Справа № 2а-12266/10/2670
Суддя: Шейко Т.І.
Дата ухвалення: 2010-09-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

14 вересня 2010 року 15:35 № 2а-12266/10/2670

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Шейко Т.І. при секретарі судового засідання Деруга Н.О. розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом Науково-виробнича фірма "Зігфрід"
до Державна податкова інспекція у Дніпровському районі міста Києва
про визнання першої податкової вимоги № 1/1939 від 19.07.2010року
за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1 - за довіреністю;

від відповідача: ОСОБА_2 - за довіреністю;

встановив:

Позивач звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Відповідача, в якому просив визнати дії Державної податкової інспекції у Дніпровському районі м. Києва щодо прийняття та направлення на адресу НВФ „Зігфрід першої податкової вимоги від 19 липня 2010 року №1/1939 за неузгодженим податковим зобовязанням в сумі 361633,00 грн. неправомірними та визнати першу податкову вимогу №1/1939 від 19 липня 2010 року недійсною.

Позовні вимоги мотивовані тим, що податкове зобовязання, визначене в податковій вимозі саме в тій сумі, що вказана, а саме 361 633,00 грн., є неузгодженим, а тому у податкового органу були відсутні підстави для виставлення першої податкової вимоги.

В судовому засіданні представник Позивача підтримав позовні вимоги і просив їх задоволити в повному обсязі.

Представник Відповідача позов не визнав, проте зазначив, що в першій податковій вимозі вказана сума, на яку було визначено Позивачу податкове зобовязання за наслідками перевірки, викладеними в Акті перевірки №822/23-30373911 від 17.04.2006 року. При цьому сума зазначена автоматично, без урахування змін в податковому зобовязанні платника за наслідками оскарження останнім податкових повідомлень рішень, винесених на підставі вищенаведеного Акту перевірки. Так, за наслідками судового оскарження податкових повідомлень рішень Позивачу визначено податкове зобовязання на суму 241 395,00 грн., а не 361 633,00 грн., як зазначено в Акті перевірки. Тому, саме сума 241 395,00 грн. є узгодженою в розумінні Закону України „Про порядок погашення зобовязань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши надані сторонами докази вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне.

Як було встановлено судом та вбачається з наданих сторонами документів, Державною податковою інспекцією у Дніпровському районі м. Києва була проведена планова виїзна перевірка дотримання вимог податкового та валютного законодавства НВФ „Зігфрід за період з 01.01.2003 р. по 31.12.2005 року, за результатами якої складено Акт перевірки №822/23-30373911 від 17 квітня 2006 року.

На підставі Акту перевірки №822/23-30373911 від 17 квітня 2006 року Державною податковою інспекцією у Дніпровському районі м. Києва прийнято податкові повідомлення рішення №/0 та №/0 від 27 квітня 2006 року, якими визначено Позивачу податкових зобовязань на загальну суму 361 633,00 грн.

За наслідками судового оскарження вищезазначених податкових повідомлень рішень Позивачу остаточно визначено податкових зобовязань на загальну суму 241 395,00 грн.

Спеціальним законом з питань оподаткування, який установлює порядок погашення зобов'язань юридичних або фізичних осіб перед бюджетами та державними цільовими фондами з податків і зборів (обов'язкових платежів) є Закон України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами" № 2181-III від 21.12.2000 року.

Відповідно до норм цього Закону податкове зобов'язання - це зобов'язання платника податків сплатити до бюджетів або державних цільових фондів відповідну суму коштів у порядку та у строки, визначені цим Законом або іншими законами України.

Податковий борг - це податкове зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), самостійно узгоджене платником податків або узгоджене в адміністративному чи судовому порядку, але не сплачене у встановлений строк, а також пеня, нарахована на суму такого податкового зобов'язання.

Таким чином, податковий борг виникає, зокрема, у разі не сплати у встановлений строк податкового зобов'язання, узгодженого в адміністративному чи судовому порядку.

Відповідно до ч.5 п.п. 5.2.4 п.5.2 ст. 5 Закону № 2181 днем узгодження податкового зобов'язання платника податків у разі апеляційного оскарження такого податкового зобов'язання є день закінчення процедури адміністративного оскарження.

У свою чергу, процедура адміністративного оскарження згідно з підпунктом 5.2.4 пункту 5.2 статті 5 Закону закінчується:

останнім днем строку, передбаченого підпунктом 5.2.2 цього пункту для подання заяви про перегляд рішення контролюючого органу, у разі коли така заява не була подана у зазначений строк;

днем отримання платником податків рішення контролюючого органу про повне задоволення скарги, викладеної в заяві;

днем отримання платником податків рішення контролюючого органу, що не підлягає подальшому адміністративному оскарженню.

Водночас відповідно до підпункту 5.3.2 пункту 5.3 статті 5 Закону № 2181 у випадках апеляційного узгодження суми податкового зобов'язання платник податків зобов'язаний самостійно погасити її узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції за їх наявності протягом десяти календарних днів, наступних за днем такого узгодження.

Як було зазначено вище, рішеннями судових інстанцій, які набрали законної сили узгодженою сумою податкового зобовязання у розумінні Закону України „Про порядок погашення зобовязань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами є сума 241 395,00 грн.

Відповідно до підпункту 5.4.1 пункту 5.4 статті 5 якщо ж сума узгодженого платником податків податкового зобов'язання не сплачена у встановлений строк, вона визнається сумою податкового боргу платника податків.

Виникнення податкового боргу є юридичним фактом, який пов'язаний із несплатою узгодженої суми податкового зобов'язання протягом установленого строку.

Як було встановлено судом і не заперечується по суті як Відповідачем, так і Позивачем, за результатами судового оскарження саме сума податкового зобов'язання у розмірі 241 395,00 грн. є узгодженою, а не сума 361 633,00 грн.

Податкові вимоги згідно з нормами пункту 6.2 статті 6 Закону № 2181 надсилаються платнику податків у разі коли платник податку не сплачує узгоджену суму податкового зобов'язання в установлені строки, тобто коли податкове зобов'язання платника податків стало податковим боргом.

Таким чином, виставлення Позивачу першої податкової вимоги від 19 липня 2010 року №1/1939 саме на суму 361 633,00 грн. суд вважає неправомірним, а тому перша податкова вимога від 19 липня 2010 року №1/1939 підлягає визнанню недійсною лише на суму 120 238,00 грн. (361 633,00 - 241 395,00 = 120 238,00).

Виставлення та направлення податковими органами боржникам податкових вимог передбачено нормами Закону України „Про порядок погашення зобовязань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами і є заходами, спрямованими на погашення податкового боргу, а тому дії контролюючого органу в даному випадку суд вважає такими, що відповідають діючому законодавству.

Відповідно до ч. 3 ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу - відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

На розподілі судових витрат у відповідності зі ст. 94 КАСУ Позивач не наполягав.

На підставі наведеного, керуючись ст. 124 Конституції України, ст. ст. 69-71, 94, 160-163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов задоволити частково.

Визнати недійсною першу податкову вимогу Державної податкової інспекції у Дніпровському районі м. Києва №1/1939 від 19 липня 2010 року на суму 120 238,00 грн. (сто двадцять тисяч двісті тридцять вісім грн. 00 коп.).

В решті позову відмовити.

Постанова набирає законної сили у відповідності з нормами ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими ст. ст. 185 - 187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Т.І. Шейко