Справа № 22-а/0690/4552/11
Суддя: Гансецька І. А.
Дата ухвалення: 2011-10-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Апеляційний суд Житомирської області
Справа № 22-а/0690/4552/11
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 жовтня 2011 року Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого - судді: Гансецької I.A.

суддів: Микитюк О.Ю., Товянської О.В.

при секретарі: Бондарчук С.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Житомирі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до управління праці та соціального захисту населення Коростенської міської ради, управління Пенсійного фонду України в м.Коростень про визнання дій неправомірними, стягнення коштів

за апеляційною скаргою управління Пенсійного фонду України в м.Коростень Житомирської області на постанову Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 18 листопада 2009року,-

в с т а н о в и л а :

Позивач звернулась до суду із позовом до управління праці та соціального захисту населення Коростенської міської ради, управління Пенсійного фонду України в м.Коростень Житомирської області, в якому просила визнати неправомірними дії відповідачів у неправильному нарахуванні коштів та стягнути недоплачені кошти, виплата яких передбачена ст.ст.37, 39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" за період з 01.01.2006 року по 01.01.2009 року.

Постановою Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 18 листопада 2009 року позов задоволено частково. Визнано неправомірними дії відповідачів.

Управління праці та соціального захисту населення Коростенської міської ради зобов'язано нарахувати та виплатити позивачу допомогу у зв'язку з обмеженням споживання продуктів харчування місцевого виробництва та особистого підсобного господарства відповідно до ст.37 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" в розмірі 879,60 грн. за період з 01.09.2008 року по 31.12.2008 року.

Управління Пенсійного фонду України в м.Коростень Житомирської області зобов'язано нарахувати та виплатити позивачу доплату до пенсії відповідно до ст.39 Закону за період з 01.09.2008 року по 31.12.2008 року в сумі 4398,00 грн.

В апеляційній скарзі управління Пенсійного фонду України в м.Коростень Житомирської області просить скасувати постанову. Апелянт посилається на порушення судом матеріального права через неправильну правову оцінку обставин справи. Зазначає, що фінансування витрат, пов'язаних з реалізацією цього Закону здійснюється за рахунок державного бюджету. Кошти Пенсійного фонду України не включаються до складу Державного бюджету України.

Управлінням праці та соціального захисту населення Коростенської міської ради Житомирської області постанова не оскаржується.

Апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що позивач є непрацюючим пенсіонером і має статус потерпілого від аварії на ЧАЕС 3-І категорії, який постійно проживає на території зони гарантованого добровільного відселення.

Частиною 2 ст.39 цього Закону, в чинній на час існування спірних правовідносин редакції передбачено, що пенсії непрацюючим пенсіонерам, які проживають у зоні гарантованого добровільного відселення, підвищуються у розмірах, визначених ч.1 ст.39 Закону, тобто на дві мінімальні заробітні плати.

У період, за який заявлені вимоги про стягнення допомоги та доплати до пенсії, розміри мінімальної заробітної плати постійно змінювались. Водночас, розміри допомоги і доплати були сталими і здійснювались на підставі Постанови КМ України «Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 26.07.1996 року № 836.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції з огляду на загальні засади пріоритету законів над підзаконними нормативними актами обґрунтовано визнав, що при визначенні розміру згаданих виплат застосуванню підлягає саме ст.39 Закону, а не постанова Кабінету Міністрів України № 836.

Згідно Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік від 16.05.2008року № 279-УІ дію ч.2 ст. 39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" зупинено на 2008 рік в частині виплати компенсацій і допомог у розмірах відповідно до мінімальної заробітної плати.

Рішенням Конституційного суду України від 22.05.2008 року №10-рп/2008 зупинення дії положень ст. 39 Закону України № 796-ХІІ, передбачене пунктом 28 розділу II Закону України «Про Державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним).

Відповідно до ч.2 ст.152 Конституції України закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Таким чином, суд першої інстанції обґрунтовано визнав неправомірними дії управління Пенсійного фонду України в м.Коростень Житомирської області по застосуванню Постанови КМ України № 836 в частині визначення позивачу розміру виплат відповідно до вимог ст. 39 Закону №796-ХІІ.

Разом з тим, суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, помилково визначив конкретну суму заборгованості перед позивачем, в той час як суд не наділений компетенцію виконувати функцію органу, який уповноважений нараховувати кошти.

За таких обставин постанову належить змінити, виключивши з резолютивної частини посилання на конкретну суму заборгованості.

Керуючись ст.ст. 160,195,196, 198, 202,205,207, 212 КАС України, колегія суддів,-

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в м.Коростень Житомирської області задовольнити частково.

Змінити постанову Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 18 листопада 2009 року, виключивши з четвертого абзацу резолютивної частини постанови слова «в розмірі 4398,00 (чотири тисячі триста дев'яносто вісім ) гривень».

В решті постанову залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого адміністративного Суду України протягом двадцяти днів з дня складення постанови в повному обсязі.

Головуючий:

Судді: