Справа № 826/21859/15
Суддя: Келеберда В.І.
Дата ухвалення: 2015-11-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

Суддя Окружного адміністративного суду міста Києва Келеберда В. І., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом

Приватного підприємства "Будпостач"

до

Черкаської митниці ДФС

про

скасування рішення про коригування митної вартості

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Приватне підприємство «Будпостач» (далі – ПП «Будпостач», позивач) звернулось до суду з позовом до Черкаської митниці Державної фіскальної служби України (далі - Черкаська митниця ДФС України, відповідач) про визнання протиправним та скасування Рішення про коригування митної вартості товарів від 25.05.2015 року № 902000003/2015/301875/2.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що ним було подано всі передбачені Митним кодексом України, документи, що підтверджують правомірність формування позивачем митної вартості за основним методом – за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, проте митним органом оскарженим рішенням відкориговано митну вартість товарів.

Відповідач – Черкаська митниця ДФС України проти задоволення позовних вимог заперечував з підстав викладених письмових запереченнях, які долучено до матеріалів справи та зазначив, що в наданих позивачем до митного оформлення документах містяться розбіжності, а відтак позивач не мав підстав для підтвердження митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, що імпортуються, тому оскаржуваним рішенням відкориговано митну вартість товару.

В судовому засіданні за згодою сторін відповідно до ч. 4 ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України ухвалено про вирішення справи в порядку письмового провадження.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, заслухавши пояснення сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд м. Києва, -

ВСТАНОВИВ:

Між позивачем (покупець) та фірмою TAIZHOU OUKE PUMP CO., LTD (продавець) укладено контракт від 08.04.2013 року № 347. Відповідно до п. 1 вказаного контракту продавець продає, а покупець купує з доставкою морським транспортом товари згідно Проформа-Інвойсом чи Інвойсом. Відповідно до умов Контракту загальна вартість контракту складає 5 000 000 USD (доларів США). Також сторонами передбачений порядок проведення платежів шляхом предоплати на рахунок продавця в сумі часткової поставки зазначеною в проформі-інвойсі-та/або інвойсі або шляхом відкриття безвідкличних документарних акредитивів на суму часткової поставки згідно інвойса(ів) продавця, або шляхом відстрочки платежу в строки визначені у відповідній Проформі-Інвойсі та/або Інвойсі.

26.05.2015 року Приватним підприємством «Будпостач» подано до Черкаської митниці Державної фіскальної служби України митну декларацію № 902030000/2015/301875 для митного оформлення насосів для води та запасних частин до них.

Митна вартість була визначена позивачем за основним методом – за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються.

За наслідками розгляду поданих документів відповідачем прийнято рішення про коригування митної вартості від 27.05.2015 № 902000003/2015/301875/2.

Зокрема, в графі 33 вищезазначеного рішення підстави коригування митної вартості товару обґрунтовано наявністю розбіжностей та відсутністю всіх відомостей щодо фактично оплаченої ціни.

З матеріалів, справи вбачається, що витребувані у позивача додаткові документи були надані не в повному обсязі.

Оцінивши за правилами статті 86 Кодексу адміністративного судочинства України надані сторонами докази та пояснення, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, Окружний адміністративний суд міста Києва вважає позов таким, що не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відносини з приводу митного контролю та митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що переміщуються через митний кордон України, справлянням митних платежів регулюються положеннями Митного кодексу України, а також положеннями Податкового кодексу України та інших законів України з питань оподаткування.

Статтею 49 Митного кодексу України встановлено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відповідно до статті 51 Митного кодексу України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу (частина 1); митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу (частина 2).

Статтею 57 глави 9 Митного кодексу України встановлено, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами:

1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції);

2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції) (частина 2). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу (частина 3).

Метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції), закріплено в статті 58 Митного кодексу України.

Частиною 4 статті 58 Митного кодексу України визначено, що митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті.

Як визначено в частині 5 статті 58 Митного кодексу України, ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов'язаних із продавцем осіб для виконання зобов'язань продавця.

Згідно з частиною 1 статті 53 Митного кодексу України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Частиною 2 вказаної статті передбачено, що документами, які підтверджують митну вартість товарів, є декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах 5 і 6 статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу); якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Частиною 3 статті 53 Митного кодексу України передбачено, що у разі якщо документи, зазначені у частині 2 цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); виписку з бухгалтерської документації; ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; копію митної декларації країни відправлення; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Статтею 54 Митного кодексу України встановлено, що контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості (частина 1). Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині 1 статті 58 цього Кодексу (частина 2).

За змістом частини 6 статті 54 Митного кодексу України передбачено, що митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі:

1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості;

2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах 2-4 статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;

3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу;

4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Відповідач, приймаючи рішення про коригування митної вартості виходив з того, що подані документи містять розбіжності.

Статтею 57 Митного кодексу України передбачені такі методи визначення митної вартості товарів: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Відповідно до частини 2 статті 58 Митного кодексу України метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов'язковою при її обчисленні.

В графі 33 “Обставини прийняття рішення та джерела, що використовувались митним органом для коригування митної вартості” оскаржуваного рішення зазначено, що документи, зазначені у ч. 2 ст. 53 Митного кодексу України не містили всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари: декларантом не подано додаткових документів на письмову вимогу органу доходів і зборів відповідно до ч.3 ст. 53 митного кодексу України, зокрема відповідно до п. 4.2 договору транспортного експедирування від 10.04.2013 № КН0030FS зазначено, що рахунки експедитора підлягають оплаті протягом 10 днів із моменту виставлення такого рахунку. Згідно рахунку від 22.05.2015 № 12000123 визначено умови сплати «сплатити до 06.07.2015», проте платіжні документи щодо сплати даного рахунку не надавались. Крім того, декларантом не надано митниці

Митну вартість товару № 1 визначено за ціною договору щодо ідентичних товарів, товару № 2 за резервним методом, а товару № 3 за ціною договору щодо подібних товарів. Джерелом інформації для коригування митної вартості відповідачем застосовано вартість транспортування згідно з митною декларацією від 17.12.2014 року № 902030000/2014/304369.

Відповідно до ст. 64 Митного кодексу України, у разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58 - 63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GATT), було здійснено послідовний перехід від 3 до останнього методу визначення митної вартості заявленого товару і застосований 6-й (резервний) метод.

За результатами розгляду поданих до митного оформлення документів, митним органом повідомлено декларанта про виявлені в документах розбіжності та відсутність усіх відомостей щодо фактично сплаченої ціни.

З матеріалів справи вбачається. що митним органом в порядку ч. 3 ст. 53 Митного кодексу України було витребувано додаткові документи: висновки про якісні та вартісні характеристики товарів підготовлені спеціалізованими експертними організаціями та каталоги, праси, специфікації виробника товару.

Листом від 27.05.2015 року ПП «Будпостач» надано відповідачу наступні документи:

- копія митної декларації від 27.05.2015 року № 902030000/2015/301891;

- копія рішення про коригування митної вартості від 27.058.205 № 902000003/2015/301875/2;

- копія контракту від 08.04.2013 № 347;

- копія додаткової угоди від 24.12.2014 № 3 до контракту від 08.04.2013 № 347;

- копія декларації митної вартості від 27.05.2015 року № 902030000/2015/301891;

- копія інвойсу від 23.04.2015 № 15OUEKA-008 і його переклад;

- копія листа компанії TAIZHOU OUKE PUMP CO., LTD з перекладом;

- копія прайс-листа від 12.01.2015 року;

- копія коносаменту від 27.04.2015 № 4359-0177-504.015;

- копія договору транспортного експедирування від 10.04.2013 № КН0030FS;

- копія рахунку фактури від 22.05.2015 № 12000123;

- копія довідки про вартість міжнародних транспортно-експедиційних послуг від 22.05.2015;

Суд погоджується з позицією митного органу, що надані документи містять неповні відомості (у наданих документах містяться розбіжності), з огляду на наступне.

Як вказувалось вище пунктом 1 контракту № 347 визначено, що умови оплати зазначаються в інвойсах або проформі-інвойсі. Також пунктом 3 зазначеного контракту передбачені можливі варіанти щодо умов оплати товару, а саме шляхом предоплати на рахунок продавця в сумі часткової поставки зазначеною в проформі-інвойсі-та/або інвойсі або шляхом відкриття безвідкличних документарних акредитивів на суму часткової поставки згідно інвойса(ів) продавця, або шляхом відстрочки платежу в строки визначені у відповідній Проформі-Інвойсі та/або Інвойсі. При цьому, інвойс від 23.04.2015 року № 150UKEA-008 наявне посилання на контракт від 08.04.2013 № 347, що унеможливлює встановлення згоди сторін по всім істотним умовам договору при поставці товару.

Пунктом 4. 2 договору транспортного експедирування від 10.04.2013 № КН0030FS передбачено, що рахунки експедитора підлягають оплаті протягом 10 календарних днів із моменту виставлення такого рахунку. Відповідно до рахунку від 22.05.2015 № 12000123 датою оплати визначено до 06.07.2015, проте платіжні документи щодо сплати даного рахунку в матеріалах справи відсутні та позивачем до митниці не надавались.

Крім того, судом враховано, що п. 5 контракту № 347 передбачено, що якість поставлених товарів повинна відповідати стандартам країни виготовлення, технічним умовам та інвойсам. Листом від 23.03.2015 року компанія «TAIZHOU OUKE PUMP CO., LTD» повідомила, що поставку згідно інвойсу від 10.01.2015 № 140ЦКЕА-035В буде здійснено з високим процентом браку у зв’язку з чим запропоновано 15% знижки в рахунок компенсації на наступні поставки та вказано про поширення гарантійної знижки у розмірі 13,38 % на інвойс від 23.04.2015 року № 150UKEA-008. Проте, інформація щодо браку товару відсутня в інвойсі від 23.04.2015 року № 150UKEA-008 та в документах наданих до митного оформлення за митною декларацією від 21.02.2015 року № 902030000/2015/300692. Тобто станом на момент митного оформлення відсутній документ який підтверджує брак товару придбаного за інвойсом № 140ЦКЕА-035В.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що надані позивачем документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару, про які зазначено вище, що вказує на відсутність підстав для скасування рішення про визначення митної вартості товарів від 25.05.2015 року № 902000003/2015/301875/2.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб’єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті вони у відповідності з ч.3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб’єкта владних повноважень обов’язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідач, як суб’єкт владних повноважень, виконав покладений на нього обов’язок щодо доказування правомірності прийнятого рішення, отже позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Керуючись вимогами ст.ст. 69-71, 94, 122, 160-165, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва,

П О С Т А Н О В И В:

Відмовити в задоволенні позовних вимог.

Постанова набирає законної сили відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя В.І. Келеберда