнання дій щодо відмови у видачі Сертифікату про засвідчення форс мажорних обставин (обставин непереборної сили) за договорними зобовязаннями неправомірними та зобовязання видати Сертифікат про засвідчення форс мажорних обставин (обставин непереборної сили) за договорними зобовязаннями відмовити повністю.

Постанова ОСОБА_1 окружного адміністративного суду може бути оскаржена в апеляційному порядку. Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

У судовому засіданні 12.11.2015 року проголошена вступна та резолютивна частини постанови, повний текст постанови виготовлений 16.11.2015 року.

Суддя Давиденко Т.В.