Справа № 752/17048/15-а
Суддя: Шкірай М. І.
Дата ухвалення: 2015-11-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/752/302/15
ПОСТАНОВА

Іменем України

06.11.2015 року Голосіївський районний суд міста Києва

у складі головуючого по справі судді - Шкірай М.І.,

за участю секретаря - Безверхої Н.В.

розглянувши в судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України у Голосіївському районі м. Києва про визнання протиправним, скасування рішення та зобов'язання вчинити певні дії, суд -

Встановив

Позивач звернулась до суду з вказаним позовом, в якому просила визнати протиправним рішення відповідача від 13.07.2015 року за № 11160/14 про відмову у призначення їй пенсії, зобов'язати відповідача зарахувати їй час роботи на посадах інспектора та спеціаліста 2 та 1 категорії Генеральної прокуратури України (в період з 10 серпня 1992 року по 4 серпня 2002 року) до спеціального стажу, який дає право на призначення пенсії за вислугою років відповідно до Закону України «Про прокуратуру» та призначити їй пенсію за вислугою років з моменту звернення.

В обґрунтування позову позивач вказувала, що у липні 2015 року вона звернулася до управління Пенсійного фонду України у Голосіївському районі м. Києва із заявою про призначення їй пенсії за вислугою років. У подальшому рішенням відповідача їй було відмовлено у призначенні пенсії оскільки відповідно до п. 5 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 №213 у разі неприйняття до 1 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 1 червня 2015 скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії щомісячне/довічне грошове утримання призначаються відповідно до законів України «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», «Про статус народного депутата України» «Про Кабінет Міністрів України», «Про судову експертизу», «Про національний банк України», «Про службу в органах місцевого самоврядування», «Про дипломатичну службу», Податкового та Митного кодексів України, Положення про помічника-консультанта народного депутата України.

Разом з тим позивач зазначила, що не звернулась до відповідача із вказаною заявою про призначення пенсії, оскільки її батько перебував на лікуванні та потребував піклування та постійної її присутності.

Крім того ІНФОРМАЦІЯ_1 позивач народила дитину, догляд за якою здійснювала самостійно, оскільки її чоловік з березня 2015 року працює в м. Миколаїв.

У зв'язку з чим позивач вважає, що не звернулась до органів Пенсійного фонду вчасно з поважних причин, тому просить суд задовольнити позов.

В судове засідання позивач не з'явилась, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій вказувала, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, надав до суду заперечення на адміністративний позов, в яких просив відмовити у задоволенні позову та розглядати справу без його участі.

З'ясувавши обставини справи та дослідивши відповідні докази, суд дійшов висновку про задоволення позову, оскільки за змістом ст. 50-1 ЗУ «Про прокуратуру», який діяв на час виникнення спірних правовідносин, прокурори і слідчі зі стажем роботи не менше 22 років, у тому числі зі стажем роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 12 років, мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку.

Судом встановлено, що у липні 2015 року позивач звернулась до Управління Пенсійного фонду України в Голосіївському районі м. Києва із заявою про призначення пенсії за вислугу років згідно Закону України «Про прокуратуру».

Листом Управління Пенсійного фонду України в Голосіївському районі м. Києві від 13.07.15 № 11160/14 відмовлено у призначенні пенсії, мотивуючи тим, що відповідно до п. 5 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 №213 у разі неприйняття до 1 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 1 червня 2015 скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії щомісячне/довічне грошове утримання призначаються відповідно до законів України «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», «Про статус народного депутата України» «Про Кабінет Міністрів України», «Про судову експертизу», «Про національний банк України», «Про службу в органах місцевого самоврядування», «Про дипломатичну службу», Податкового та Митного кодексів України, Положення про помічника-консультанта народного депутата України. У зв'язку з чим з 1 червня 2015 року пенсії у порядку та на умовах, визначеними законами, не призначаються, раніше призначені пенсії не перераховуються.

Також з вказаного листа вбачається, що позивачу повідомлено, що відповідно до Закону України «Про прокуратуру» (із змінами, внесеними згідно з Законом від 02.03.2015) прокурори і слідчі мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку та наявності на день звернення вислуги років не менше, зокрема, станом на 08.07.2015 з 1 жовтня 2014 року по 30 вересня 2015 року - 22 роки, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 12 років. До вислуги років, що дає право на пенсію згідно з цією статтею зараховується час роботи на прокурорських посадах, перелічених у статті 56 цього закону, у тому числі у військовій прокуратурі, стажистами в органах прокуратури, слідчими, суддями, на посадах начальницького складу органів внутрішніх справ, офіцерських посадах Служби безпеки України, посадах державних службовців, які займають особи з вищою юридичною освітою, в науково-навчальних закладах Генеральної прокуратури України працівникам, яким присвоєно класні чини, на виборних посадах у державних органах, на посадах в інших організаціях, якщо працівники, що мають класні чини, були направлені туди, а потім повернулися в прокуратуру, строкова військова служба, половина строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах, частково оплачувана відпустка жінкам по догляду за дитиною до досягнення нею трьох років. Відповідно до попереднього перерахунку управлінням Пенсійного фонду України у Голосіївському районі встановлено, що загальний стаж роботи позивача складає 22 роки 10 місяців 27 днів, у тому числі вислуга років - 12 років 11 місяців 2 дні.

З трудової книжки ОСОБА_1 серії НОМЕР_1 вбачається, що з 10 серпня 1992 по 12 серпня 1994 року позивач працювала на посаді інспектора Секретаріату Генеральної прокуратури України, з 12 квітня 1994 року по 24 жовтня 1995 року працювала на посаді інспектора Першого відділу Генеральної прокуратури України, з 24 жовтня 1995 року по 04 серпня 2002 року працювала на посадах спеціаліста 1 та 2 категорій з питань захисту державних таємниць Першого відділу Генеральної прокуратури України. Вказаний стаж роботи позивача не зараховано до стажу роботи, який дає їй право на пенсію за вислугу років, у зв'язку з тим, що на той час вона не мала вищої юридичної освіти.

Крім того судом встановлено, що у 2003 році позивач закінчила Національну юридичну академію імені Ярослава Мудрого і отримала повну вищу освіту за спеціальністю «Правознавство» та здобула кваліфікацію юриста, про що свідчити Диплом серії НОМЕР_2, досліджений в судовому засіданні.

До стажу роботи, що дає право на пенсію за вислугою років, зараховується час роботи на прокурорських посадах, перелічених у статті 56 цього Закону, в тому числі у військовій прокуратурі, стажистами в органах прокуратури, слідчими, суддями, на посадах начальницького складу органів внутрішніх справ, офіцерських посадах Служби безпеки України, посадах державних службовців, які займають особи з вищою юридичною освітою, в науково-навчальних закладах Генеральної прокуратури України працівникам, яким присвоєно класні чини, на виборних посадах у державних органах, на посадах в інших організаціях, якщо працівники, що мають класні чини, були направлені туди, а потім повернулися в прокуратуру, строкова військова служба, половина строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах, частково оплачувана відпустка жінкам по догляду за дитиною до досягнення нею трьох років.

Відповідно до ст.ст. 1, 2 ЗУ «Про державну службу» державна служба в Україні - це професійна діяльність осіб, які займають посади в державних органах та їх апараті щодо практичного виконання завдань і функцій держави та одержують заробітну плату за рахунок державних коштів. Ці особи є державними службовцями і мають відповідні службові повноваження.

Наказом Головного управління державної служби України від 1 вересня 1999 року № 65 затверджено Довідник типових професійно-кваліфікаційних характеристик посад державних службовців, який регламентує кваліфікаційні вимоги щодо певних категорій і посад державних службовців. п.2.6 Довідника передбачає, що державний службовець повинен мати, як правило, повну вищу освіту (освітньо-кваліфікаційний рівень - спеціаліст, магістр за спеціальностями галузі «Державне управління» або іншими, професійно орієнтованими для державної служби, з додатковим підвищенням кваліфікації за професійними програмами вказаної галузі, а на посадах спеціалістів у 11 категорії державних службовців припустимо використання фахівців з базовим рівнем вищої освіти (бакалавр).

У зв'язку з чим, лише після введення у дію відповідних нормативно-правових актів постала вимога щодо обов'язкової наявності вищої освіти у осіб, які займають посади державних службовців.

Відповідно до довідника типових професійно-кваліфікаційних характеристик посад державних службовців, затвердженого наказом Нацдержслужби України №11 від 13.09.2011, яка чинна на сьогоднішній день, до посад спеціаліста 2 категорії та спеціаліста встановлено кваліфікаційну вимогу щодо наявності вищої освіти відповідного професійного спрямування.

Відповідно до Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 3 травня 1994 року № 283 ( далі - Порядок), та додатку до нього визначені посади і органи, перебування на яких зараховується до стажу державної служби, у т.ч. на посадах керівних працівників і спеціалістів державних органів колишніх УРСР та інших республік, а також колишнього СРСР, до яких, зокрема, віднесено роботу на посадах керівних працівників і спеціалістів в апараті органів прокуратури.

На даний час посади, на яких перебувала позивач із 10 серпня 1992 року по 05 серпня 2002 року, відносяться до посад державних службовців. На час коли позивач займала вказані посади, до кандидатів на їх зайняття не було вимог щодо вищої освіти, а тому положення ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру», яка передбачає, що до 22-річного стажу роботи, який дає право на пенсію за вислугою років, зараховується час роботи на посадах державних службовців, які займають особи з вищою юридичною освітою, не підлягають застосуванню.

У зв'язку з чим, суд приходить до висновку вищевказаний стаж державної служби позивача повинен зараховуватись до стажу, який дає право на пенсію за вислугою років.

Крім того судом встановлено, що з січня 2015 року батько позивача ОСОБА_4 тричі знаходився на лікуванні та йому було здійснено чотири операційних втручання. Так, 09.01.2015 року проведено ЕРПХГ+ЕПСТ, але у зв'язку з різким погіршенням стану 10.01.2015 року йому повторно було проведено операційне втручання: видалення жовчного міхура та каменів з протоків печінки. Крім того, з 16.03.2015 року його двічі було госпіталізовано до «Інституту урології НАМН України» для проведення двох операційних втручань (ТУР-біопсії стінки сечового міхура; механічні цистолітотрипсії) у зв'язку з хронічною затримкою сечі та конкрементами сечового міхура, про що свідчать досліджені в судовому засіданні виписки з медичних карт стаціонарного хворого та випискою з історії хвороби № 471 Київської міської клінічної лікарні № 18. Взагалі батько позивача потребував її постійної присутності, оскільки взагалі не здатний до самообслуговування після перенесених у 2009 році двох повторних гострих порушень мозкового кровообігу по типу ішемічних інсультів з глибоким правобічним геміпарезом (майже повністю відсутні рухи в правій нозі та повністю відсутні рухи в правій руці), дизартрією (нерозбірливість мови), відсутністю контролю за функціями тазових органів.

Також, ІНФОРМАЦІЯ_1 позивач народила сина ОСОБА_5, про що свідчить свідоцтво про народження серія НОМЕР_3 видане Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві.

Чоловік позивача ОСОБА_6 працює та проживає у м. Миколаєві, про що свідчить наказ Генерального прокурора України від 27 березня 2015 року № 240К.

У зв'язку з тим, що позивач доглядала за батьком та дитиною, вона фактично була позбавлена можливості звернутись до Управління Пенсійного фонду України у Голосіївському районі м. Києва із заявою про призначення пенсії до набуття чинності законом «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення».

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 72 цього Кодексу.

Встановлені судом обставини і визначені відповідно до них правовідносини, якими обґрунтовуються вимоги позивача підтверджуються дослідженими в судовому засіданні матеріалами справи.

Керуючись ст. ст. 69-71, 86, 158-163, 167 КАС України, суд -

Постановив

Позов ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України у Голосіївському районі м. Києва про визнання протиправним, скасування рішення та зобов'язання вчинити певні дії - задовольнити.

Визнати протиправним рішення управління Пенсійного фонду України у Голосіївському районі м. Києва від 13.07.2015 за №11160/14 про відмову у призначення ОСОБА_1 пенсії.

Зобов'язати управління Пенсійного фонду України в Голосіївському районі м. Києва зарахувати ОСОБА_1 час роботи на посадах інспектора і спеціаліста другої та першої категорії Генеральної прокуратури України в період з 10 серпня 1992 року по 04 серпня 2002 року до спеціального стажу, який дає право на призначення пенсії за вислугою років відповідно до Закону України «Про прокуратуру», та призначити ОСОБА_1 пенсію за вислугою років з моменту звернення.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Київського апеляційного адміністративного суду через Голосіївський районний суд м. Києва протягом десяти днів з часу її проголошення.

Суддя