Справа № 802/3919/15-а
Суддя: Богоніс Михайло Богданович
Дата ухвалення: 2015-11-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

802/3919/15-а

УХВАЛА

про залишення позовної заяви без руху

м. Вінниця

16 листопада 2015 р. Справа № 802/3919/15-а

Суддя Вінницького окружного адміністративного суду Богоніс Михайло Богданович, перевіривши матеріали позовної заяви:

за позовом: управління Пенсійного Фонду України в Ямпільському районі

до: приватного підприємства "Дністер"

про: стягнення заборгованості

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява управління Пенсійного Фонду України в Ямпільському районі до приватного підприємства "Дністер" про стягнення заборгованості.

Ознайомившись з вказаною позовною заявою і доданими до неї матеріалами, вважаю, що вона підлягає залишенню без руху з наступних підстав.

Адміністративний позов подається до адміністративного суду у формі письмової позовної заяви, яка повинна відповідати загальним вимогам, що встановлені статтею 106 КАС України.

Частиною третьою статті 106 КАС України передбачено, що до позовної заяви додається документ про сплату судового збору, крім випадків, коли його не належить сплачувати.

Правові засади справляння судового збору, платників, об'єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначаються Законом України "Про судовий збір" від 08.07.2011 року № 3674-VI.

Разом з тим, 01.09.2015 року набрав чинності Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спати судового збору" від 22.05.2015 року № 484-VII, яким змінено ставки судового збору, в тому числі при зверненні до адміністративного суду, а також коло суб'єктів, які мають пільги щодо його сплати.

В силу положень п. 2 ч. 3 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" за подання адміністративного позову майнового характеру, суб'єктом владних повноважень сплачується 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру мінімальної заробітної плати.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України "Про судовий збір", судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, – у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Так, Законом України "Про Державний бюджет України на 2015 рік" мінімальна заробітна плата станом на 01.01.2015 року визначена у розмірі 1218 грн.

Однак, в супереч вимогам Закону позивачем до матеріалів справи не додано доказів сплати судового збору.

Як встановлено з матеріалів справи, предметом спору є стягнення заборгованості по відшкодуванню фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій. Вказаний адміністративний позов є позовом майнового характеру, що поданий суб'єктом владних повноважень, а тому позивачу належить сплатити судовий збір, у розмірі визначеному п. 1 ч. 3 ст. 4 Закону України "Про судовий збір", а саме: 1218,00 грн.

За правилами визначеними ч.1 ст.108 КАС України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених в ст. 106 КАС України, постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху, про що повідомляє позивача та надає йому строк для усунення недоліків.

Одночасно з поданням адміністративного позову, позивачем заявлено клопотання про звільнення його від сплати судового збору на підставі ч. 1 ст. 8 Закону України "Про судовий збір".

Обґрунтовуючи заявлене клопотання, позивач зазначив, що згідно ч. 1 ст. 73 Закону України «Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-VI (далі – Закон № 1058-VI) кошти Пенсійного фонду України формуються переважно за рахунок страхових внесків (частини єдиного внеску на загальнообов’язкове державне соціальне страхування) та використовуються на виплату пенсій, передбачених цим Законом; надання соціальних послуг, передбачених цим Законом; фінансування адміністративних витрат, пов’язаних з виконанням функцій, покладених на органи Пенсійного фонду; оплату послуг з виплати та доставки пенсій; формування резерву коштів Пенсійного фонду.

Відповідно до частини 2 статті 73 Закону № 1058-VI забороняється використання коштів Пенсійного фонду на цілі, не передбачені цим Законом.

Бюджет Пенсійного фонду України на 2015 рік, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 25.02.2015 року № 67, не передбачає видатків на сплату судового збору.

Так, згідно до п. 18 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" (в редакції чинній до 01.09.2015 року) Пенсійний фонд України та його органи були звільнені від сплати судового збору, у зв'язку із чим бюджетом Пенсійний фонд України на 2015 рік кошти на сплату судового збору не передбачені.

Крім того, посилаючись на ст. 55, 129 Конституції України та ст. 6, 7 Кодексу адміністративного судочинства України, позивач стверджує, що судові витрати не повинні бути перешкодою для доступу до суду всіх осіб незалежно від їх майнового стану, що є гарантією дотримання принципу рівності.

З урахуванням наведеного, позивач просив звільнити його від сплати судового збору.

Вирішуючи вказане клопотання по суті, звертаю увагу на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 87 КАС України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Зі змісту позовної заяви та доданих до неї матеріалів вбачається, що вказана позовна заява належить до об’єктів справляння судового збору відповідно до абз. 2 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про судовий збір», а особа, яка звернулася з нею до суду, не належить до суб’єктів, яким згідно з нормами статті 5 вказаного Закону встановлені пільги щодо його сплати.

Згідно зі ст. 8 Закону України "Про судовий збір" враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Аналогічні норми містяться також у ч. 1 ст. 88 КАС України.

Таким чином, єдиною підставою, з урахуванням якої суд може звільнити особу від сплати судового збору, є її майновий стан. Жодної іншої підстави, для постановлення судом ухвали про звільнення сторони від сплати судового збору, ні Законом України «Про судовий збір», ні КАС України не передбачено.

Доводячи наявність підстав для звільнення від сплати судового збору, позивач посилається на цільове призначення коштів Пенсійного фонду України та відсутність асигнувань для сплати судового збору.

Разом з тим, у відповідності до правової позиції, викладеної у постанові Пленуму Вищого адміністративного суду України від 23.01.2015 № 2 “Про практику застосування адміністративними судами положень Закону України від 08.07.2011 року № 3674-VI “Про судовий збір”, визначення майнового стану сторони є оціночним та залежить від доказів, якими обґрунтовується рівень майнового стану сторони. Якщо залежно від рівня майнового стану сторона позбавлена можливості сплатити судовий збір, то такі обставини є підставою на відстрочення та розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення сторони від сплати. Таке ж право мають і бюджетні установи.

Водночас, якщо ці бюджетні установи діють як суб’єкти владних повноважень, то обмежене фінансування такої установи не є підставою для відстрочення та розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від сплати.

Управління Пенсійного фонду України в Ямпільському районі є бюджетною установою, спірні правовідносини виникли в результаті реалізації владних управлінських функцій (здійснення контролю за своєчасністю та повнотою сплати страхувальниками єдиного внеску на загальнообов’язкове державне соціальне страхування).

Отже, наведене дає підстави для висновку про відсутність, передбачених ч. 1 ст. 8 Закону України «Про судовий збір» та ч. 1 ст. 88 КАС України, підстав для звільнення позивача від сплати судового збору.

З приводу доводів позивача щодо обмеження його доступу до суду та порушення принципу рівності, необхідно зазначити наступне.

Так, 22.05.2015 року Верховною Радою України прийнятий Закон України № 484-VІІІ “Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сплати судового збору” (далі – Закон № 484-VIII).

Набрання чинності вищевказаного закону відтерміновано до 01.09.2015, що визначено пунктом 1 Розділу ІІ Прикінцевих положень цього Закону.

Разом з цим, пунктом 2 Розділу ІІ Прикінцевих положень Закону №484-VІІІ Кабінету Міністрів України доручено забезпечити відповідне фінансування державних органів, які позбавляються пільг щодо сплати судового збору.

Крім того, проект Закону № 484-VIII внесений на розгляд Верховної Ради України Кабінетом Міністрів України.

Реалізуючи право законодавчої ініціативи, Кабінет Міністрів України, крім іншого, обґрунтовував необхідність прийняття цього законопроекту тим, що внаслідок численних змін до Закону України “Про судовий збір” коло осіб, звільнених від сплати судового збору, є необґрунтовано широким, в той час як розгляд будь-якої справи судом потребує витрат, незалежно від сплати судового збору. Відповідно, звільнення особи від сплати судового збору зрештою призводить до додаткового навантаження на державний бюджет.

Метою законопроекту було запровадження єдиного підходу до визначення ставок судового збору, встановлення обґрунтованих, та відповідно справедливих ставок судового збору, враховуючи соціально-економічну ситуацію в державі, зменшення числа осіб, звільнених від сплати судового збору, а також подвоєння надходжень до Державного бюджету України від його сплати, що значно підвищить рівень гарантованої Конституцією України доступності правосуддя шляхом кращого забезпечення здійснення судочинства та функціонування органів судової влади, матеріально-технічного забезпечення судів, та відповідно їх фінансової незалежності.

Законопроектом передбачалося виключення органів державної влади з числа суб’єктів, що звільняються від сплати судового збору, що, за висновком суб’єкта законодавчої ініціативи, мало дисциплінувати їх у відносинах із судами та унеможливило зловживання ними своїми процесуальними правами, зокрема, у випадках безпідставного звернення до судів та безвідповідального оскарження судових рішень з огляду на саму лише безкоштовність звернення до суду.

Отже, доводи позивача щодо обмеження його права на доступ до суду та порушення принципу рівності, внаслідок недостатнього бюджетного фінансування є безпідставними.

З огляду на викладене вважаю, що позовну заяву управління Пенсійного Фонду України в Ямпільському районі необхідно залишити без руху, надавши особі, яка її подала, строк для усунення недоліків у спосіб сплати належної суми судового збору.

Керуючись ст. 105, 106, 108, 165, 185, 186, 254 КАС України,

УХВАЛИВ:

1. Позовну заяву управління Пенсійного Фонду України в Ямпільському районі до приватного підприємства "Дністер" про стягнення заборгованості залишити без руху.

2. Запропонувати позивачу протягом п`яти днів з моменту отримання копії даної ухвали усунути її недоліки.

3. Копію ухвали надіслати позивачу - для відома та виконання.

Ухвала суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст. 186 КАС України, апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'яти днів з дня проголошення ухвали. У разі якщо ухвалу було постановлено в письмовому провадженні або згідно з частиною третьою статті 160 цього Кодексу, або без виклику особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя Богоніс Михайло Богданович