Справа № 820/10372/15
Суддя: Тітов О.М.
Дата ухвалення: 2015-11-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

09 листопада 2015 р. № 820/10372/15

Харківський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого судді - Тітова О.М.,

суддів Панченко О.В., Бадюкова Ю.В.,

за участю:

секретаря судового засідання - Костіної А.В.,

позивача - ОСОБА_1,

представника відповідачів - Стрельнікової Є.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Генеральної прокуратури України, Прокуратури Харківської області, третя особа: Генеральний прокурор України, про скасування наказу, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_1, звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Генеральної прокуратури України, Прокуратури Харківської області, третя особа - Генеральний прокурор України, в якому, з урахуванням уточнень, просить суд скасувати наказ Генерального прокурора України від 31.08.2015 №32дк про звільнення за грубе порушення правил прокурорської етики, скоєння проступку, який порочить працівника прокуратури, заступника прокурора Харківської області та увільнення від виконання обов'язків члена колегії прокуратури Харківської області; зобов'язати Генерального прокурора України поновити позивача на посаді заступника прокурора Харківської області; стягнути з прокуратури Харківської області на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу, а також вихідну допомогу у розмірі не менше середнього місячного заробітку.

В обґрунтування позовних вимог позивачем було зазначено те, що відповідно до наказу Генерального прокурора України від 31.08.2015 року №32дк (далі - Наказ) Про притягнення до дисциплінарної відповідальності, за грубе порушення правил прокурорської етики, скоєння проступку, який порочить працівника прокуратури, його було звільнено з посади заступника прокурора Харківської області та увільнено від виконання обов'язків члена колегії прокуратури Харківської області.

Як вбачається з описової частини оспорюваного наказу, ОСОБА_1, грубо порушуючи правила прокурорської етики та загальноприйняті норми моралі і поведінки, під час особистого конфлікту з відвідувачем закладу відпочинку спровокував загострення конфлікту з громадянином, та заподіяв йому тілесні ушкодження. Своїм ганебним вчинком ОСОБА_1 скомпрометував звання працівника прокуратури. Указана подія набула негативного суспільного резонансу та завдала шкоди авторитету органів прокуратури України. Про факт своєї участі у цьому конфлікті ОСОБА_1 своєчасно не повідомив прокуратуру вищого рівня, подавши рапорт лише після опублікування відеозапису в мережі Інтернет. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги Кодексу професійної етики працівників прокуратури і є несумісним з подальшим перебуванням в органах прокуратури.

Вважаючи назначений наказ таким, що прийнятий з порушенням норм чинного законодавства, позивач звернувся до адміністративного суду із зазначеним позовом.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, та просив суд їх задовольнити.

Представник відповідачів та третьої особи в судовому засіданні проти позову заперечував, та просив суд залишити позовні вимоги без задоволення, обґрунтовуючи свої заперечення тим, що оскаржуваний наказ був виданий у межах повноважень та у спосіб, визначений законами України, своєчасно та обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення.

Колегія судів, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні в матеріалах справи докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на повному, всебічному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Як було встановлено під час судового розгляду, наказу Генерального прокурора України від 31.08.2015 року №32дк (далі - Наказ) Про притягнення до дисциплінарної відповідальності, за грубе порушення правил прокурорської етики, скоєння проступку, який порочить працівника прокуратури, ОСОБА_1 було звільнено з посади заступника прокурора Харківської області та увільнено від виконання обов'язків члена колегії прокуратури Харківської області.

Зі змісту зазначеного наказу ввбачається, що «За результатами службової перевірки, проведеної за фактом публікації в мережі Інтернет відеозапису конфлікту, який мав місце 08.08.2015 року у клубі «Panorama Lounge», м.Харкова. встановлено, що ОСОБА_1, грубо порушуючи правила прокурорської етики та загальноприйняті норми моралі і поведінки, під час особистого конфлікту з відвідувачами закладу спровокував його загострення та заподіяв тілесні ушкодження громадянину. Своїм ганебним вчинком ОСОБА_1 скомпроментував звання працівника прокуратури. Указана подія набула негативного суспільного резонансу та завдала шкоди авторитету органів прокуратури України. Про факт своєї участі у цьому конфлікті ОСОБА_1 своечасно не повідомив прокуратуру вищого рівня, подавши рапорт лише після опублікування відеозапису в мережі Інтернет. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги Кодексу професійної етики працівників прокуратури і є несумісним з подальшим перебуванням в органах прокуратури.»

Колегія суддів зазначає, що підстави та порядок проведення службових розслідувань стосовно прокурорсько-слідчих працівників визначені Інструкцією про порядок проведення службових розслідувань (перевірок) в органах прокуратури України, затвердженою наказом Генерального прокурора України від 24.09.2014 № 104.

На виконання наказу Генерального прокурора України №17гн від 22.09.2014 року та п. 2.2.3 вищезазначеної Інструкції про порядок проведення службових розслідувань (перевірок) в органах прокуратури України, було створено групу в складі працівників прокуратури Харківської області - а саме: начальника відділу роботи з кадрами прокуратури Харківської області ОСОБА_3, старшого прокурора відділу роботи з кадрами прокуратури Харківської області ОСОБА_4 та прокурора відділу запобігання правопорушенням у територіальних прокуратурах управління внутрішньої безпеки та захисту працівників прокуратури Генеральної прокуратури України ОСОБА_5

На підставі зазначеного наказу було проведено службову перевірку за рапортом ОСОБА_1 щодо проведення службової перевірки за фактом публікації у мережі Інтернет відеозапису конфлікту 08.08.2015 у клубі «Panorama Lounge» м. Харкова, який, на його думку, дискредитує його як посадову особу.

Перевіркою встановлено, що заступник прокурора Харківської області ОСОБА_7. грубо порушив правила прокурорської етики та загальноприйняті норми моралі і поведінки, під час особистого конфлікту з відвідувачами закладу спровокував його загострення та заподіяв тілесні ушкодження громадянину. Про вказаний факт ОСОБА_1 прокурору вищого рівня своєчасно не повідомив, подавши рапорт лише після опублікування відеозапису.

Указана подія набула негативного суспільного резонансу та завдала шкоди авторитету органів прокуратури.

Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги ст. 18 Кодексу професійної етики та поведінки працівників прокуратури, тобто скоїв проступок, який порочить його як працівника прокуратури і є несумісним з подальшим перебуванням в органах прокуратури.

Згідно з п.4 ч.4 ст.19 ЗУ «Про прокуратуру» прокурор зобов'язаний додержуватися правил прокурорської етики, зокрема не допускати поведінки, яка дискредитує його як представника прокуратури та може зашкодити авторитету прокуратури. На цей час правила прокурорської етики визначені Кодексом професійної етики та поведінки працівників прокуратури, схваленим Всеукраїнською конференцією працівників прокуратури 28.11.2012 та затвердженим наказом Генерального прокурора України 28.11.2012 № 123.

Розділом III зазначеного Кодексу встановлено основні вимоги до позаслужбової поведінки працівника прокуратури. Зокрема, згідно з ч. З ст. 18 цього Кодексу працівнику прокуратури слід уникати особистих зв'язків, що можуть вплинути на неупередженість і об'єктивність виконання професійних обов'язків, скомпрометувати високе звання працівника прокуратури, не допускати дій, висловлювань і поведінки, які можуть зашкодити його репутації та авторитету прокуратури, викликати негативний громадський резонанс.

Водночас, як встановлено службовою перевіркою та підтверджено в судовому засіданні, заступник прокурора Харківської області ОСОБА_7., у клубі «Panorama Lounge» м. Харкова, грубо порушуючи правила прокурорської етики та загальноприйняті норми моралі і поведінки, під час особистого конфлікту з відвідувачами закладу спровокував його загострення та заподіяв тілесні ушкодження громадянину. Зокрема, під час службової перевірки вивчено відеозаписи з камер відеоспостереження клубу, з яких вбачається, що після того, як ОСОБА_6 в оточенні охорони підійшов до ОСОБА_7 та протянув йому руку з відкритою долонею і потім опускає її, ОСОБА_1 спрямовує ліву руку в обличчя ОСОБА_6, задіваючи при цьому обличчя охоронця ОСОБА_8

Твердження ОСОБА_7 щодо факту провокування конфлікту іншою стороною, не може бути розцінене як виправдання його ганебної поведінки, оскільки у нього була реальна можливість не загострювати конфліктну ситуацію та відійти у сторону або залишити вказаний заклад одразу після провокування конфлікту.

В судовому засіданні Позвачем не оспорювався той факт, що він знаходився в той час у клубі «Panorama Lounge» м. Харкова, та що він був учасником цього конфлікту. На питання суду щодо його мети перебування у вказаному відпочивальному закладі, відповідачем була надана відповідь, що його туди запросила кохана жінка.

Вищевказані обставини в сукупності стали підставою для висновку комісії про порушення ОСОБА_7 вимог ст. 18 Кодексу професійної етики та поведінки працівників прокуратури, вчинення ним проступку, який порочить працівника прокуратури.

Відповідно до вимог ст. 8 Дисциплінарного статуту прокуратури України, п. 6 ч. 1 ст. 43 Закону України «Про прокуратуру» такі обставини є підставою для притягнення працівників до дисциплінарної відповідальності, зокрема звільнення.

Відповідно до п.6 ч.1 ст.43 ЗУ «Про прокуратуру», прокурора може бути притягнуто до дисциплінарної відповідальності у порядку дисциплінарного провадження, зокрема, за систематичне (два і більше разів протягом одного року) або одноразове грубе порушення правил прокурорської етики.

Згідно ч.1 ст.49 ЗУ «Про прокуратуру» на прокурора можуть бути накладені такі дисциплінарні стягнення:

1) догана;

2) заборона на строк до одного року на переведення до органу прокуратури вищого рівня чи на призначення на вищу посаду в органі прокуратури, в якому прокурор обіймає посаду (крім Генерального прокурора України);

3) звільнення з посади в органах прокуратури.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, відповідачем оскаржуваний наказ був виданий у межах повноважень та у спосіб, визначений законами України, своєчасно та обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення.

Щодо позиції позивача стосовно того, що оскаржуваний наказ був виданий в період знаходження ОСОБА_1 на лікарняному, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.4 ст.40 Кодексу законів України про працю, не допускається звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу в період його тимчасової непрацездатності (крім звільнення за пунктом 5 цієї статті), а також у період перебування працівника у відпустці. Це правило не поширюється на випадок повної ліквідації підприємства, установи, організації.

Судовим розглядом було встановлено, що будь-яків листків непрацездатності за серпень 2015 року позивачем в установленому порядку до Прокуратури Харківської області подано не було. У табелі обліку робочого часу прокуратури Харківської області за цей місяць ОСОБА_1 проставлено всі робочі дні, за які він отримав заробітну плату.

Зазначені обставини підтверджуються копіями Довідки-розрахунку про середню заробітну плату та табелі обліку робочого часу, згідно якого ОСОБА_1 31.08.2015 року був на робочому місці.

Крім того, факт перебування ОСОБА_1 на стаціонарному лікуванні в період з 27.08.2015 спростовується його особистим підписом на службових документах, що свідчить про виконання ним посадових обов'язків у цей термін. Копії зазначених документів були надані до суду представником позивача та долучені до матеріалів справи.

Ствердження позивача щодо того, що підпис на зазначених документах не його, судом не береться до уваги, оскільки позивачем не було надано доказів на підтвердження цієї обставини, а судом при виконанні ст. 11 КАС України такого не було встановлено.

Також колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що відповідно до вимог Інструкції щодо поводження з ключовими документами та носіями, затвердженої заступником Генерального прокурора України 05.11.2012, під час тимчасового припинення виконання своїх службових обов'язків посадовою особою - власником особистого ключа (у зв'язку з відпусткою, хворобою та ін.), він повинен подати в Центр сертифікації ключів або регіональний центр заяву про блокування сертифікату.

Таким чином, на виконання вказаних вимог ОСОБА_1, у разі тимчасового припинення виконання своїх службових обов'язків через хворобу, мав подати відповідну заяву про блокування ключа.

В своїх поясненнях представник відповідача зазначив, що позивач до Прокуратури Харківської області з відповідною заявою не звертався. В судовому засіданні позивач зазначене ствердження представника відповідача спростувати не зміг.

Частиною 2 ст.19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідачем було надано докази правомірності прийняття наказу Генерального прокурора України від 31.08.2015 року №32дк «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності», за грубе порушення правил прокурорської етики, скоєння проступку, який порочить працівника прокуратури, його було звільнено з посади заступника прокурора Харківської області та увільнено від виконання обов'язків члена колегії прокуратури Харківської області.

Щодо позовних вимог про зобов'язання Генерального прокурора України поновити позивача на посаді заступника прокурора Харківської області та стягнення з прокуратури Харківської області на користь позивача середнього заробітку за час вимушеного прогулу, а також вихідну допомогу у розмірі не менше середнього місячного заробітку, колегія суддів зазначає наступне.

Враховуючи те, що судовим розглядом адміністративної справи не було встановлено порушення суб'єктом владних повноважень чинного законодавства при прийнятті оскаржуваного рішення, позовні вимоги про зобов'язання відповідача поновити ОСОБА_1 на посаді заступника прокурора Харківської області та стягнення з прокуратури Харківської області на користь позивача середнього заробітку за час вимушеного прогулу, а також вихідну допомогу у розмірі не менше середнього місячного заробітку - є похідними від позовної вимоги про скасування наказу Генерального прокурора України №32дк від 31.08.2015 року, а тому також не підлягають задоволенню.

На підставі вищевикладеного, суд дійшов висновку, що позов ОСОБА_1 до Генеральної прокуратури України, Прокуратури Харківської області, третя особа - Генеральний прокурор України про скасування наказу, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу є необґрунтованим, у зв'язку з чим не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 19 Конституції України, ст.ст. 9, 11, 94, 128, 159, 160 - 163, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Генеральної прокуратури України, Прокуратури Харківської області, третя особа: Генеральний прокурор України, про скасування наказу, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу - відмовити в повному обсязі.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення протягом десяти днів з дня її проголошення, у разі застосування судом частини третьої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 Кодексу адміністративного судочинства України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови складено 16 листопада 2015 року.

Головуючий суддя Тітов О.М.

Судді Панченко О.В.

ОСОБА_9