Справа № 379/1280/15
Суддя: Грищенко Т.М.
Дата ухвалення: 2015-11-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 379/1280/15 Головуючий у 1-й інстанції: Василенко О.М. Суддя-доповідач: Грищенко Т.М.
У Х В А Л А

Іменем України

03 листопада 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Грищенко Т.М.,

суддів Лічевецького І.О., Мацедонської В.Е.,

при секретарі Киш С.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу управління державної служби охорони при Головному управлінні Міністерства внутрішніх справ України в Київській області на постанову Таращанського районного суду Київської області від 17 вересня 2015 р. у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до управління державної служби охорони при Головному управлінні Міністерства внутрішніх справ України в Київській області, третя особа - Управління Пенсійного фонду України у Таращанському районі Київської області про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності органу державної влади та зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до управління державної служби охорони при Головному управлінні Міністерства внутрішніх справ України в Київській області, третя особа - Управління Пенсійного фонду України у Таращанському районі Київської області, в якому просив визнати протиправними рішення відповідача щодо відмови у перерахунку та видачі йому довідки про заробітну плату за період виконання службових обов'язків в зоні відчуження з 08.08.1986 року по 23.08.1986 року за його заявою, зобов'язати відповідача провести перерахунок та видати йому довідку про заробітну плату за роботу в зоні відчуження, відповідно до маршрутного листа за період з 08.08.1986 по 23.08.1986 року з урахуванням: посадового окладу - (85 крб.) та окладу за спеціальне звання (100 крб.) в подвійному розмірі та кратності 4, відповідно до зони небезпеки ( ІІІ зона небезпеки), підвищення посадового окладу на 15% за роботу в районах з підвищеною радіоактивністю, оплата праці за роботу в зоні відчуження у вихідний день в подвійному розмірі та кратності 4 ( 10.08.1986 року та 17.08.1986 року була неділя) та премії в розмірі посадового окладу (85 крб.). Крім того, просить звільнити його від сплати судового збору, відповідно до наданих йому пільг.

Постановою Таращанського районного суду Київської області від 17 вересня 2015 року позов задоволено частково.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_2 є пенсіонером і перебуває на обліку в управлінні Пенсійного Фонду України в Таращанському районі Київської області та отримує пенсію як особа, яка є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 році першої категорії, також є інвалідом ІІ групи із захворюванням, пов'язаним з наслідками Чорнобильської катастрофи, що відповідачами не заперечується та підтверджується посвідченням серії НОМЕР_1, виданим Київською облдержадміністрацією 14.05.1998 року та вкладкою до посвідчення.

Згідно із довідкою №14 від 11.01.2012 року, виданою управлінням державної служби охорони при ГУ МВС України в Київській області вбачається, що за роботу в населених пунктах зони відчуження м. Прип'ять, з 08 по 23 серпня 1986 року по місцю роботи Таращанського РВ ГУ МВС України позивачу виплачена заробітна плата в сумі 477,41 крб. З урахуванням коефіцієнта 5.

12 липня 2015 року позивач звернувся до начальника управління державної служби охорони при ГУ МВС України в Київській області з письмовою заявою з проханням провести перерахунок заробітної плати за період виконання службових обов'язків в зоні відчуження - м. Прип'ять, відповідно до маршрутного листа №20/К-0562 від 25.11.1997 року та видати йому довідку про заробітну плату з урахуванням: посадового окладу та окладу за спеціальне звання в подвійному розмірі з урахуванням кратності 4, роботи у вихідний день з оплатою в подвійному розмірі з урахуванням кратності 4, підвищення посадового окладу за роботу на території з підвищеною радіоактивністю на 15% та премії в розмірі посадового окладу в розмірі 85 крб..

10 серпня 2015 року відповідач видав довідку за № 49, згідно з якою, за роботу по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС в населених пунктах зони відчуження - м. Прип'ять, з 08 по 23 серпня 1986 року, включно, фактична заробітна плата із якої визначається пенсія складає 482.19 крб. з урахуванням коефіцієнта 5. Премії за роботу в зоні відчуження, доплата за роботу в надурочний час та у вихідні дні - не нараховувались.

Перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, колегія Київського апеляційного адміністративного суду зазначає наступне.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров'я та створює єдиний порядок визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення, визначений Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Відповідно до статті 70 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», громадяни, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, мають право захищати у відповідних державних, судових органах, зокрема, свої законні інтереси.

Згідно з листом Міністерства праці та соціальної політики України від 13 квітня 2001 року № 03-3/1652-018-2 «Про оплату праці у зоні відчуження ЧАЕС у 1986-1990 років осіб, які виконували роботи, пов'язані з ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС і запобіганням забрудненню навколишнього середовища» вказано, що листом Держкомпраці УРСР від 13 червня 1989 року № 10-769 Рада Міністрів СРСР зняла гриф «секретно» з постанов ЦК КПРС, Президії Верховної Ради СРСР, Ради Міністрів СРСР і ВЦРПС від 07 травня 1986 року № 524-156, Ради Міністрів СРСР і ВЦРПС від 05 червня 1986 року № 665-195, Ради Міністрів СРСР і ВЦРПС від 29 грудня 1987 року № 1497-378, розпоряджень від 03 вересня 1986 року № 1767-рс і від 11 грудня 1986 року № 2488-рс. Повідомлялось також, що розсекречуються прийняті до виконання постанови Ради Міністрів УРСР від 08 травня 1986 року №168-5, від 10 червня 1986 року №207-7, розпорядження Ради Міністрів УРСР від 10 вересня 1986 року №530-рс, від 16 грудня 1986 року №694-рс, від 06 січня 1988 року №12-рс та листи Держкомпраці УРСР, якими доводились зазначені рішення Ради Міністрів УРСР: №4с від 09 травня 1986 року, №58с від 11 червня 1986 року, №132с від 16 вересня 1986 року, №179с від 25 грудня 1986 року, №8с від 22 січня 1988 року. Знято гриф секретності з низки інших нормативних актів, пов'язаних з ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС.

Постанова Кабінету Міністрів СРСР та ВЦРПС «Про умови оплати праці та матеріального забезпечення, працівників підприємств, організацій і установ, зайнятих на роботах, пов'язаних з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і запобігання забрудненню навколишнього середовища» від 05 жовтня 1986 року № 665-195 передбачає встановлення за працівниками, направленими для виконання робіт, пов'язаних з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і запобігання забрудненню навколишнього середовища, збереження середньої заробітної плати.

Оплата праці робітників і службовців (відряджених у зону ЧАЕС та призваних на військові збори), за якими відповідно до чинного законодавства зберігалась за основним місцем роботи середньомісячна заробітна плата, відповідно до абзацу четвертого підпункту 1 пункту 1 постанови Ради Міністрів УРСР і Укрпрофради від 10 червня 1986 року № 207-7 (абзац четвертий пункту 1 постанови Ради Міністрів СРСР і ВЦРПС від 5 червня 1986 року № 665-195) провадилась у III, II, І зонах небезпеки у 4-кратному, 3-кратному та 2-кратному розмірі (із врахуванням 100 % тарифної ставки), виходячи з тарифної ставки, встановленої за основ місцем роботи.

Відповідачем при видачі довідки про заробітну плату в зоні відчуження з 08 серпня 1986 року по 23 серпня 1986 року враховано 4-кратний розмір тарифної ставі понад середньомісячну заробітну плату з урахуванням зони безпечності 3 (м. Прип'ять) та 6-годинний робочий день та 6-денний (36-годинного) робочого тижня.

Постановою Ради Міністрів СРСР і Всесоюзної центральної ради Профспілок від 05 червня 1986 року № 665-195 «Про умови оплати праці та матеріального забезпеченні працівників підприємств, організацій та установ, занятих на роботах, пов'язаних з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та запобіганням забруднення навколишнього середовища» (п. 5) (постанова Ради Міністрів УРСР і Укрпрофради в червня 1986 року № 207-7» було дозволено підприємствам залучати працівників на роботи, пов'язані з ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС у зоні відчуження і запобігання забрудненню навколишнього середовища, у вихідні і святкові дні з оплатою у подвійному розмірі.

Оплата роботи у зоні відчуження у святкові дні (частина друга статті 73) та у вихідні провадилась за правилами статті 107 КЗпП Української РСР (322-08) за фактично відпрацьовані у святковий чи вихідний день години, із застосуванням показників кратності зокрема, відрядникам - за подвійними відрядними розцінками.

Відповідно до статей 67, 68 КЗпП Української РСР загальним вихідним днем є неділя.

Позивач з 08 серпня 1986 року по 23 серпня 1986 року брав участь у заходах ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС. При цьому 10 та 17 серпня 1986 року була неділя - вихідний день.

Відповідно до пункту 1 постанови ЦК КПРС, Президії Верховної Ради (Ради Міністрів СРСР, ВЦРПС № 524-156 від 07 травня 1986 року, пунктів 1,4 постанови Ради Міністрів СРСР та ВЦРПС № 665-195 від 05 червня 1986 року, пункту 1 постанови Ради Міністрів УРСР і Української республіканської Ради професійних Спілок № 207-7 від 10 червня 1986 року, оплата за роботу у зонах небезпеки провадитися з урахуванням кратності зони небезпеки по тарифній ставці (посадовий оклад + оклад за спеціальне звання), підвищеної у два рази (наказ МВС СРСР № 0130 від 11 травня 1986 року та № 0189 від 30 червня 1986 року, вказівка МВС СРСР № 35з від 30 травня 1986 року).

Згідно з п/п 1 п.1 Постанови №207-7 від 10. червня 1986 року Ради Міністрів УРСР і Української Республіканської Ради профсоюзів «Распространили на работников предприятий, организаций и учреждений, независимо от ведомственной подчиненности (включая лиц, временно переведенных и командированных), а также на военнослужащих и военных строителей, занятых на указанных работах, действие пунктов 1 (на период проведения этих работ) и п. 10 постановления ЦК КПСС, Президиума Верховного Совета СССР, Сонета Министров СССР и ВДСПС от 7 мая 1986 года N 524-156 (у0524400-86) (подпункты 1 и 10 пункта 1 постановления Совета Министров УССР от 8 мая 1986 года №168-5 (168с-86-п) Предоставили право руководителям министерств и ведомств и их заместителям производить оплату труда работников, занятых на работах по ликвидации последствий аварии в соответствующих зонах опасности, в размерах, предусмотренных распоряжением Совета Министров СССР от 17 мая 1986 года N 964 » «Установили, что оплата труда работников, занятых на работах в третьей, второй и первой зонах опасности, производится соответственно в четырех-, трех- и двукратном размерах, сверх среднемесячной заработной платы, исходя из тарифной ставки (оклада), установленной по основному месту работы».

Відповідно до абзацу другого пункту 1 постанови ЦК КПРС, Президії Верховної Ради СРСР, Ради Міністрів СРСР і ВЦРПС від 07 травня 1986 pоку N 524-156 ( у0524400-86 ) та на підставі розпорядження Ради Міністрів СРСР від 03 вересня 1986 pоку N 1767 (розпорядження Ради Міністрів УРСР від 10 вересня 1986 pоку N 530-рс ( 530-86-р ) тарифні ставки і посадові оклади працівників, які виконували роботи в районах і на роботах з підвищеною радіоактивністю, підвищувалась до15 %.

Постановою Держкомпраці СРСР і Секретаріату ВЦПРС від 07 жовтня 1986 року № 153/10-43 встановлено, що працівникам, безпосередньо зайнятим на роботах по усуненню наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, премії, заохочення й винагороди нараховувати відповідно до діючих положень на збільшені, згідно з п. 1 постанови ЦК КПРС, Президії Верховної Ради СРСР, Ради Міністрів СРСР і ВЦРПС від 07 травня 1986 року № 524-156, тарифні ставки (відрядні розцінки) і посадові оклади.

Відповідно до п. 4 Постанови Всесоюзної центральної ради Профспілок «Про умови оплати праці та матеріального забезпечення працівників підприємств, організацій та установ, занятих на роботах, пов'язаних з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та запобіганням забруднення навколишнього середовища» від 05 червня 1986 року № 665-195, який в подальшому втратив чинність на підставі Постанови Ради Міністрів СРСР від 21 квітня 1988 року № 491-106, встановлено максимальний розмір премії працівникам, які виконують роботи, пов'язані з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та запобіганням забруднення навколишнього середовища, до 60%, водночас граничний розмір такої премії не може перевищувати 400 крб.

Відповідно до розрахунків, зазначених у вказаній довідці, відповідачем при розрахунку оплати праці за дні роботи в зоні відчуження не враховано подвійного розміру окладу, виплаченого позивачу, а також подвійний розмір оплати за роботу у вихідний день і збільшений оклад за роботи, які виконували в районах і на роботах з підвищеною радіоактивністю, до 15 %.

Відповідно до листа Мінпраці, Мінчорнобиля та Мінфіну України від 29 жовтня 1992 року №09-3751/1032/3к/13-412/308 в разі, якщо робота в зоні відчуження оплачена невірно, без врахування урядових рішень, то повинен бути здійснений перерахунок заробітної плати згідно законодавства. При цьому, визначена таким чином заробітна плата не індексується, не виплачується, а тільки враховується при нарахуванні пенсії.

Відповідно до листа Мінсоцполітики від 09 червня 1995 року №224/8.13 передбачено, що підприємства і організації в разі неправильної оплати праці в зоні відчуження повинні зробити перерахунок заробітної плати особам, які в 1986-1987 роках брали участь у роботах по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.

Як вірно встановлено судом першої інстанції позивачу було відмовлено в перерахунку, у зв'язку з тим, що оплата праці осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, які виконували службові обов'язки з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у зонах небезпеки, здійснювалась, виходячи з діючих на той час нормативних документів (постанов і розпоряджень Президії Верховної Ради, Ради Міністрів колишнього СРСР та УРСР).

Однак, із даної відповіді неможливо зрозуміти ні порядку проведеної оплати заробітку за час виконання обов'язків позивачем в зоні ЧАЕС, ні того, як воно повинно бути проведено.

З урахуванням наведеного колегія суддів дійшла висновку, що дії Управління державної служби охорони при ГУ МВС України в Київській області з визначення даних про заробітну плату (грошове забезпечення), одержану особою за роботу (службу) в зоні відчуження в 1986 році щодо відмови видати нову Довідку про грошове забезпечення за час роботи в зоні є протиправними.

Слід зазначити, що аналогічна позиція викладена Вищим адміністративним судом України в ухвалі від 10 грудня 2014 року по справі К/800/48786/14.

Так, відповідно до абзацу другого пункту 1 постанови ЦК КПРС, Президії Верховної Ради СРСР, Ради Міністрів СРСР і ВЦРПС від 07 травня 1986 року № 524-156( у0524400-86) та на підставі. розпорядження Ради Міністрів СРСР від 3 вересня 1986 р. № 1767 ( розпорядження Рам Міністрів УРСР від 10 вересня 1986 року № 530-рс ( 530-86-р) тарифні ставки працівників, які виконували роботи в районах і на роботах з підвищеною радіоактивністю, підвищувались до 15%. Дана постанова є єдиним документом, який регламентує порядок оплати праці, в тому числі військовослужбовців та повинна бути врахована.

Проаналізувавши викладене, колегія суддів дійшла висновку, що отримані позивачем відповідно до наведених норм кошти за своєю природою є заробітною платою, а не одноразовою допомогою, як зазначає відповідач.

Статтею 3 Закону України «Про правонаступництво України» передбачено, що закони та інші нормативні акти відповідних установ СРСР діють на території України, оскільки вони не суперечать законам України, прийнятим після проголошення незалежності України.

Розпорядженням Ради Міністрів СРСР від 17.05.1986 р. №964-рс, голові Урядової комісії було надано право виплачувати працівникам одноразову винагороду за виконання особливо важливих і відповідальних робіт в залежності від небезпеки їх проведення в розмірі до 1000 карбованців.

Також цим розпорядженням було встановлено, що у тих випадках, коли працівник отримав гранично допустиму дозу радіації і в зв'язку з цим не допускається для подальшої роботи в зазначених зонах небезпеки, йому виплачується одноразова винагорода у розмірі п'ятикратної місячної тарифної ставки (посадового окладу), а особам офіцерського складу військових частин, офіцерського та начальницького складу органів КДБ СРСР і внутрішніх справ - трьох місячних окладів грошового утримання за посадою та військовим чи спеціальним званням, прапорщикам, мічманам і військовослужбовцям надстрокової служби, особам молодшого начальницького і рядового складу органів КДБ СРСР і внутрішніх справ - 500 крб., військовослужбовцям строкової служби і військовим будівельникам - 300 карбованців.

До середнього заробітку для нарахування пенсії включаються всі елементи грошового забезпечення за умови, що вони не носять разового характеру, тобто одноразова винагорода до середнього заробітку для обчислення пенсії не включається. Оскільки, відомості щодо нарахування позивачу будь-якої премії відсутні, а тому позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.

Таким чином, судом першої інстанції вірно встановлено, що враховуючи недоведеність з боку позивача нарахування йому премії, доведення роботи позивачем в зоні відчуження протягом двох вихідних днів, то йому необхідно зробити перерахунок заробітної плати, оскільки його робота за період ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС повинна бути оплачена із врахуванням зазначених вище постанов, котрі регламентують порядок оплати праці робітників та службовців, що повинна бути підвищена на 100 %, тобто вдвічі, а також подвійною оплатою за роботу у вихідні дні та на збільшення окладу до 15%, а тому позов в цій частині підлягає задоволенню.

З наведеного вище колегія суддів приходить до висновку, що при винесенні оскаржуваної постанови судом першої інстанції було дотримано всіх вимог законодавства, а тому відсутні підстави для її скасування.

Відповідно до статті 200 КАС України - суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст.195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу управління державної служби охорони при Головному управлінні Міністерства внутрішніх справ України в Київській області - залишити без задоволення.

Постанову Таращанського районного суду Київської області від 17 вересня 2015 р. - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня її складення в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Т.М.Грищенко

Судді І.О.Лічевецький

В.Е.Мацедонська

Повний текст рішення виготовлено 09.11.2015р.

Головуючий суддя Грищенко Т.М.

Судді: Лічевецький І.О.

Мацедонська В.Е.