Справа № 805/4355/15-а
Суддя: Аканов О.О.
Дата ухвалення: 2015-11-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

805/4355/15-а

Україна

Донецький окружний адміністративний суд

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 листопада 2015 р. Справа № 805/4355/15-а

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача просила розглянути справу в письмовому провадженні, задовольнити позов, на позовних вимогах наполягала.

Представник відповідача до суду не з’явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

З урахуванням вищевикладеного, суд вважає можливим розглянути справу у письмовому провадженні.

За приписами ч.1 статті 41 Кодексу адміністративного судочинства України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, з огляду на наступне.

20.04.2015 року позивачем до відповідача була надана податкова декларація з ПДВ за березень 2015 року в якій відображені операції з постачання відходів брухту сталевого та стружки сталевої ТОВ «УКРСЛАВРЕСУРС» згідно податкових накладних № 32 від 20.03.2015, №20 від 16.03.2015, № 13 від 13.03.2015, № 12 від 12.03.2015, № 7 від 11.03.2015, № 4 від 10.03.2015 року на загальну суму 142505,00 грн. Вказані операції позивач зазначив у податкових деклараціях у рядку 5 “операції, які звільнені від оподаткування (стаття 197 розділу V Кодексу, підрозділ 2 розділу ХХ Кодексу, міжнародні договори (угоди)”.

При вирішенні питання про законність та обґрунтованість спірного податкового повідомлення-рішення суд виходить з наступного.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Ст.. 92 Конституції України передбачено, що виключно законами України встановлюються, зокрема, система оподаткування, податки і збори.

У відповідності до вимог п. 1.1. ст.. 1 ПК України, у редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин, ПК України регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Згідно п.п. 4.1.4. п. 4.1. ст.. 4 ПК України податкове законодавство України ґрунтується на таких принципах, зокрема, презумпція правомірності рішень платника податку в разі, якщо норма закону чи іншого нормативно-правового акта, виданого на підставі закону, або якщо норми різних законів чи різних нормативно-правових актів припускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов'язків платників податків або контролюючих органів, внаслідок чого є можливість прийняти рішення на користь як платника податків, так і контролюючого органу.

Пунктом 4.4. ст. 4 ПК України визначено, що установлення і скасування податків та зборів, а також пільг їх платникам здійснюються відповідно до цього Кодексу Верховною Радою України, а також Верховною Радою Автономної Республіки Крим, сільськими, селищними, міськими радами у межах їх повноважень, визначених Конституцією України та законами України.

Відповідно до п. 5.2. ст.. 5 ПК України у разі якщо поняття, терміни, правила та положення інших актів суперечать поняттям, термінам, правилам та положенням цього Кодексу, для регулювання відносин оподаткування застосовуються поняття, терміни, правила та положення цього Кодексу.

Пунктом 7.3., 7.4. ст. 7 ПК України передбачено, що будь-які питання щодо оподаткування регулюються цим Кодексом і не можуть встановлюватися або змінюватися іншими законами України, крім законів, що містять виключно положення щодо внесення змін до цього Кодексу та/або положення, які встановлюють відповідальність за порушення норм податкового законодавства.

Елементи податку, визначені в пункті 7.1 цієї статті, підстави для надання податкових пільг та порядок їх застосування визначаються виключно цим Кодексом.

У відповідності до вимог п. 56.21. ст. 56 ПК України у разі коли норма цього Кодексу чи іншого нормативно-правового акта, виданого на підставі цього Кодексу, або коли норми різних законів чи різних нормативно-правових актів, або коли норми одного і того ж нормативно-правового акта суперечать між собою та припускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов'язків платників податків або контролюючих органів, внаслідок чого є можливість прийняти рішення на користь як платника податків, так і контролюючого органу, рішення приймається на користь платника податків.

Згідно п. 30.3. ст. 30 ПК України платник податків вправі використовувати податкову пільгу з моменту виникнення відповідних підстав для її застосування і протягом усього строку її дії.

Пунктом 185.1. ст. 185 ПК України визначено, що об'єктом оподаткування є операції платників податку з : постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з передачі права власності на об'єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об'єкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачу/орендарю; постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу; ввезення товарів на митну територію України; вивезення товарів за межі митної території України; постачання послуг з міжнародних перевезень пасажирів і багажу та вантажів залізничним, автомобільним, морським і річковим та авіаційним транспортом.

Згідно п. 193.1. ст. 193 ПК України ставки податку встановлюються від бази оподаткування в таких розмірах, зокрема, 20 відсотків.

Відповідно до п. 194.1. ст. 194 з урахуванням п. 23 підрозділу 2 розділу ХХ Перехідні положення ПК України операції, зазначені у статті 185 цього Кодексу, крім операцій, що не є об'єктом оподаткування, звільнених від оподаткування, та операцій, до яких застосовується нульова ставка, оподатковуються за ставкою, зазначеною в підпункті "а" пункту 193.1 статті 193 цього Кодексу, яка є основною. Тимчасово, до 1 січня 2017 року від оподаткування податком на додану вартість звільняються операції з постачання, у тому числі операції з імпорту відходів та брухту чорних і кольорових металів та деревини товарних позицій 4401, 4403, 4404 згідно з УКТ ЗЕД (крім брикетів та гранул товарної підкатегорії УКТ ЗЕД 4401 30 90 00), а також паперу та картону для утилізації (макулатури та відходів) товарної позиції 4707 згідно з УКТ ЗЕД. Переліки таких відходів та брухту чорних і кольорових металів затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Переліки відходів та брухту чорних та кольорових металів, операції з постачання яких, зокрема операції з імпорту, звільняються від обкладення податком на додану вартість затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 12 січня 2011 року № 15. Постановою Кабінету Міністрів України від 25 березня 2015 року № 136 дію Постанови Кабінету Міністрів України від 12 січня 2011 року № 15 продовжено до 01.01.2017 року.

Згідно вимог ст. 52 Закону України “Про Кабінет Міністрів України” постанови Кабінету Міністрів України, крім постанов, що містять інформацію з обмеженим доступом, набирають чинності з дня їх офіційного опублікування, якщо інше не передбачено самими постановами, але не раніше дня їх опублікування.

Постанова Кабінету Міністрів України від 25 березня 2015 року № 136 офіційно опублікована та відповідно набрала чинності 31.03.2015 року.

Крім цього, згідно ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України; суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України.

Аналіз наведених норм доводить, що суб’єкти владних повноважень та суд у своїй діяльності повинні, у першу чергу, керуватися саме законом, оскільки він має вищу юридичну силу. Закон, у даному випадку - ПК України, регулює відносини у сфері справляння податків та зборів, визначає права та обов’язки платників податків, зокрема, визначає право платника податків на податкову пільгу, а також визначає момент, з якого платник податку має право на податкову пільгу. ПК України також визначає умови презумпції правомірності рішень платника податків.

Законом з 01.01.2015 року до 01.01.2017 року платникам податків надано право на податкову пільгу – звільнення від оподаткування операцій з постачання, у тому числі, операції з імпорту відходів та брухту чорних і кольорових металів та деревини. Але при цьому, перелік вказаних товарів набрав чинності лише 31.03.2015 року.

Суд зазначає, що перелік відходів та брухту чорних і кольорових металів та деревини залишився незмінним; відсутність механізму реалізації норм ПК України, стосовно надання платникам податків податкової пільги, не позбавляє відповідача від виконання його норм та не дає підстав вважати вказані операції такими, що підлягають оподаткуванню за ставкою ПДВ 20%.

У даному випадку відсутнє порушення позивачем вимог ПК України, оскільки він у своїй діяльності керувався саме законом та правомірно застосував податкову пільгу з моменту виникнення підстав для її застосування, тобто з 01.01.2015 року, відповідно висновки відповідача є необґрунтованими.

Статтєю 71 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

За таких обставин, відповідачем суду не доведена правомірність прийнятого спірного податкового повідомлення-рішення, відповідно позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст. 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

У відповідності до вимог ч. 2 ст. 5 КАС України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

З огляду за зазначене, витрати позивача по сплаті судового збору у сумі 1378, 00 грн. підлягають відшкодуванню за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень – Державної податкової інспекції у м. Дружківці Головного управління ДФС у Донецькій області.

На підставі викладеного та керуючись Конституцією України, Податковим кодексом України, Законом України “Про Кабінет Міністрів України”, постановами Кабінету Міністрів України від 12 січня 2011 року № 15 та від 25 березня 2015 року № 136, ст. 2, 9, 71, 94, 158-163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Стягнути з Державної податкової інспекції у м. Дружківці Головного управління державної фіскальної служби у Донецькій області за рахунок бюджетних асигнувань на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Дружківський вогнетривкий завод» судові витрати у сумі 1378, 00 грн.

Апеляційна скарга на постанову суду може бути подана до Донецького апеляційного адміністративного суду через Донецький окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Аканов О.О.