Справа № 816/3673/15
Суддя: Т.С. Канигіна
Дата ухвалення: 2015-11-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05 листопада 2015 року м. ПолтаваСправа № 816/3673/15

Полтавський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Канигіної Т.С.,

за участю:

секретаря судового засідання Скорика С.В.,

прокурора Нечволода П.В.,

третіх осіб В`ялої-Бойко О.А., ОСОБА_1 ,

представника військової частини НОМЕР_1 Онікійчука О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом

адміністративного позову Військового прокурора Полтавського гарнізону в інтересах неповнолітньої особи: ОСОБА_2
до Управління Міністерства внутрішніх справі України в Полтавській області
треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача 1. В`яла- ОСОБА_3 2. ОСОБА_1 3. ОСОБА_4 4. Військова частина НОМЕР_1 Національної гвардії України
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області
про визнання незаконним рішення та зобов`язання вчинити дії

В С Т А Н О В И В:

28 серпня 2015 року військовий прокурор Полтавського гарнізону в інтересах неповнолітньої особи: ОСОБА_2 звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог від 28.10.2015, до Управління Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області (надалі УМВС в Полтавській області), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача: ОСОБА_5 (надалі ОСОБА_5 ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про визнання незаконним рішення та зобов`язання вчинити дії, а саме просив:

- визнати незаконним рішення Управління Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області про відмову в оформленні подання, разом з відповідними документами, про призначення ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , пенсії у зв`язку з втратою годувальника та їх направлення до уповноваженого органу для призначення пенсії;

- зобов`язати Управління Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області повторно прийняти та розглянути заяву В`ялої- ОСОБА_3 про оформлення документів для призначення пенсії ОСОБА_2 ;

- зобов`язати Управління Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області оформити подання, разом з відповідними документами, про призначення ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , пенсії у зв`язку з втратою годувальника та направити їх до уповноваженого органу для призначення пенсії.

В обґрунтування позовних вимог прокурор посилається на те, що після загибелі ОСОБА_6 у нього залишилася спільна з ОСОБА_5 малолітня донька ОСОБА_2 (надалі ОСОБА_2 ); ІНФОРМАЦІЯ_1 ; 26.06.2015 В`яла- ОСОБА_3 звернулася до УМВС в Полтавській області із заявою про оформлення документів для призначення пенсії ОСОБА_2 із зв`язку із втратою годувальника на підставі Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб»; 07.07.2015 до В`ялої- ОСОБА_3 надійшло рішення УМВС в Полтавській області про відмову в оформленні відповідних документів та подання для призначення пенсії у зв`язку з неможливістю обрахувати вислугу років загиблого. За твердженням військового прокурора, зазначене рішення УМВС в Полтавській області є незаконним та таким, що порушує права ОСОБА_2 .

Ухвалами суду залучені до участі у справі у якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача: ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , військова частина НОМЕР_1 Національної гвардії України.

Військовий прокурор у судовому засіданні підтримав позовні вимоги з урахуванням уточнення позовних вимог від 28.10.2015, просив їх задовольнити.

Відповідач у судове засідання не прибув, про дату, час і місце судового розгляду повідомлений належним чином, надав до суду клопотання про розгляд справи без участі його представника (а.с.119). У судовому засіданні 06 жовтня 2015 року представник відповідача заперечував проти задоволення адміністративного позову, просив відмовити у його задоволенні.

Треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача позовні вимоги підтримали, просили задовольнити їх у повному обсязі.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області у судове засідання не прибула, про дату, час і місце судового розгляду повідомлена належним чином, надала до суду клопотання про розгляд справи без участі представника (а.с.95).

Заслухавши пояснення прокурора, третіх осіб, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову з огляду на наступне.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_6 (надалі ОСОБА_6 ) є батьком ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 (а.с.15).

Відповідно до Закону України «Про оборону України» та Указу Президента України № 454/2014 від 06 травня 2014 року «Про часткову мобілізацію» (надалі Указ № 454/2014 ) у зв`язку з різким ускладненням внутрішньополітичної обстановки у південних і східних регіонах держави внаслідок дальшого втручання Російської Федерації у внутрішні справи України, зростанням соціальної напруги в державі, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пунктів 1, 17, 20 частини першої статті 106, статті 112 Конституції України постановлено оголосити та провести часткову мобілізацію (далі мобілізація).

Згідно із наказом командира військової частини НОМЕР_1 Внутрішніх військ МВС України від 19 червня 2014 року № 24 о/с відповідно до Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» резервістів служби у військовому резерві призначено на посади, зокрема: ОСОБА_6 розвідником-санітаром 4-го відділення 3-го взводу спеціального призначення 3-ї роти спеціального призначення 2-го батальйону спеціального призначення (а.с. 124).

21 червня 2014 року на виконання вимог Указу № 454/2014 Вишегородським РВК Київської області ОСОБА_6 призвано на військову службу за мобілізацією та направлено для її подальшого проходження до військової частини НОМЕР_1 Північного територіального управління Національної гвардії України (а.с.9).

Згідно з наказом командира військової частини НОМЕР_1 Внутрішніх військ МВС України № 136 від 07 липня 2014 року ОСОБА_6 зараховано в списки особового складу частини та на всі види забезпечення; зобов`язано відповідно до Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» укласти з ОСОБА_6 контракт про проходження служби у військовому резерві Національної гвардії України строком на 3 роки з присвоєнням звання «солдат резерву» (підстава: заява ОСОБА_6 від 07.07.2014, контракт); відповідно до Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 03 липня 2014 року № 19 о/с ОСОБА_6 призначено на посаду розвідник-санітар 4-го відділення 3-го взводу спеціального призначення 3-ї роти спеціального призначення 2-го батальйону спеціального призначення (підстава: рапорт першого заступника командира 2-го батальйону спеціального призначення начальника штабу підполковника резерву ОСОБА_7 від 07.07.2014) (а.с.42).

На підставі розпорядження Головного управління Національної гвардії України № 3/2/2-844т від 11 липня 2014 року та розпорядження начальника Північного територіального управління Національної гвардії України № 1/5-200т від 12 липня 2014 року ОСОБА_6 , розвідника-санітара 4-го відділення 3-го взводу спеціального призначення 3-ї роти спеціального призначення 2-го батальйону спеціального призначення, був відряджений у службове відрядження в розпорядження начальника антитерористичного центру Служби безпеки України для участі в антитерористичній операції (посвідчення про відрядження: № 305) (а.с. 103).

29 серпня 2014 року ОСОБА_6 , виконуючи бойове завдання в районі м. Іловайськ Донецької області, отримав вогнепальне поранення, що спричинило смерть (а.с.10).

Наказом начальника Північного територіального управління Національної гвардії України № 39 від 16 лютого 2015 року призначена комісія з проведення спеціального розслідування нещасного випадку. У період з 16 лютого 2015 року по 19 березня 2015 року проведено розслідування нещасного випадку, який стався 29 серпня 2014 року.

За результатами розслідування складено та затверджено 19 березня 2015 року акт про розслідування нещасного випадку форми Н-5. За висновком комісії, загибель ОСОБА_6 сталась у період проходження служби при виконанні службових обов`язків, пов`язаних із безпосередньою участю в охороні громадського порядку, громадської безпеки, боротьбі зі злочинністю (а.с.109-113).

За результатами розслідування нещасного випадку, який стався 29 серпня 2014 року, складено та затверджено акт №19/15 форми Н-1* «Про нещасний випадок (у тому числі поранення) солдат резерву ОСОБА_6 », у висновку якого зазначено, що загибель ОСОБА_6 сталась у період проходження служби при виконанні службових обов`язків, пов`язаних із безпосередньою участю в охороні громадського порядку, громадської безпеки, боротьбі зі злочинністю (а.с.105-107).

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України № 113 від 18 травня 2015 року ОСОБА_6 у зв`язку зі смертю виключено зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення (а.с.47).

Наказом командувача Національної гвардії України від 22 квітня 2015 року № 220 за мужність і самовіддані дії, виявлені під час виконання своїх службових обов`язків, та з метою збереження пам`яті про військовослужбовця наказано зарахувати навічно солдата (резерву) ОСОБА_6 до списку особового складу військової частини НОМЕР_1 Північного оперативно-територіального об`єднання (а.с.50).

У зв`язку із даними обставинами, на підставі пунктів 2 та 3 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 30.01.2007 № 3-1 (надалі Порядок №3-1), 26 червня 2015 року В`яла- ОСОБА_3 звернулася до Управління МВС України в Полтавській області із заявою про призначення пенсії ОСОБА_2 у зв`язку із втратою годувальника відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (а.с.17).

Відповідачем листом від 07 липня 2015 року № 4/2283 повідомлено В`ялу- ОСОБА_3 , що за результатом розгляду заяви для оформлення матеріалів на призначення пенсії відсутні правові підстави, та повернуто пакет документів на адресу В`ялої- ОСОБА_3 (а.с.18).

Не погоджуючись із даною відмовою, ОСОБА_5 звернулася до військової прокуратури Полтавського гарнізону із заявою про захист прав неповнолітньої доньки ОСОБА_6 шляхом звернення до суду з адміністративним позовом (а.с.8).

28 серпня 2015 року військовий прокурор Полтавського гарнізону звернувся до суду з даним позовом.

Завданням адміністративного судочинства згідно з частиною першою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України є захист прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень

Відповідно до частини третьої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Надаючи правову оцінку обґрунтованості позовних вимог, суд виходить з наступного.

Відповідно до частини п`ятої статті 17 Конституції України держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» соціальний захист військовослужбовців діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.

Згідно зі статтею 11 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» законодавство про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей базується на Конституції України і складається з цього Закону та інших нормативно-правових актів.

Відповідно до статей 1, 2 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» члени сімей військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, які загинули чи померли або пропали безвісті, мають право на пенсію в разі втрати годувальника. Членам сімей військовослужбовців пенсії в разі втрати годувальника призначаються незалежно від тривалості служби.

Пенсії в разі втрати годувальника сім`ям військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, призначаються, якщо годувальник помер у період проходження служби або не пізніше 3 місяців після звільнення зі служби чи пізніше цього строку, але внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, одержаних у період проходження служби, а сім`ям пенсіонерів з числа цих військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, - якщо годувальник помер у період одержання пенсії або не пізніше 5 років після припинення її виплати. При цьому сім`ї військовослужбовців, які пропали безвісти в період бойових дій, прирівнюються до сімей загиблих на фронті (стаття 29 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб»).

Відповідно до частини другої статті 30 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» незалежно від перебування на утриманні годувальника пенсія призначається: непрацездатним дітям; непрацездатним батькам і дружині (чоловікові), якщо вони після смерті годувальника втратили джерело засобів до існування, а також непрацездатним батькам і дружині (чоловікові) військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, які загинули чи померли або пропали безвісти в період проходження служби або пізніше внаслідок поранення, контузії, каліцтва чи захворювання, що мали місце під час служби.

Непрацездатними членами сім`ї вважаються: діти, брати, сестри та онуки, які не досягли 18 років або старші цього віку, якщо вони стали інвалідами до досягнення 18 років. При цьому братам, сестрам та онукам право на пенсію надається у тих випадках, якщо у них немає працездатних батьків (пункт «а» частини четвертої статті 30 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб»).

Питання щодо подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» регулює Порядок № 3-1.

Відповідно до пунктів 2 та 3 Порядку № 3-1 заяви про призначення пенсії у разі втрати годувальника подаються членами сім`ї померлого годувальника, якому на момент смерті не було призначено пенсію, до органів, що призначають пенсії, через уповноважені структурні підрозділи міністерств та інших органів. У разі, якщо особа, якій призначається пенсія у разі втрати годувальника, є неповнолітньою або недієздатною, заява про призначення пенсії подається законними представниками за місцем їх проживання.

Виключний перелік документів, що подаються для призначення пенсії в разі втрати годувальника, зазначений у пункті 10 Порядку № 3-1.

Так, для призначення пенсії в разі втрати годувальника подаються такі документи: заява; копія свідоцтва про смерть годувальника; витяг з наказу про виключення годувальника зі списків особового складу у зв`язку зі смертю; висновок про обставини загибелі чи смерті внаслідок поранення, контузії, каліцтва, одержаних під час проходження служби при виконанні службових обов`язків (обов`язків військової служби); довідка уповноважених органів з місця проживання про перебування членів сім`ї на утриманні померлого (загиблого) годувальника або рішення суду про перебування на утриманні; документи, передбачені абзацами третім, шостим - дев`ятим пункту 7 цього Порядку; копія свідоцтва про народження; довідка з навчального закладу про навчання із зазначенням дати його закінчення, а також про перебування на повному державному утриманні; довідка Лікарсько-консультативної комісії про визнання дитини інвалідом або довідка МСЕК про визнання особи інвалідом з дитинства; копії свідоцтв про смерть батьків або інші документи, які підтверджують відсутність батьків (у разі призначення пенсії братам, сестрам, онукам); рішення суду про всиновлення; копія рішення про опіку чи піклування (у разі призначення пенсії дітям, які втратили обох батьків).

Як вищезазначено, 26 червня 2015 року ОСОБА_5 звернулася до Управління МВС України в Полтавській області із заявою про призначення пенсії ОСОБА_2 у зв`язку із втратою годувальника відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» із повним пакетом документів, передбаченим пунктом 10 Порядку № 3-1 (а.с.17). Дану заяву зареєстровано в Управлінні МВС України в Полтавській області 26 червня 2015 року за №В-23/ОП.

Пунктами 12, 13 Порядку № 3-1 визначено, що уповноважений структурний підрозділ у 10-денний термін з дня одержання заяви про призначення пенсії оформляє всі необхідні документи і своє подання про призначення пенсії, ознайомлює з ним особу, якій оформлюється пенсія, і направляє до органу, що призначає пенсії за місцем проживання особи. Копії документів, необхідних для призначення пенсії, що подаються уповноваженими структурними підрозділами до органів, що призначають пенсії, мають бути завірені цими уповноваженими структурними підрозділами в установленому порядку.

Орган, що призначає пенсії, розглядає питання про призначення пенсії або про відновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший при зверненні особи з відповідною заявою (пункт 14 Порядку № 3-1).

Не пізніше 10 днів після надходження заяви з необхідними для призначення, переведення з одного виду пенсії на інший та відновлення раніше призначеної пенсії документами орган, що призначає пенсію, розглядає подані документи та приймає рішення щодо призначення, переведення з одного виду пенсії на інший та відновлення раніше призначеної пенсії або про відмову в призначенні, переведенні з одного виду пенсії на інший та відновленні раніше призначеної пенсії (пункт 17 Порядку № 3-1).

Отже, Порядок № 3-1 чітко розмежовує повноваження уповноваженого структурного підрозділу (Управління МВС України в Полтавській області) та органу, що призначає пенсію (Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області).

Суд зазначає, що в даних правовідносинах саме на Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, як на орган, що призначає пенсію, покладено обов`язок щодо прийняття за наслідками розгляду заяви з доданими до неї документами та подання уповноваженого структурного підрозділу рішення про призначення або відмову в призначенні пенсії.

При цьому, обов`язок щодо направлення Головному управлінню Пенсійного фонду України в Полтавській області подання та документів, зазначених у пункті 10 Порядку № 3-1, покладено на Управління МВС України в Полтавській області.

Як свідчать матеріали справи, заявнику відмовлено в оформленні матеріалів і подання для призначення ОСОБА_2 пенсії у зв`язку із втратою годувальника ще на етапі звернення до Управління МВС України в Полтавській області, як до уповноваженого структурного підрозділу, який оформлює всі необхідні документи і своє подання про призначення пенсії та направляє їх до органу, що призначає пенсію.

Так, після отримання заяви від 26 червня 2015 року про оформлення документів для призначення пенсії ОСОБА_2 у зв`язку із втратою годувальника Управлінням МВС України в Полтавській області подання про призначення пенсії не надіслано, натомість, за результатами розгляду заяви самостійно прийнято рішення, викладене у формі листа від 07 липня 2015 року № 4/2283, про відсутність правових підстав для оформлення матеріалів на призначення пенсії.

Суд звертає увагу, що Управлінням МВС України в Полтавській області при наданні відповіді у листі від 07 липня 2015 року № 4/2283 не зазначено про неналежне оформлення ОСОБА_5 заяви про оформлення документів для призначення пенсії ОСОБА_2 у зв`язку із втратою годувальника та/або про відсутність будь-яких документів, передбачених Порядком № 3-1, які додаються до такої заяви.

Таким чином, Управління МВС України в Полтавській області при прийнятті рішення, оформленого листом - відмовою від 07 липня 2015 року № 4/2283, діяло не на підставі, не в межах повноважень та не у спосіб, які передбачені чинним законодавством України, що є підставою для визнання протиправним рішення Управління МВС України в Полтавській області, оформленого листом - відмовою від 07 липня 2015 року № 4/2283.

З урахуванням викладеного, з метою забезпечення гарантії дотримання і захисту прав ОСОБА_2 у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку відповідача суб`єкта владних повноважень, який безпідставно не направив до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області подання про призначення пенсії та документи, зазначені в пункті 10 Порядку № 3-1, слід зобов`язати Управління МВС України в Полтавській області повторно розглянути заяву В`ялої- ОСОБА_3 про оформлення документів для призначення пенсії ОСОБА_2 та оформити подання, разом з відповідними документами, про призначення ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , пенсії у зв`язку з втратою годувальника і направити їх до уповноваженого органу для призначення пенсії.

Для здійснення повного захисту прав неповнолітньої особи ОСОБА_2 суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Указом Президента України від 14 квітня 2014 року № 405/2014 «Про рішення Ради національної безпеки та оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» на території Донецької та Луганської областей розпочато проведення антитерористичної операції.

Відповідно до статті 13 Закону України «Про боротьбу з тероризмом» (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) за рішенням керівника Антитерористичного центру при Службі безпеки України, погодженим із керівництвом відповідних суб`єктів боротьби з тероризмом, до широкомасштабних, складних антитерористичних операцій у районі їх проведення залучаються та використовуються сили та засоби (особовий склад та спеціалісти окремих підрозділів, військових частин, зброя, бойова техніка, спеціальні і транспортні засоби, засоби зв`язку, інші матеріально-технічні засоби) Служби безпеки України, Міністерства внутрішніх справ України, Національної гвардії України, Збройних Сил України, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері захисту державного кордону, та органів охорони державного кордону, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту, Управління державної охорони України.

Національна гвардія України є військовим формуванням з правоохоронними функціями, що входить до системи Міністерства внутрішніх справ України і призначено для виконання завдань із захисту та охорони життя, прав, свобод і законних інтересів громадян, суспільства і держави від злочинних та інших протиправних посягань, охорони громадського порядку та забезпечення громадської безпеки, а також у взаємодії з правоохоронними органами - із забезпечення державної безпеки і захисту державного кордону, припинення терористичної діяльності, діяльності незаконних воєнізованих або збройних формувань (груп), терористичних організацій, організованих груп та злочинних організацій (стаття 1 Закону України «Про Національну гвардію України»).

Відповідно до частин першої, третьої статті 9 Закону України «Про Національну гвардію України» особовий склад Національної гвардії України складається з військовослужбовців та працівників. Національна гвардія України комплектується військовослужбовцями, які проходять військову службу за контрактом та за призовом.

Комплектування Національної гвардії України військовослужбовцями та проходження ними військової служби здійснюються відповідно до Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» та Положення про проходження військової служби громадянами України в Національній гвардії України, що затверджується Президентом України.

Щодо військового обов`язку громадяни України поділяються на такі категорії: допризовники особи, які підлягають приписці до призовних дільниць; призовники особи, приписані до призовних дільниць; військовослужбовці особи, які проходять військову службу; військовозобов`язані особи, які перебувають у запасі для комплектування Збройних Сил України та інших військових формувань на особливий період, а також для виконання робіт із забезпечення оборони держави; резервісти особи, які в добровільному порядку проходять службу у військовому резерві Збройних Сил України, інших військових формувань і призначені для їх комплектування у мирний та воєнний час (частина дев`ята статті 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до частини четвертої статті 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» одним із видів військової служби є військова служба за призовом під час мобілізації, на особливий період.

При цьому, згідно з положеннями частини першої статті 39 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» призов військовозобов`язаних та резервістів на військову службу у зв`язку з мобілізацією та звільнення з військової служби у зв`язку з демобілізацією проводяться в порядку, визначеному Законом України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

Так, відповідно до частини п`ятої статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) призов громадян на військову службу (крім тих, що проходять службу у військовому резерві) під час мобілізації або залучення їх до виконання обов`язків за посадами, передбаченими штатами воєнного часу, здійснюють місцеві органи виконавчої влади через військові комісаріати. Резервістів на військову службу під час оголошення мобілізації призивають командири військових частин, в яких вони проходять службу у військовому резерві. Військовозобов`язані та резервісти, які перебувають на зборах, у разі оголошення мобілізації продовжують перебувати на зборах. За необхідності зазначені особи призиваються на військову службу командирами відповідних військових частин.

Згідно з пунктом 2 частини першої статті 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» початком проходження військової служби вважається: день зарахування до списків особового складу військової частини (військового навчального закладу, установи тощо) для громадян, прийнятих на військову службу за контрактом, у тому числі військовозобов`язаних, які проходять збори, та резервістів під час мобілізації.

Крім того, згідно з пунктом 9 Положення про проходження громадянами України служби у військовому резерві Національної гвардії України, затвердженого Указом Президента України від 10 серпня 2012 року № 470/2012, початком проходження служби у військовому резерві вважається день видання наказу командира (начальника) військової частини про прийняття громадянина на службу у військовому резерві та призначення на посаду або про продовження служби у військовому резерві.

З наявного в матеріалах справи витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 Внутрішніх військ МВС України № 136 від 07 липня 2014 року вбачається, що ОСОБА_6 зараховано в списки особового складу частини та на всі види забезпечення; укладено контракт про проходження служби у військовому резерві Національної гвардії України строком на 3 роки з присвоєнням звання «солдат резерву»; призначено на посаду розвідник-санітар 4-го відділення 3-го взводу спеціального призначення 3-ї роти спеціального призначення 2-го батальйону спеціального призначення (а.с.42).

Суд також зазначає, що Указом Президента України № 365/2015 від 27 червня 2015 року «Про відзначення державними нагородами України» за особисту мужність і високий професіоналізм, виявлені у захисті державного суверенітету та територіальної цілісності України, вірність військовій присязі ОСОБА_6 солдата посмертно нагороджено орденом «За мужність» ІІІ ступеня.

Статтею 5 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» передбачено, що військовослужбовці та військовозобов`язані поділяються на рядовий склад, сержантський і старшинський склад та офіцерський склад. Для рядового складу військовослужбовців встановлюються такі армійські військові звання, як солдат та старший солдат. До військових звань громадян України, які перебувають у запасі чи у відставці або проходять службу у військовому резерві, додаються слова відповідно «запасу», «у відставці» або «резерву».

Крім того, 23 вересня 2015 Полтавський облвоєнкомат видав ОСОБА_2 посвідчення дитини військовослужбовця, який загинув (помер) чи пропав безвісти під час проходження військової служби, серії НОМЕР_3 .

Отже, суд дійшов висновку, що з урахуванням встановлених обставин справи, положень вищезазначеного законодавства України, ОСОБА_6 виконував військовий обов`язок і проходив військову службу, у зв`язку з чим відносився до категорії військовослужбовців.
Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частиною 1 статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

З огляду на викладене, відповідач як суб`єкт владних повноважень, на якого частиною 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України покладено обов`язок щодо доказування правомірності своїх дій та рішень, не довів суду правомірності свого рішення, що є підставою для задоволення адміністративного позову.

Керуючись статтями 2, 7-11, 17, 71, 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов військового прокурора Полтавського гарнізону в інтересах неповнолітньої особи: ОСОБА_2 задовольнити.

Визнати протиправним рішення Управління Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області, оформлене листом від 07 липня 2015 року № 4/2283, про відмову в оформленні подання, разом з відповідними документами, про призначення ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , пенсії у зв`язку з втратою годувальника та їх направленні до уповноваженого органу для призначення пенсії.

Зобов`язати Управління Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області повторно розглянути заяву ОСОБА_5 про оформлення документів для призначення ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , пенсії у зв`язку з втратою годувальника.

Зобов`язати Управління Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області оформити подання, разом з відповідними документами, про призначення ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , пенсії у зв`язку з втратою годувальника та направити їх до уповноваженого органу для призначення пенсії.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 186 КАС України, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, то вважається, що постанова суду не набрала законної сили.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Полтавський окружний адміністративний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення постанови з одночасним поданням її копії до суду апеляційної інстанції. У разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Повний текст постанови складено 10 листопада 2015 року.

Суддя Т.С. Канигіна