Справа № 453/294/13-а
Суддя: Заверуха Олег Богданович
Дата ухвалення: 2015-11-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 листопада 2015 року Справа № 876/11801/13

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Заверухи О.Б.,

суддів Гінди О.М., Ніколіна В.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження у м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Сколівського районного суду Львівської області від 16 квітня 2013 року по справі за позовом Комунального підприємства «Сколівське житлово-комунальне господарство» до Сколівської міської ради Львівської області про визнання протиправним та скасування рішення,-

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2013 року Комунальне підприємство «Сколівське житлово-комунальне господарство» (надалі - КП «Сколівське ЖКГ») звернулося до суду з позовом до Сколівської міської ради Львівської області, в якому просило визнати протиправним та скасувати рішення відповідача № 02 від 08.02.2013 року «Про функціонування промислового ринку на території стадіону «Юність» в м. Сколе».

На обґрунтування позовних вимог зазначає, що оскаржуване рішення було прийняте відповідачем з порушенням норм чинного законодавства.

Постановою Сколівського районного суду Львівської області від 16 квітня 2013 року адміністративний позов задоволено. Визнано протиправним та скасовано рішення Сколівської міської ради Львівської області № 02 від 08.02.2013 року «Про функціонування промислового ринку на території стадіону «Юність» в м. Сколе».

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, Сколівська міська рада Львівської області подала апеляційну скаргу, в якій просила оскаржувану постанову скасувати та прийняти нову, якою в задоволенні адміністративного позову відмовити.

Ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 31.07.2013 року закрито апеляційне провадження у даній справі у зв'язку з відмовою від апеляційної скарги.

Постанову суду першої інстанції в апеляційному порядку також оскаржила ОСОБА_1, вважає, що при винесенні рішення судом першої інстанції, було неправильно і неповно досліджено докази та встановлено обставини справи. Просить скасувати постанову та прийняти нову, якою в задоволенні адміністративного позову відмовити.

Доводи апеляційної скарги обґрунтовує тим, що оскаржувана постанова є незаконною та необґрунтованою, прийнята з порушенням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи. Вважає, що спірні правовідносини порушують її права та інтереси, як суб'єкта підприємницької діяльності, оскільки вона здійснює свою підприємницьку діяльність на стадіоні «Юність» в м. Сколе.

У зв'язку з неприбуттям у судове засідання представників осіб, що беруть участь у справі, які були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, суд апеляційної інстанції розглядає справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, оскільки таку може бути вирішено на основі наявних у ній доказів (п. 2 ч. 1 ст. 197 КАС України із змінами і доповненнями, внесеними згідно із Законом України від 07.07.2010 року № 2453-VI), що є достатнім для розгляду даної справи.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши обставини справи та доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції, за результатами розгляду звернень підприємців, що здійснюють підприємницьку діяльність на стадіоні «Юність» в м. Сколе, Сколівська міська рада Львівської області прийняла рішення № 02 від 08.02.2013 року «Про функціонування промислового ринку на території стадіону «Юність» в м. Сколе».

Оскаржуваним рішенням: продовжено дію договорів найму (оренди) торговельних місць з підприємцями, що здійснюють підприємницьку діяльність на стадіоні «Юність» в м.Сколе по вул. Січових Стрільців 7; встановлено орендну плату за одне торгове місце 140,00 грн. та встановлено відсоткову ставку від оренди торговельних місць в розмірі 30% на утримання, ремонт чи реконструкцію стадіону «Юність»; зобов'язано бухгалтерію КП «Сколівське ЖКГ» щомісячно подавати звіт про надходження та використання коштів бюджетній комісії Сколівської міської ради з подальшим озвученням звіту на сесії; зобов'язано КП «Сколівське ЖКГ» привести в належний стан прилеглу до стадіону «Юність» територію.

Приймаючи постанову про задоволення позову суд першої інстанції дійшов висновку про неправомірність рішення міської ради.

При цьому, ухвалюючи рішення, суд першої інстанції виходив із того, що даний спір є справою адміністративної юрисдикції.

Колегія суддів вважає, що такий висновок не ґрунтується на правильному застосуванні норм матеріального права з огляду на нижченаведене.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 17 КАС компетенція адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів або правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Вжитий у цій процесуальній нормі термін «суб'єкт владних повноважень» позначає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхню посадову чи службову особу, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень (пункт 7 частини першої статті 3 КАС).

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), відповідно, прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

Відповідно до частини третьої статті 140, частини першої статті 144 Конституції України місцеве самоврядування здійснюється територіальною громадою в порядку, встановленому законом, як безпосередньо, так і через органи місцевого самоврядування: сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи; органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов'язковими до виконання на відповідній території.

Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні» передбачено, що акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку.

Зі змісту оскаржуваного рішення слідує, що таке було прийняте для продовження договорів оренди, укладених раніше між Сколівською міською радою Львівської області та підприємцями, що здійснюють свою підприємницьку діяльність на території стадіону «Юність» в м. Сколе.

Тобто, на переконання колегії суддів, оскаржуване рішення міської ради стосується захисту порушеного права апелянта (чи інших підприємців) на користування (оренду) торговельних місць на стадіоні «Юність» в м. Сколе.

Відтак, колегія суддів вважає, що спірні відносини стосуються права оренди торговельних місць на стадіоні «Юність» в м. Сколе, які в свою чергу регулюються цивільним (господарським) законодавством.

Правове регулювання орендних відносин здійснюється Господарським Кодексом України, Цивільним Кодексом України та Законом України «Про оренду державного та комунального майна», Законом України «Про оренду землі».

Разом з тим, відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у справі Zand v. Austria від 12 жовтня 1978 року вказав, що словосполучення «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття «суд, встановлений законом» у частині першій статті 6 Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з (…) питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів (…)». З огляду на це не вважається «судом, встановленим законом» орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.

Відповідно до частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС) до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Таким чином, колегія суддів апеляційного суду прийшла до висновку, що питання правомірності дій Сколівської міської ради Львівської області щодо надання в оренду торговельних місць на стадіоні «Юність», та дотримання нею при прийнятті рішення вимог законодавства, що регулює орендні відносини, подальше оспорювання правомірності набуття фізичною чи юридичною особою спірної земельної ділянки має вирішуватися у порядку цивільної (господарської) юрисдикції, оскільки виникає спір про цивільне право.

Враховуючи наведене вище, колегія суддів вважає, що позов не може бути розглянутий за правилами, встановленими КАС України, а згідно з пунктом 1 частини першої статті 157 КАС суд закриває провадження у справі, якщо її не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Такий висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України, яка викладена у постановах від 14.02.2012 року у справі № 21-1041во10, від 01 жовтня 2013 року у справі №21-345а13, від 11.11.2014 року у справі № 21-493а14.

При цьому, колегія суддів роз'яснює, що відповідно до ст.1 Господарського процесуального кодексу України підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності (далі - підприємства та організації), мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Як встановлено ч.3 ст.22 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», місцеві господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають з господарських правовідносин, а також інші справи, віднесені процесуальним законом до їх підсудності.

Отже, за суб'єктним складом сторін та сутністю спору дана справа підлягає розгляду господарськими судами у порядку, визначеному нормами Господарського процесуального кодексу України.

За наведених обставин колегія суддів приходить до висновку, що оскаржувана постанова прийнята з порушенням норм матеріального і процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, суд неповно з'ясував обставини, що мають значення для справи, а висновки суду не відповідають обставинам справи, а тому постанову слід скасувати, а провадження у справі закрити.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 157, ст. ст. 160, 195, 196, п. 4 ч. 1 ст. 198, ч. 1 ст. 203, п. 4 ч. 1 ст. 205, ст. ст. 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову Сколівського районного суду Львівської області від 16 квітня 2013 року у справі № 453/294/13-а - скасувати, а провадження у справі закрити.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, але може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України напротязі двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий: О.Б. Заверуха

Судді: О.М. Гінда

В.В. Ніколін