Справа № 818/99/14
Суддя: Донець О.Є.
Дата ухвалення: 2015-11-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 листопада 2015 року м. Київ К/800/24553/14

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

головуючого Донця О.Є.,

суддів: Логвиненка А.О.,

Мороза В.Ф.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Сумихімпром» на постанову Сумського окружного адміністративного суду від 24.02.2014 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 17.04.2014 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Сумихімпром» до Сумської митниці Міндоходів про скасування рішення,

в с т а н о в и л а:

У січні 2014 року ПАТ «Сумихімпром» звернулося до Сумського окружного адміністративного суду з позовом до Сумської митниці Міндоходів про скасування рішення.

Постановою Сумського окружного адміністративного суду від 24.02.2014 року у задоволенні адміністративного позову було відмовлено.

Ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 17.04.2014 року апеляційну скаргу ПАТ «Сумихімпром» було залишено без задоволення, а постанову Сумського окружного адміністративного суду від 24.02.2014 року - без змін.

У касаційній скарзі ПАТ «Сумихімпром», не погоджуючись з даними рішеннями, посилаючись на допущені судами першої та апеляційної інстанцій порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову Сумського окружного адміністративного суду від 24.02.2014 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 17.04.2014 року та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, колегія суддів вважає, що касаційна скарга ПАТ «Сумихімпром» задоволенню не підлягає, оскільки рішення судів першої та апеляційної інстанцій постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права, правова оцінка обставинам у справі дана вірно, а доводи касаційної скарги є необґрунтованими і не надають підстав, які передбачені статтями 225 - 229 Кодексу адміністративного судочинства України для зміни чи скасування судових рішень.

Судами встановлено, що 14.09.2012 року між ПАТ «Сумихімпром» (Покупець) та компанія «Tolexis International» (Продавець) укладено контракт № 1409 RPT, відповідно до якого Продавець зобов'язується поставити на адресу покупця фосфорити виробництва Алжир на умовах поставки CIF порт Миколаїв/Бердянськ або інший український порт за узгодженням сторін.

Додатковою угодою від 23.10.2012 року № 2 до контракту встановлено, що розрахунки здійснюються шляхом 100% оплати вартості поставленої партії товару протягом 5-ти календарних днів від дати відвантаження або попередня оплата.

Для митного оформлення товару ПАТ «Сумихімпром» до Сумської митниці подало митну декларацію (МД) від 26.07.2013 року № 805130000/2013/009095 з визначенням митної вартості товару в розмірі 2 815452,72 грн. (110 доларів США за тону) за методом 1, за ціною договору щодо товару, який імпортується.

29.07.2013 року Сумською митницею прийнято рішення № 805130000/2013/000144/1 про коригування митної вартості товарів на рівні 155 доларів США за 1 тону метричну, за другорядним методом - за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 318 Митного кодексу України, митному контролю підлягають усі товари, транспортні засоби комерційного призначення, які переміщуються через митний кордон України. Митний контроль здійснюється виключно митними органами відповідно до цього Кодексу та інших законів України.

Відповідно до частини 2 статті 334 Митного кодексу України, особи, які переміщують товари, транспортні засоби комерційного призначення через митний кордон України, зобов'язані надавати митним органам документи та відомості, необхідні для здійснення митного контролю, в усній, письмовій та/або електронній формі.

Відповідно до статті 337 Митного кодексу України, перевірка документів та відомостей, які подаються митним органам під час переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, здійснюється візуально, із застосування інформаційних технологій ( шляхом проведення форматологічного контролю, контролю співставлення, контролю із застосування системи управління ризиками) та в інші способи, передбачені Митним кодексом України.

Статтями 49, 50 Митного кодексу України визначено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Відомості про митну вартість товарів використовуються, зокрема, для нарахування митних платежів.

Відповідно до частин 1, 2 статті 52 Митного кодексу України, заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою. Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов'язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом, або скориговану за результатами контролю, здійсненого митним органом; 2) подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об'єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов'язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації.

Частинами 1, 2 статті 53 Митного кодексу України встановлено, що у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Документами, які підтверджують митну вартість товарів, зокрема, є: декларація митної вартості та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу); якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Статтею 54 Митного кодексу України передбачено, що контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Відповідно до частини 1 статті 55 Митного кодексу України, рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених ч.6 ст.54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Відповідно до частини 1 статті 57 Митного кодексу України, визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

При цьому, кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операцій), закріплено в статті 58 Митного кодексу України.

Відповідно до частини 3 статті 53 Митного кодексу України, у разі якщо документи, зазначені у частині 2 цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи.

Як вбачається з матеріалів справи, за умовами зовнішньоекономічного контракту № 1409 RPT від 14.09.2012 року, укладеного між ПАТ «Сумихімпром» (Покупець) та компанією «Tolexis International» (Продавець), з урахуванням додаткової угоди від 23.10.2012 року, розрахунки між сторонами здійснюються шляхом оплати вартості товару у розмірі 100% його вартості протягом 5-ти календарних днів від дати відвантаження або на умовах передоплати.

Згідно з пунктом 5.13 цього контракту датою постачання є дата прибуття судна в порт розвантаження. Дата відвантаження - дата коносамента.

Рахунок від 04.07.2013 року №03531 містить інформацію щодо необхідності здійснення розрахунку покупця за товар впродовж 5 днів з дати відвантаження.

В той же час, момент здійснення відвантаження товару вказано у коносаменті №44/2013, а саме 03.07.2013 року.

Тобто, на момент пред'явлення імпортованого товару до митного органу рахунки мали бути сплаченими.

Однак, на момент подачі відповідної МД будь-яких платіжних документів декларантом позивача до митного органу не подано, що підтверджується відсутністю реквізитів таких документів у графі 44 МД № 805130000/2013/009095 від 26.07.2013 року.

Митним органом на підставі частини 3 статті 53 Митного кодексу України запропоновано декларанту надати додаткові документи, а саме:

- договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;

- рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором;

- каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;

- копію митної декларації країни відправлення;

- висновки про вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Підставою витребування додаткових документів (договору з третіми особами, пов'язаного з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається) стали умови п. 5.9 контракту, де зазначено вантажовідправником Товару №1 по цьому контракту «SOMIPHOS» (Filiale «Ferphos Group»).

Тобто, в самому контракті зазначено про наявність третіх осіб, пов'язаних з поставкою товарів, митна вартість яких визначається.

Крім цього, в поданих до митного оформлення товару документах містяться розбіжності в найменуванні товару, а саме: у графі 31 митної декларації зазначена назва товару «Фосфорит природний розмелений». В залізничній накладній вказано товар «Фосфориты алжирские». В пункті 2 контракту від 14.09.2013 року №14.09.2012 року товар «Фосфорит зарубежный»

Отже, у митного органу виникли обґрунтовані сумніви у достовірності поданих декларантом відомостей, у зв'язку з чим виникла необхідність витребування додаткових документів.

Оскільки, ПАТ «Сумихімпром», відповідно вимог статті 53 Митного кодексу України, були надані не всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості задекларованих товарів, суди дійшли до вірного висновку відмовивши в задоволенні позовних вимог.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку про те, що рішення судів першої та апеляційної інстанцій є законними і не підлягають скасуванню, оскільки суди, всебічно перевіривши обставини справи, вирішили спір у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин; в них повно відображені обставини, що мають значення для справи, висновки суду щодо встановлених обставин і правові наслідки є правильними, а доводи касаційної скарги їх не спростовують.

Відповідно до частини 1 статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України, суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Керуючись статтями 220, 2201, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Сумихімпром» - залишити без задоволення, а постанову Сумського окружного адміністративного суду від 24.02.2014 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 17.04.2014 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Сумихімпром» до Сумської митниці Міндоходів про скасування рішення - без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення їх копій особам, які беруть участь у справі та може бути переглянута Верховним Судом України у строк та у порядку, визначеними статтями 235-244 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: О.Є. Донець

А.О. Логвиненко

В.Ф. Мороз