Справа № 202/8211/15-а
Суддя: Волошин Є. В.
Дата ухвалення: 2015-11-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 202/8211/15-а
Провадження №2-а/202/176/2015
ПОСТАНОВА

Іменем України

09 листопада 2015 року м. Дніпропетровськ

Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді - Волошина Є.В.

за участю секретаря - Величко А.А.

позивача - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до відділу Державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м.Києві про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити певні дії

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до Індустріального районного суду м.Дніпропетровська з адміністративним позовом до ВДВС Шевченківського районного управління юстиції у м.Києві про визнання протиправною бездіяльність та зобовязати згідно ст.181 КАС України відповісти на поставлені питання у листі від 04 вересня 2015 року та винести окрему ухвалу суду і направити її голові Державної виконавчої служби України для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону. В обґрунтування позову зазначив, що 30 липня 2015 року позивач надіслав рекомендованим листом виконавчий лист по справі №202/3585/15-ц, виданий Індустріальним районним судом м.Дніпропетровська та інші документи на адресу відповідача. Зазначений вище лист, згідно рекомендованого повідомлення, відповідач отримав 06 серпня 2015 року. Проте, на протязі місяця позивач не отримав ніякого повідомлення про відкриття (чи не відкриття) виконавчого провадження. 04 вересня 2015 року позивач звернувся з листом на адресу відповідача про надання відповідей на його питання. Його лист, згідно рекомендованого повідомлення виконавча служба отримала 07 вересня 2015 року. Однак, до цього часу позивач ніяких повідомлень не отримував. Тим самим був порушений термін розглядання і вирішення звернення, передбаченого ст.20 ЗУ «Про звернення громадян».

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити з підстав вказаних в позові.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений був належним чином, причини неявки суду не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи.

Відповідно до ч. 4 ст. 128 Кодексу адміністративного судочинства України у разі неприбуття відповідача, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду без поважних причин, розгляд справи може не відкладатися і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

Суд, заслухавши позивача, дослідивши матеріали справи приходить до наступного.

Судом встановлено, матеріалами справи підтверджено, що 30 липня 2015 року позивач надіслав рекомендованим листом виконавчий лист по справі №202/3585/15-ц, виданий Індустріальним районним судом м.Дніпропетровська, рішення Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 02 липня 2015 року по справі №202/3585/15-ц, копію паспорта та копію довідки про присвоєння ідентифікаційного номера на адресу відповідача, що підтверджується копією опису вкладеного листа та копією поштового повідомлення від 30.07.2015 року. Зазначений вище лист, згідно рекомендованого повідомлення відповідач отримав 06 серпня 2015 року, що також підтверджується вищезазначеною копією поштового повідомлення від 30.07.2015 року.

04 вересня 2015 року позивачем на адресу відповідача надіслано рекомендованим листом запит про надання відповідей на його питання. Зазначений лист ВДВС Шевченківським районним управлінням юстиції у м.Києві було отримано 07 вересня 2015 року, що підтверджується копією поштового повідомлення від 04 вересня 2015 року.

З матеріалів справи вбачається, що у вищезгаданих листах позивач зазначав про зворотні дані адреси для листування, а саме: 49130, АДРЕСА_1.

Відповіді на запит від 04 вересня 2015 року на адресу позивача не надходило.

Статтею 55 Конституції України встановлено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

За правилами ч.1 ст. 181 КАС України учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Згідно ст. 40 Конституції України усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобовязані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Статтею 7 Закону України «Про звернення громадян» встановлено, що звернення, оформлені належним чином і подані у встановленому порядку, підлягають обовязковому прийняттю та розгляду.

Відповідно до вимог ст. 19 Закону України «Про звернення громадян» органи державної влади і місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації незалежно від форм власності, об'єднання громадян, засоби масової інформації, їх керівники та інші посадові особи в межах своїх повноважень зобов'язані: об'єктивно, всебічно і вчасно перевіряти заяви чи скарги; у разі прийняття рішення про обмеження доступу громадянина до відповідної інформації при розгляді заяви чи скарги скласти про це мотивовану постанову; на прохання громадянина запрошувати його на засідання відповідного органу, що розглядає його заяву чи скаргу; відміняти або змінювати оскаржувані рішення у випадках, передбачених законодавством України, якщо вони не відповідають закону або іншим нормативним актам, невідкладно вживати заходів до припинення неправомірних дій, виявляти, усувати причини та умови, які сприяли порушенням; забезпечувати поновлення порушених прав, реальне виконання прийнятих у зв'язку з заявою чи скаргою рішень; письмово повідомляти громадянина про результати перевірки заяви чи скарги і суть прийнятого рішення; вживати заходів щодо відшкодування у встановленому законом порядку матеріальних збитків, якщо їх було завдано громадянину в результаті ущемлення його прав чи законних інтересів, вирішувати питання про відповідальність осіб, з вини яких було допущено порушення, а також на прохання громадянина не пізніш як у місячний термін довести прийняте рішення до відома органу місцевого самоврядування, трудового колективу чи об'єднання громадян за місцем проживання громадянина; у разі визнання заяви чи скарги необґрунтованою роз'яснити порядок оскарження прийнятого за нею рішення; не допускати безпідставної передачі розгляду заяв чи скарг іншим органам; особисто організовувати та перевіряти стан розгляду заяв чи скарг громадян, вживати заходів до усунення причин, що їх породжують, систематично аналізувати та інформувати населення про хід цієї роботи.

Також ст.20 цього Закону встановлено, що звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п'ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п'яти днів.

На обґрунтовану письмову вимогу громадянина термін розгляду може бути скорочено від встановленого цією статтею терміну.

Відповідно до статті 32 Закону України «Про інформацію», під запитом щодо надання письмової або усної інформації у цьому Законі розуміється звернення з вимогою надати письмову або усну інформацію про діяльність органів законодавчої, виконавчої та судової влади України, їх посадових осіб з окремих питань. Громадяни України, державні органи, організації і обєднання громадян подають запит відповідному органу законодавчої, виконавчої та судової влади, його посадовим особам.

Органи законодавчої, виконавчої та судової влади України, їх посадові особи зобовязані надавати інформацію, що стосується їх діяльності, письмово, усно, по телефону чи використовуючи публічні виступи своїх посадових осіб.

Стаття 33 цього ж Закону передбачає, що термін вивчення запиту на предмет можливості його задоволення не повинен перевищувати десяти календарних днів. Протягом вказаного терміну державна установа письмово доводить до відома запитувача, що його запит буде задоволено або що запитуваний документ не підлягає наданню для ознайомлення. Задоволення запиту здійснюється протягом місяця, якщо інше не передбачено законом.

Частиною 2 ст.71 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Однак, відповідачем не надано суду жодної інформації щодо надання відповіді на запит позивача.

З огляду на викладене, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 в частині визнання протиправною бездіяльність відповідача та зобовязати його відповісти на поставлені питання у листі від 04 вересня 2015 року обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Що стосується позовних вимог про винесення окремої ухвали з направленням її голові ДВС України, суд виходить з наступного.

Частиною 4 ст. 105 КАС України передбачено, що адміністративний позов може містити вимоги про: скасування або визнання нечинним рішення відповідача - суб'єкта владних повноважень повністю чи окремих його положень; зобов'язання відповідача - суб'єкта владних повноважень прийняти рішення або вчинити певні дії; зобов'язання відповідача - суб'єкта владних повноважень утриматися від вчинення певних дій; стягнення з відповідача - суб'єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, завданої його незаконним рішенням, дією або бездіяльністю; виконання зупиненої чи невчиненої дії; встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб'єкта владних повноважень; примусове відчуження земельної ділянки, інших об'єктів нерухомого майна, що на ній розміщені, з мотивів суспільної необхідності.

Тобто, Кодексом чітко передбачено позовні вимоги з якими позивач може звернутися до суду для захисту своїх прав та інтересів, а тому щодо позовних вимог про винесення окремої ухвали суду, суд зазначає, що дані питання віднесено виключно на розсуд суду та не можуть слугувати як позовні вимоги, оскільки це є право суду а не обов'язок, що також закріплено ст. 162 КАС України.

Керуючись статтями 158-163 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до відділу Державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м.Києві- задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність відділу Державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м.Києвіщодо ненадання відповіді на звернення ОСОБА_1 від 04 вересня 2015 року.

Зобовязати відділ Державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м.Києвінадати відповідь на звернення ОСОБА_1 від 04 вересня 2015 року по всім порушеним у ньому питанням.

У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Повний текст постанови виготовлено до 13 листопада 2015 року.

Постанова може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом 10 днів з дня її проголошення. Якщо постанову було проголошено у відсутності особи, яка бере участь у справі, то строк подання заяви про апеляційне оскарження обчислюється з дня отримання нею копії постанови.

Суддя Волошин Є.В.