Справа № 803/1499/14
Суддя: Нос Степан Петрович
Дата ухвалення: 2015-11-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 листопада 2015 р. Справа № 876/8690/14

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді - Носа С. П.,

суддів - Яворського І. О., Іщук Л. П.;

за участю секретаря судового засідання - Сердюк О. Ю.;

представника відповідача - ОСОБА_1;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Луцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Волинській області на постанову Волинського окружного адміністративного суду від 12 серпня 2014 року в справі за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до Луцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Волинській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

ВСТАНОВИВ:

25 липня 2014 року Волинським окружним адміністративним судом зареєстровано позовну заяву фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до Луцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Волинській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення Луцької ОДПІ № від 01 квітня 2014 року.

В обґрунтування вимог позовної заяви зазначено, що в силу Правил державної реєстрації та обліку автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів та мотоколясок, затверджених Постановою КМ України від 07 вересня 1998 року № 1388, реєстрація транспортних засобів на фізичних осіб-підприємців не передбачена, а можлива лише на фізичну або юридичну особу, отже позивач позбавлений можливості реєструвати транспортний засіб на фізичну особу-підприємця. Також вказано, що придбані транспортні засоби позивач використовує у власній господарській діяльності, а відтак має право на віднесення сум податку на додану вартість до складу податкового кредиту.

Постановою Волинського окружного адміністративного суду від 12 серпня 2014 року позов задоволено. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Луцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Волинській області № від 01 квітня 2014 року.

Зазначену постанову мотивовано тим, що неможливість державної реєстрації транспортних засобів за фізичними особами-підприємцями не позбавляє права таких осіб на податковий кредит по операціях з придбання транспортних засобів, якщо були дотримані умови його формування, визначені Податковим кодексом України.

Не погоджуючись з прийнятою постановою, відповідачем - Луцькою об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління Міндоходів у Волинській області, подано апеляційну скаргу до Львівського апеляційного адміністративного суду, в якій висловлено прохання скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову, якою відмовити в задоволенні позову.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначено, що придбані позивачем у ПП «Автотехнологія» та ТзОВ «Порше Лізинг Україна» транспортні засоби зареєстровані на ОСОБА_2, як на фізичну особу, тому підстав для віднесення сум податку на додану вартість по придбанню цього транспортного засобу суб'єктом підприємницької діяльності ОСОБА_2, до складу податкового кредиту, відсутні.

Представник відповідача, у судовому засіданні, вимоги апеляційної скарги підтримав та просить таку задовольнити.

Інші особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з'явились, про дату, час і місце апеляційного розгляду були повідомлені належним чином, а тому, суд, відповідно до ч. 4 ст. 196 КАС України, вважає можливим проведення розгляду справи за їхньої відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника відповідача, проаналізувавши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів не знаходить підстав для її задоволення.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 71 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Згідно ст. 86 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Встановлено, що Луцькою об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління Міндоходів у Волинській області проведено документальну планову виїзну перевірку ФОП ОСОБА_2 щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків та зборів за період з 01 січня 2011 року по 31 грудня 2013 року, дотримання законодавства щодо укладання трудового договору, оформлення трудових відносин з працівникам, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, виконання вимог валютного та іншого законодавства за період з 01 січня 2011 року по 31 грудня 2013 року, за результатами якої складений акт № 1312/17.3/НОМЕР_2 від 19 березня 2014 року.

В акті перевірки податковим органом зафіксовано, що фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 завищено податковий кредит на загальну суму 1262942,00 грн., внаслідок чого занижено податок на додану вартість, що підлягає сплаті до бюджету в сумі 290393,00 грн., оскільки підприємцем включено до податкового кредиту суми податку на додану вартість по придбанню транспортних засобів, зареєстрованих на фізичну особу, а не на суб'єкта господарювання, що на думку Луцької ОДПІ є порушенням п.198.3, п.198.4 ст.198 Податкового кодексу України, статті 325 Цивільного кодексу України та Правил державної реєстрації та обліку автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів та мотоколясок затверджених Постановою КМУ від 07 вересня 1998 року № 1388.

На підставі акту перевірки № 1312/17.3/НОМЕР_2 від 19 березня 2014 року Луцькою ОДПІ винесено податкове повідомлення-рішення № від 01 квітня 2014 року, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість в сумі 290393,00 грн. та застосовано штрафні санкції в сумі 145196, 50 грн.

Згідно із ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Здійснивши перевірку висновків суду першої інстанції щодо відповідності оскаржуваного податкового повідомлення-рішення вимогам ч. 3 ст. 2 КАС України суд апеляційної інстанції погоджується з такими та вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до п. 198.3 ст. 198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг (у разі здійснення контрольованих операцій - не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу) та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Згідно із положеннями п.198.2 ст.198 ПК України датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Встановлено, що 27 жовтня 1992 року ОСОБА_2 зареєстрований як фізична особа-підприємець виконавчим комітетом Луцької міської ради Волинської області, що підтверджується свідоцтвом про державну реєстрацію серії НОМЕР_3.

Фізична особа-підприємець ОСОБА_2 з 21 жовтня 2008 року являється платником податку на додану вартість, що підтверджується наявним в матеріалах справи свідоцтвом про реєстрацію платника податку на додану вартість серії НОМЕР_4 від 21 жовтня 2008 року.

Згідно Ліцензії Міністерства транспорту та зв'язку України серії НОМЕР_5 від 15 жовтня 2010 року основними видами господарської діяльності фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 являється надання послуг з перевезення пасажирів і вантажів автомобільним транспортом відповідно до видів робіт, визначених Законом України «Про автомобільний транспорт», дозволений вид робіт: внутрішні перевезення пасажирів автобусами та внутрішні перевезення пасажирів на таксі, з необмеженим строком дії ліцензії.

Також встановлено, що на підставі договорів купівлі-продажу автобусів № 01-25-11/10 від 25 листопада 2010 року, № 12/08/11-01 від 12 серпня 2011 року, № 22/05/13-01 від 22 травня 2013 року, № 03/06/13-01 від 03 червня 2013 року, укладених між приватним підприємством «Автотехнологія», в особі директора ОСОБА_3 (Продавець) та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 (Покупець), останнім придбано у ПП «Автотехнологія» автобуси моделі А308.51 та моделі А208.50.

На підставі договорів про фінансовий лізинг № 00007447 від 02 липня 2013 року, № 00007136 від 03 квітня 2013 року та № 00007134 від 03 квітня 2013 року, укладених між товариством з обмеженою відповідальністю «Порше Лізинг Україна» (Лізингодавець) та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 (Лізингоодержувач), позивачем придбано у ТзОВ «Порше Лізинг Україна» автомобілі VW А208.50 (Altair) 2.0 l TDI та автомобіль VW CC 2.0 TDI.

На підставі договорів купівлі-продажу автобусів № 01-25-11/10 від 25 листопада 2010 року, № 12/08/11-01 від 12 серпня 2011 року, № 22/05/13-01 від 22 травня 2013 року, № 03/06/13-01 від 03 червня 2013 року та договорів про фінансовий лізинг № 00007447 від 02 липня 2013 року, № 00007136 від 03 квітня 2013 року, № 00007134 від 03 квітня 2013 року ПП «Автотехнологія» та ТзОВ «Порше Лізинг Україна» виписано фізичній особі-підприємцю ОСОБА_2 податкові накладні, а саме: № 248 від 15 липня 2011 року на суму 640000,00 грн., в т.ч. ПДВ 106666,67 грн.; № 264 від 21 липня 2011 року на суму 43211,00 грн., в т.ч. ПДВ 7201,83 грн.; № 345 від 14 вересня 2011 року на суму 83000,00 грн., в т.ч. ПДВ 13833, 33 грн.; № 375 від 26 вересня 2011 року на суму 19429,00 грн., в т.ч. ПДВ 3 238,17 грн.; № 479 від 23 листопада 2011 року на суму 30932,00 грн., в т. ч ПДВ 5155,34 грн.; № 456 від 09 листопада 2011 року на суму 534468,00 грн., в т.ч. ПДВ 89078,00 грн.; № 521 від 12 грудня 2011 року на суму 501368,00 грн., в т.ч. ПДВ 83561,33 грн.; № 35 від 23 лютого 2012 року на суму 384960,00 грн., в т.ч. ПДВ 64160,00 грн.; № 4427 від 22 квітня 2013 року на суму 659657,28 грн., в т.ч. ПДВ 109942,88 грн.; № 4425 від 22 квітня 2013 року на суму 676605,44 грн., в т.ч. ПДВ 112767,57 грн.; № 26 від 22 травня 2013 року на суму 734469,85 грн., в т.ч. ПДВ 122411,64 грн.; № 3 від 03 червня 2013 року на суму 1437040,00 грн., в т.ч. ПДВ 239506,66 грн.; № 4362 від 15 липня 2013 року на суму 420941,76 грн., в т.ч. ПДВ 70156,96 грн.; № 3989 від 09 липня 2013 року на суму 7390,39 грн., в т.ч. ПДВ 1231,73 грн.; № 5 від 09 серпня 2013 року на суму 1404175, 30 грн., в т.ч. ПДВ 234029,22 грн.

Суми податку на додану вартість по взаємовідносинах з ПП «Автотехнологія» та ТзОВ «Порше Лізинг Україна» включено позивачем у податкові декларації з податку на додану вартість на загальну суму 1262942,00 грн., у тому числі за липень 2011 року на 113869,00 грн., жовтень 2011 року - 17072,00 грн., листопад 2011 року - 94233,00 грн., грудень 2011 року - 83561,00 грн., лютий 2012 року - 64160,00 грн., квітень 2013 року - 222710,00 грн., травень 2013 року - 122412,00 грн., червень 2013 року - 239507,00 грн., липень 2013 року - 71389,00 грн. та серпень 2013 року - 234029,00 грн.

З наявних в матеріалах справи свідоцтв про державну реєстрацію транспортних засобів вбачається, що останні зареєстровані за ОСОБА_2 (а.с. 46-58).

Таким чином, суд першої інстанції вірно зазначив, що позивач при віднесенні сум податку на додану вартість в розмірі 1262942,00 грн., на підставі податкових накладних ПП «Автотехнологія» та ТзОВ «Порше Лізинг Україна», до складу податкового кредиту, діяв у спосіб визначений п. 198.2 та п. 198.3 ст.198 Податкового кодексу України.

Статтею 51 Цивільного кодексу України передбачено, що до підприємницької діяльності фізичних осіб застосовуються нормативно-правові акти, що регулюють підприємницьку діяльність юридичних осіб, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин.

Відповідно до статті 55 Господарського кодексу України суб'єктами господарювання є зокрема громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані відповідно до закону як підприємці.

Відповідно до пункту 6 Правил державної реєстрації та обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок моделей, причепів, напівпричепів та мотоколясок, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1388 від 07 вересня 1998 року, передбачено реєстрацію транспортних засобів лише за юридичними або фізичними особами, а відтак у свідоцтвах про реєстрацію транспортних засобів власник таких транспортних засобів як фізична особа-підприємець не зазначається.

При цьому, неможливість державної реєстрації транспортних засобів за фізичними особами-підприємцями не позбавляє права таких осіб на податковий кредит по операціях з придбання транспортних засобів, якщо були дотримані умови його формування, визначені Податковим кодексом України.

Таким чином фінансово-господарські операції між фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 та ПП «Автотехнологія» і ТзОВ «Порше Лізинг Україна» щодо купівлі-продажу транспортних засобів - автобусів, надає право позивачу на віднесення сум податку на додану вартість сплачених при придбанні цього транспортного засобу до складу податкового кредиту, а відтак посилання податкового органу на п.198.4 ст.198 ПК України є безпідставним.

Крім того, як підтверджується наявними у матеріалах справи подорожніми листами службового легкового автомобіля, дорожніми листами на перевезення, транспортні засоби використовується позивачем при перевезенні пасажирів, а відтак використовується у власній господарській діяльності позивача.

З огляду на фактичні обставини справи, колегія суддів констатує, що податкове повідомлення-рішення Луцької ОДПІ № від 01 квітня 2014 року - не відповідає вимогам ч. 3 ст. 2 КАС України.

Узагальнюючи викладене, суд апеляційної інстанції переконаний, що судом першої інстанції надано належну оцінку наявним у справі доказам, а їх достатня кількість та взаємний зв'язок у сукупності дали змогу суду першої інстанції зробити вірний висновок про наявність підстав для задоволення позову.

Враховуючи вищенаведене, суд апеляційної інстанції визнає, що судом першої інстанції, при вирішенні даного публічно-правового спору, правильно встановлено обставини справи та ухвалено законне рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, постанова суду першої інстанції ґрунтується на повно, об'єктивно і всебічно з'ясованих обставинах, доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, тому підстав для скасування постанови суду першої інстанції немає.

Керуючись ст. ст. 158-160, 195, 196, п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. ст. 200, 205, 206, 254 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Луцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Волинській області залишити без задоволення, а постанову Волинського окружного адміністративного суду від 12 серпня 2014 року в справі № 803/1499/14 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення.

Ухвала може бути оскаржена у касаційному порядку, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України, протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили, а у випадку коли, відповідно до частин 3 та 7 ст. 160 КАС України, складення ухвали в повному обсязі відкладено - з дня складення ухвали в повному обсязі.

Головуючий суддя: С. П. Нос

Судді: Л. П. Іщук

І. О. Яворський

Ухвалу складено в повному обсязі 12 листопада 2015 року.