Справа № 154/1979/15,2а/154/34/15
Суддя: Рибачук Андрій Іванович
Дата ухвалення: 2015-11-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 листопада 2015 року м. Львів Справа № 876/8752/15

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді - Рибачука А.І.,

суддів - Багрія В.М., Качмара В.Я.,

з участю секретаря - Андрушківа І.Я.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 04 серпня 2015 року по справі № 154/1979/15 за позовом ОСОБА_1 до управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Володимир-Волинської міської ради про визнання протиправною бездіяльності та зобов'язання вчинити дії, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - департамент соціального захисту населення Волинської обласної державної адміністрації,

ВСТАНОВИВ:

01 липня 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Володимир-Волинської міської ради, в якому просив визнати протиправною відмову відповідача в призначенні і виплаті допомоги по догляду за інвалідом І групи внаслідок психічного розладу та зобов'язати відповідача здійснити нарахування і виплату допомоги по догляду за ОСОБА_2, яка є інвалідом І групи внаслідок психічного розладу, за період з січня 2012 року по лютий 2015 року.

Вимоги позовної заяви обґрунтовував посиланням на те, що йому всупереч вимог Закону України «Про психіатричну допомогу» та Порядку надання щомісячної грошової допомоги особі, яка проживає разом з інвалідом I чи II групи внаслідок психічного розладу, який за висновком лікарської комісії медичного закладу потребує постійного стороннього догляду, на догляд за ним, який затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 02 серпня 2000 року № 1192, було відмовлено у нарахуванні та виплаті допомоги як особі, яка проживає разом з інвалідом I групи внаслідок психічного розладу, яка за висновком лікарської комісії медичного закладу потребує постійного стороннього догляду, на догляд за нею.

Постановою Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 04 серпня 2015 року в задоволенні вказаного позову відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеною постановою суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, у якій, з посиланням на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить її скасувати та прийняти нову, якою задовольнити позов.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує посиланням на обставини, викладені у позовній заяві.

Особи, які беруть участь в справі, в судове засідання не з'явилися, хоча були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, тому відповідно до частини 1 статті 41 та частини 4 статті 196 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справу за їхньої відсутності без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що оскаржувану постанову слід змінити з наступних підстав.

Стосовно ненарахованої та невиплаченої допомоги по догляду за інвалідом І групи внаслідок психічного розладу спеціальними нормативно-правовими актами не визначено строк звернення до суду, тому під час вирішення спорів, які виникають із вказаних правовідносин слід застосовувати положення статті 99 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до якої для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно з частиною 1 статті 100 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.

Враховуючи те, що ОСОБА_1 просить зобов'язати відповідача здійснити нарахування та виплату допомоги по догляду за інвалідом І групи внаслідок психічного захворювання починаючи з січня 2012 року, тоді як з адміністративним позовом він звернувся 01 липня 2015 року та не вказав поважних причин пропуску строку звернення до суду, суд першої інстанції правильно зазначив про пропуск ним шестимісячного строку звернення до суду без зазначення поважних причин його пропуску

Встановивши, що позивачем пропущено строк звернення до суду без поважних причин, відповідно до вимог статті 100 Кодексу адміністративного судочинства України, суд першої інстанції повинен був залишити без розгляду позовні вимоги за період з 01 січня 2012 року по 31 грудня 2014 року. Натомість, суд першої інстанції прийшов до помилково висновку про наявність підстав для відмови в задоволенні вказаних позовних вимог.

Щодо позовних вимог заявлених позивачем в межах шестимісячного строку звернення до суду, то слід зазначити наступне.

Статтею 5 Закону України «Про психіатричну допомогу» гарантовано надання державою грошової допомоги в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, особі, яка проживає разом з інвалідом I чи ІІ групи внаслідок психічного розладу, який за висновком лікарської комісії медичного закладу потребує постійного стороннього догляду, - на догляд за ним. Розмір зазначеної допомоги розраховується як різниця між трьома прожитковими мінімумами на кожного члена сім'ї та середньомісячним сукупним доходом сім'ї за попередні шість місяців, але не може бути більше, ніж мінімальна заробітна плата.

Згідно з пунктом 4 Порядку надання щомісячної грошової допомоги особі, яка проживає разом з інвалідом I чи II групи внаслідок психічного розладу, який за висновком лікарської комісії медичного закладу потребує постійного стороннього догляду, на догляд за ним, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 02 серпня 2000 року № 1192 (далі - Порядок), допомога на догляд надається дієздатній особі, яка зареєстрована або постійно проживає на одній житловій площі з інвалідом I чи II групи внаслідок психічного розладу, який за висновком лікарської комісії медичного закладу потребує постійного стороннього догляду, і здійснює догляд за ним.

Пунктом 5 Порядку визначено, що розрахунок середньомісячного сукупного доходу сім'ї для призначення допомоги на догляд провадиться відповідно до Методики обчислення сукупного доходу сім'ї для всіх видів соціальної допомоги, затвердженої спільним наказом Мінсоцполітики, Мінфіну, Мінекономіки, Держкоммолодьспорттуризму, Держкомстату.

Відповідно до пункту 7 Порядку для призначення грошової допомоги на догляд відповідним органам соціального захисту населення подаються такі документи: заява; документ, що посвідчує особу; довідка про склад сім'ї із зазначенням прізвищ, імен та по батькові, родинних зв'язків членів сім'ї; довідки про доходи кожного члена сім'ї; висновок лікарської комісії медичного закладу щодо необхідності постійного стороннього догляду за інвалідом I чи II групи внаслідок психічного розладу; довідки про наявність і розміри земельних ділянок, виділених для ведення особистого підсобного господарства, городництва, сінокосіння, випасання худоби, та земельної частки, виділеної унаслідок розпаювання землі. Форма заяви затверджується Мінсоцполітики, а форма висновку щодо необхідності постійного стороннього догляду за інвалідом I чи II групи внаслідок психічного розладу - МОЗ разом з Мінсоцполітики.

Аналіз зазначених правових норм дає підстави для висновку, що умовами надання особі щомісячної грошової допомоги по догляду є проживання разом з інвалідом I чи II групи внаслідок психічного розладу, який за висновком лікарської комісії медичного закладу потребує постійного стороннього догляду, та здійснення за ним догляду, виключно на підставі звернення до відповідного структурного підрозділу з питань соціального захисту населення із заявою про призначення такої допомоги та подання інших необхідних документів.

Як видно з матеріалів справи, ОСОБА_1 проживає разом із дружиною ОСОБА_3, інвалідом I групи внаслідок психічного розладу, яка згідно з висновком лікарської комісії від 04 лютого 2015 року № 227 потребує постійного стороннього догляду.

06 лютого 2015 року ОСОБА_1 звернувся до відповідача про призначення йому щомісячної грошової допомоги на догляд відповідно до Закону України «Про психіатричну допомогу», подавши необхідні для цього документи, на підставі чого йому призначено таку допомогу з 01 лютого 2015 року по 31 липня 2015 року.

Однак позивачем не надано суду жодних доказів в підтвердження звернення до управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Володимир-Волинської міської ради із заявою про призначення йому щомісячної грошової допомоги на догляд відповідно до Закону України «Про психіатричну допомогу» до лютого 2015 року та останнім заперечується факт такого звернення.

Крім цього, суду надано висновок лікарської комісії медичного закладу щодо необхідності постійного стороннього догляду за ОСОБА_3, інвалідом I групи внаслідок психічного розладу, від 04 лютого 2015 року, що також свідчить про відсутність у позивача необхідних документів для призначення йому відповідної допомоги.

Відтак, посилання позивача на неодноразові звернення до структурного підрозділу з питань соціального захисту населення про призначення йому грошової допомоги на догляд відповідно до Закону України «Про психіатричну допомогу» є необґрунтованими.

Щодо наявної в матеріалах справи копії заяви позивача від 07 грудня 2011 року, то така стосувалась призначення компенсаційної виплати, надання якої передбачене статтею 7 Закону України «Про соціальні послуги», та призначення якої виключає можливість отримання грошової допомоги на догляд.

Таким чином, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про зобов'язання відповідача здійснити йому нарахування та виплату допомоги по догляду за інвалідом І групи внаслідок психічного розладу за січень 2015 року.

За наведених обставин, суд приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно вирішив справу по суті, однак, допустив помилкове застосування норм процесуального права, що відповідно до пункту 1 статті 201 Кодексу адміністративного судочинства України є підставою для зміни оскаржуваної постанови.

Керуючись статтями 160, 195, 196, 198, 201, 205, 207, 254, 256 Кодексу адміністративного судочинства України,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 04 серпня 2015 року по справі № 154/1979/15 за позовом ОСОБА_1 до управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Володимир-Волинської міської ради про визнання протиправною бездіяльності та зобов'язання вчинити дії - змінити, виклавши резолютивну частину постанови в наступній редакції:

«Позовні вимоги ОСОБА_1 до управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Володимир-Волинської міської ради про визнання протиправною бездіяльності та зобов'язання здійснити нарахування та виплату допомоги по догляду за інвалідом І групи внаслідок психічного розладу за період з 01 січня 2012 року по 31 грудня 2014 року залишити без розгляду.

В решті позову відмовити».

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання постанови в повному обсязі, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий: А.І. Рибачук

Судді В.М. Багрій

В.Я. Качмар

Повний текст постанови виготовлено 16 листопада 2015 року.