Справа № 2а-12542/11/2670
Суддя: Головань О.В.
Дата ухвалення: 2011-10-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Вн. №27/287
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

14 жовтня 2011 року № 2а-12542/11/2670

за позовом ОСОБА_1
до Прокуратури Київської області
про визнання протиправним рішення № 05/1-1079вих від 19.05.2011 року, зобов'язання вчинити дії
Суддя О.В.Головань

Обставини справи:

Позовні вимоги заявлені про визнання рішення прокуратури Київської області від 19.05.11 р. №05/1-1079вих. протиправним, зобовязання повторно розглянути скаргу позивача від 20.04.11 р. та прийняти рішення відповідно до діючих нормативно-правових актів та Закону України "Про звернення громадян", зобовязання відповідно до ч. 1 ст.267 КАС України подати у місячний строк звіт про виконання судового рішення.

В судовому засіданні 06.10.11 р. оголошено ухвалу про перехід до розгляду справи в порядку письмового провадження згідно ч. 6 ст. 128 КАС України, оскільки в судовому засіданні відсутній представник відповідача, повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи; судом заслухано пояснення представників сторін; необхідність заслуховувати свідка чи експерта відсутня.

Ознайомившись з матеріалами справи, заслухавши пояснення представників сторін, суд, -

ВСТАНОВИВ:

29.03.11 р. ОСОБА_1 подано заяву до прокуратури Київської області щодо протиправних дій представника прокуратури ОСОБА_2, що полягають в наданні до суду документа, що містить неправдиві відомості (заперечення по адміністративній справі №2а-17615/10/2670 від 27.01.11 р.)

13.04.11 р. прокуратурою Київської області надано відповідь на звернення позивача №95/1-819вих., згідно якої повідомлено про відсутність підстав для реагування та відповідність дійсності відомостей, викладених у запереченнях представника прокуратури по адміністративній справі №2а-17615/10/2670 від 27.01.11 р.

20.04.11 р. ОСОБА_1 подано скаргу до прокуратури Київської області, згідно якої ним оскаржено рішення прокуратури Київської області від 13.04.11 р. №95/1-819вих.

Відповідач за скаргою позивача від 20.04.11 р. прийняв рішення від 19.05.11 р. №05/1-1079вих.

Про вказане рішення позивачу стало відомо з постанови Окружного адміністративного суду м. Києва від 17.08.11 р., що надійшла позивачу 25.08.11 р.

У скарзі позивача від 20.04.11 р. зазначалося про те, що рішення відповідача від 13.04.11р. не узгоджується з діючим правом щодо вирішення його заяви від 29.03.11 р. При цьому, в скарзі від 20.04.11 р. позивач навів наступні доводи:

про невчасність (не у належний термін) вирішення та подання позивачу відповіді та неправдиві відомості у так званому "запереченні" та про те, що у рішенні від 13.04.11 р. вказано, що доводи позивача не підтвердились;

про облудність рішення (відповіді) від 13.04.11 р. щодо того, що за зверненням позивача від 10.07.10 р. рішення не приймалося;

про неправдивість відомостей у рішенні відповідача від 13.04.11 р. щодо особистої участі громадянина у процесі прийняття рішення за його зверненням. Так, в рішенні від 13.04.11 р. сказано, що в органах прокуратури не передбачено процедури запрошення громадянина на засідання з розгляду його звернення;

про те, що рішення відповідача від 13.04.11 р. прийнято не по суті четвертого питання заяви позивача від 29.03.11 р.

У рішенні прокуратури Київської області від 19.05.11 р. заперечуються доводи позивача, зокрема, вказується, що:

відповідь на звернення позивача від 16.09.10 р. (її надання) не суперечить чинному законодавству;

рішення за заявою позивача від 10.07.10 р. не приймалося, а було надано лише відповідне розяснення;

не передбачено повноважень органів прокуратури України проводити засідання з розгляду звернень громадян;

відомості по четвертому питанню заяви позивача від 29.03.11 р. не відповідають дійсності.

Позивач ОСОБА_1 вважає рішення відповідача від 19.05.11 р. незаконним з таких підстав.

Доказом неправдивого характеру відомостей, викладених в рішенні від 19.05.11 р., є постанова Окружного адміністративного суду м. Києва від 02.06.11 р. у справі №2а-17615/10/2670, якою було встановлено обставини в адміністративній справі, у якій брали участь ті самі особи, якій беруть участь у даній справі.

Так, постановою суду у справі №2а-17615/10/2670 встановлено, що право ОСОБА_1 на вчасне отримання відповіді на звернення від 16.09.10 р. було порушено та визнано таку бездіяльність прокуратури Київської області протиправною; встановлено, що лист відповідача від 18.08.10 р. є саме рішенням відповідача; встановлено, що в органах прокуратури відповідно до діючого законодавства якраз і передбачена процедура запрошень громадянина, за його заявою, на засідання, де має розглядатись його звернення, та визнано протиправною бездіяльність відповідача щодо незабезпечення права позивача на участь у процесі прийняття рішення за його заявою.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на ст. 19 Закону України "Про звернення громадян" та ст. 40 Конституції України.

Відповідач прокуратура Київської області проти задоволення позовних вимог заперечив з таких підстав.

В даній відповіді від 19.05.11 р. позивачу розяснено, чому відомості, викладені у запереченнях представника прокуратури по адміністративній справі №2а-17615/10/2670 від 27.01.11 р., відповідають вимогам діючого законодавства.

Зокрема, відповідачем зроблено посилання на п. 7.1, 7.2 Інструкції з діловодства в органах прокуратури, згідно яких відповідь на звернення позивача від 19.09.10 р. підписана начальником структурного підрозділу 25.10.10 р., тоді як відправлена позивачу 26.10.10 р., у звязку з чим днем подачі відповіді слід вважати саме 25.10.10 р.; на заяву позивача від 10.07.10р. надано розяснення за відсутності підстав для вжиття заходів впливу до працівників прокуратури, а будь-яке рішення процесуального характеру, яке могло б бути в подальшому скасовано, не приймалося; згідно наказу Генерального прокурора України №9гн від 28.12.05 р. "Про організацію роботи з розгляду і вирішення звернень та особистого прийому в органах прокуратури України", а також затвердженої ним Інструкції про порядок розгляду і вирішення звернень та особистого прийому в органах прокуратури України, не передбачено повноважень органів прокуратури проводити засідання по розгляду звернень громадян; з шести постанов суду, якими задоволено вимоги позивача, пять оскаржено в апеляційному порядку, і ці відомості відповідають дійсності.

Також відповідач посилається на те, що адміністративний суд в межах своїх повноважень може лише перевірити рішення на предмет законності.

Проаналізувавши матеріали справи та пояснення представників сторін, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги є необґрунтованими та не підлягають до задоволення з таких підстав.

Зміст позовних вимог свідчить про те, що позивач не погоджується з висновками відповідача, викладеними у відповіді від 19.05.11 р., у звязку з чим просить суд визнати її протиправною.

Проте, ті зауваження, що викладає позивач у позові, не можуть бути підставою для задоволення позовних вимог, а саме.

Щодо дати надання позивачу відповіді позивачу на його звернення від 29.03.11 р.

Згідно постанови Окружного адміністративного суду м. Києва від 02.06.11 р. у справі №2а-17615/10/2670 встановлено, що листом від 25.10.2010 р. № 19-3217 вих. Відповідач повідомив Позивача про своє рішення, прийняте за результатами розгляду його скарги від 16.09.2010 р. Однак, у зазначеному листі відсутнє рішення Відповідача щодо питань порушених Позивачем у скарзі. … Крім того, з матеріалів справи вбачається та встановлено судом, що відповідь від 25.10.2010 р. за № 19-3217 вих. на скаргу Позивача від 16.09.2010 р. направлена поштою 26.10.2010 р. про що свідчить штемпель відділення поштового звязку на конверті, копія якого наявна в матеріалах справи.

Тобто, судом під час розгляду справи №2а-17615/10/2670 встановлено, що лист №19-3217 вих. з відповіддю на звернення позивача від 29.03.11 р., датований 25.10.10 р., а фактично скерований позивачу на наступний день 26.10.10 р., оскільки дата підписання документа та його скерування не співпадають.

Вказана обставина не заперечується відповідачем, і підстави виникнення різниці у датах пояснена позивачу у відповіді від 19.05.11 р.

У запереченні по адміністративній справі №2а-17615/10/2670 від 27.01.11 р. вказано саме дату, зазначену на листі 25.10.10 р., що не суперечить чинному законодавству. Відповідно, відповідачем не порушено вимог чинного законодавства при наданні відповіді від 19.05.11 р. за заяву позивача.

Щодо прийняття рішення за заявою позивача від 10.07.10 р.

Згідно ст. 15 Закону України "Про звернення громадян" органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об'єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов'язані об'єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань).

Згідно п. 4.14 Інструкції про порядок розгляду і вирішення звернень та особистого прийому в органах прокуратури України, затвердженої наказом Генерального прокурора України від 28.12.05 р. № 9 (чинної станом на час надання відповіді від 19.05.11 р.), за підсумками вирішення звернень може бути прийнято одне з таких рішень:

Задоволено - вжито заходів до повного або часткового поновлення прав і законних інтересів заявника. Не може вважатися задоволеним звернення, рішення по якому прийнято не за вимогами громадянина, а результатами виявлених недоліків або порушень закону.

Частково задоволене звернення - звернення, в якому міститься дві чи більше вимог і за результатами перевірки якого не всі з них визнані обґрунтованими.

Повторно задоволене - звернення щодо оскарження відповіді певної прокуратури, за яким приймалося рішення про відмову в задоволенні раніше поданого звернення. При цьому первинне рішення скасовується.

Відхилено - вимоги заявника, викладені у зверненні, визнані необґрунтованими.

Роз'яснено - за зверненням, у якому не містилося прохань про задоволення будь-яких вимог або клопотань, надано роз'яснення з питань правового характеру.

Тобто, за результатами розгляду звернення громадянина приймається рішення, незалежно від змісту відповіді, що надається.

Проте, згідно змісту відповіді від 19.05.11 р. розяснення з приводу статусу відповіді від 18.08.10 р. надане в контексті того, чи можливо його скасувати, як того просив позивач.

Для обґрунтування своєї позиції відповідач послався на п. 4.14 Інструкції та розяснив, що всі види рішень, перераховані у п. 4.14 Інструкції, не є процесуальними рішеннями, що можуть бути скасовані.

Таким чином, за заявою позивача від 10.07.10 р. приймалося рішення в розумінні Закону України "Про звернення громадян" та п. 4.14 Інструкції, проте, це рішення не є процесуальним рішенням, що може бути скасовано, до чого зводиться зміст відповіді від 19.05.11 р. в цій частині.

В постанові Окружного адміністративного суду м. Києва від 02.06.11 р. у справі №2а-17615/10/2670 робиться висновок з приводу наявності у відповіді від 18.08.10 р. статусу рішення в розумінні Закону України "Про звернення громадян" та п. 4.14 Інструкції, проте, не аналізується конкретний контекст, у якому надано з цього приводу відповідь від 19.05.11 р., у звязку з чим жодної преюдиції вказане судове рішення не встановлює.

Щодо особистої участі громадянина у процесі прийняття рішення за його зверненням

З цього питання відповідачем у листі від 19.05.11 р. надано відповідь з посиланням на те, що згідно спеціальних нормативних актів - Закону України "Про прокуратуру", наказу Генерального прокурора України №9гн від 28.12.05 р. "Про організацію роботи з розгляду і вирішення звернень та особистого прийому в органах прокуратури України", а також затвердженої ним Інструкції про порядок розгляду і вирішення звернень та особистого прийому в органах прокуратури України, не передбачено повноважень органів прокуратури проводити засідання по розгляду звернень громадян.

Тобто, зміст відповіді в цій частині зводиться до констатації факту, що перераховані спеціальні нормативні акти не передбачають повноважень органів прокуратури проводити засідання по розгляду звернень громадян, що відповідає дійсності, оскільки згідно змісту Закону України "Про прокуратуру", наказу Генерального прокурора України №9гн від 28.12.05 р. "Про організацію роботи з розгляду і вирішення звернень та особистого прийому в органах прокуратури України", а також затвердженої ним Інструкції про порядок розгляду і вирішення звернень та особистого прийому в органах прокуратури України, такої процедури дійсно не передбачено.

При цьому, в даному випадку мова не йде про відсутність у органів прокуратури обов'язку дотримуватися положень ст.ст. 18, 19 Закону України "Про звернення громадян", згідно яких громадянин, який звернувся із заявою чи скаргою до органів державної влади, місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об'єднань громадян, засобів масової інформації, посадових осіб, має право, зокрема, особисто викласти аргументи особі, що перевіряла заяву чи скаргу, та брати участь у перевірці поданої скарги чи заяви; бути присутнім при розгляді заяви чи скарги; органи державної влади і місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації незалежно від форм власності, об'єднання громадян, засоби масової інформації, їх керівники та інші посадові особи в межах своїх повноважень зобов'язані, зокрема, на прохання громадянина запрошувати його на засідання відповідного органу, що розглядає його заяву чи скаргу, а про те, що спеціальні нормативні акти такої процедури не передбачають.

За таких обставин в цій частині у суду відсутні підстави для задоволення позовних вимог.

Щодо прийняття рішення відповідача від 13.04.11 р. не по суті четвертого питання заяви позивача від 29.03.11 р.

Це стосується змісту заперечення представника прокуратури по адміністративній справі №2а-17615/10/2670 від 27.01.11 р., у якому зазначено про те, що на 18.08.10 р. пять постанов Окружного адміністративного суду м. Києва щодо протиправних дій прокуратури оскаржено в апеляційному порядку, тоді як позивач, вважаючи ці відомості неправдивими, посилається на те, що на 18.08.10 р. три з цих постанов суду набули законної сили.

З огляду на вищенаведене суд зазначає, що інформація щодо кількості оскаржених в апеляційному порядку рішень і інформація щодо рішень, переглянутих в апеляційному порядку, це різні дані і інформація про оскарження в апеляційному порядку пяти постанов Окружного адміністративного суду м. Києва не суперечить тому, що на певну дату три в цих постанов вже переглянуті в апеляційному порядку.

Крім того, суд завертає увагу на ту обставину, що позивач, подаючи скаргу до прокуратури та заявляючи відповідний позов до суду, фактично не погоджується з правовою позицією прокуратури Київської області як відповідача по адміністративній справі.

Проте, правова позиція сторони по справі є предметом оцінки під час розгляду конкретної адміністративної справи, в даному випадку, справи №2а-17615/10/2670, по якій подано заперечення відповідачем від 27.01.11 р., і суд, розглядаючи спір, робить висновки щодо обгрунтованості чи необгрунтованості викладеної правової позиції.

Незгода позивача з правовою позицією прокуратури Київської області як відповідача по адміністративній справі не може підставою для висновку про невідповідність викладених обставин дійсності.

З врахуванням викладеного суд відмовляє в задоволенні позовних вимог.

На підставі вищевикладеного, ст. 160-163, 186 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. В задоволенні позовних вимог відмовити.

2. Постанова може бути оскаржена в порядку ст. 186 КАС України.

Суддя О.В. Головань

Повний текст постанови

виготовлено і підписано 14.10.11 р.