Справа № 804/12888/15
Суддя: Коренев Андрій Олексійович
Дата ухвалення: 2015-11-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді - Коренева А.О., розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпропетровську в приміщенні Дніпропетровського окружного адміністративного суду адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Кривбаспромбуд» (далі - позивач) до Криворізької південної ОДПІ ГУ ДФС у Дніпропетровській області (далі - відповідач, ДПІ) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 31.10.14, -
Суд зазначає, що відповідно до ч.4 ст.128 КАС України у разі неприбуття відповідача, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин розгляд справи може не відкладатися і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.
Вивчивши доводи позову та заперечень, дослідивши матеріали справи, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та заперечення, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд при винесені постанови виходить з наступних підстав та мотивів.
За висновками вказаного акту камеральної перевірки податкової декларації з плати за землю (орендна плата за земельні ділянки державної та комунальної власності) на 2014рік позивачем порушені ст.286, п.288.4 ст.288, п.275.1 ст.275 ПКУ, в результаті чого встановлено заниження орендної плати за період січень-липень 2014р. на загальну суму 790 622,35 грн. (а.с.60- 61).
Підставою для означених висновків слугували судження посадової особи ДПІ про те, що позивачем при обчислені річної плати за землю безпідставно враховано рішення Криворізької міської ради від 14.05.2010 року № 3884 "Про затвердження технічної документації з нормативно-грошової оцінки земель міста Кривого Рогу", дія якого припинена на бюджетний період 2014р. (ухвала Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 26.02.2013р. №2а-423/10/0408). На думку ДПІ, позивач мав застосувати ставки податку та коефіцієнт диференціації згідно з рішенням Криворізької міської ради від 26.06.2013 за № 2088 «Про ставки податку за земельні ділянки на території м. Кривого Рогу», яким з 01.01.2014 року затверджено та введено в дію розміри коефіцієнтів диференціації ставки земельного податку за користування земельними ділянками певного функціонального використання та місцезнаходження в межах міста. Адже приписами п.275.1. ст. 275 ПКУ визначено ставки податку за земельні ділянки та коефіцієнти для міст обласного значення з чисельністю населення від 500 до 1000 тис. осіб, нормативну грошову оцінку, яких не проведено (2,82 (ставка податку за 1 кв.м) * 2,5 (коефіцієнт, що застосовується у містах обласного значення).
Перевіряючи юридичну та фактичну обґрунтованість вказаних висновків відповідача і винесеного на їх підставі спірного акту індивідуальної дії на відповідність вимогам ч.3 ст.2 КАС України, проаналізувавши положення законодавчих актів, якими врегульовані спірні правовідносини, суд зауважує на наступному.
Орендар самостійною обчислює суму орендної плати щороку станом на 1 січня і до 20 лютого поточного року подає відповідному органу державної податкової служби податковою декларацію на поточний рік за формою, встановленою центральним податковим органом з розбивкою річної суми рівними частками за місяцями (п.14). Відповідно до п.21 Договору неповернення земельної ділянки не звільняє орендаря від сплати орендної плати за фактичне користування земельною ділянкою. Плата за фактичне користування «земельною ділянкою вноситься у розмірах, визначених розділом "Орендна плата" цього Договору. Нарахування орендної плати припиняється з дати оформлення акта приймання-передачі (повернення) земельної ділянки.
Враховуючи наведені приписи п.21 Договору, з огляду на відсутність акту приймання-передачі (повернення) земельної ділянки за вказаним Договором, який би підтверджував факт повернення позивачем орендодавцю такої земельної ділянки, суд зазначає, що доводи позивача про відсутність підстав для нарахування податкових зобов'язань з орендної плати за землю по даному договору є безпідставними.
Суд відмічає, що згідно з ч.1 ст. 15 Закону України «Про оренду землі» однією з істотних умов договору оренди землі є орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату.
Відповідно до ст.21 Закону України «Про оренду землі» орендна плата це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою; розмір, форма і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України).
За приписами ст.288 ПКУ (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки; платником орендної плати є орендар земельної ділянки; об'єктом оподаткування є земельна ділянка, надана в оренду; розмір та умови внесення орендної плати встановлюються у договорі оренди між орендодавцем (власником) і орендарем.
Положеннями п.288.5. ст.288 ПКУ (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) розмір орендної плати встановлюється у договорі оренди, але річна сума платежу: не може бути меншою: - для земель сільськогосподарського призначення - розміру земельного податку, що встановлюється цим розділом; - для інших категорій земель - трикратного розміру земельного податку, що встановлюється цим розділом.
За змістом п.286.2. ст.286 ПКУ платники плати за землю (крім фізичних осіб) самостійно обчислюють суму податку щороку станом на 1 січня і не пізніше 20 лютого поточного року подають відповідному контролюючому органу за місцезнаходженням земельної ділянки податкову декларацію на поточний рік за формою, встановленою у порядку, передбаченому статтею 46 цього Кодексу, з розбивкою річної суми рівними частками за місяцями. Подання такої декларації звільняє від обов'язку подання щомісячних декларацій. При поданні першої декларації (фактичного початку діяльності як платника плати за землю) разом з нею подається довідка (витяг) про розмір нормативної грошової оцінки земельної ділянки, а надалі така довідка подається у разі затвердження нової нормативної грошової оцінки землі.
Відповідно до п.289.1 ст.289 ПКУ для визначення розміру податку та орендної плати використовується нормативна грошова оцінка земельних ділянок.
Судом встановлено, що постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 01.11.11 скасовано постанову суду першої інстанції від 20.08.10 року та визнано нечинним рішення Криворізької міської ради Дніпропетровської області № 3884 від 14.05.2010 р. «Про затвердження технічної документації з нормативної грошової оцінки земель міста Кривого Рогу». Ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 26.02.13 по вказаній справі роз'яснено, що дія рішення Криворізької міської ради Дніпропетровської області № 3884 від 14.05.2010 р. «Про затвердження технічної документації з нормативної грошової оцінки земель міста Кривого Рогу» може бути припинена тільки на бюджетний період 2014 року.
Суд відмічає, що ставки податку за земельні ділянки, розташовані в межах населених пунктів, нормативну грошову оцінку яких не проведено, визначені приписами п.275.1 ст.275 ПКУ в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, за змістом яких, ставка податку в населених пунктах з чисельністю населення від 500 до 1000 (до яких відноситься м. Кривий Ріг) дорівнює 2,82 гривні за 1 кв.м., а в редакції з 01.04.14 - 3,05 гривні за 1 кв.м.
Як вбачається з розрахунку суми грошового зобов'язання за спірним рішенням, така сума визначена ДПІ, виходячи з: розміру земельної ділянки - 23 533 кв.м * ставки податку за 1 кв.м - 2,82 * коефіцієнт, що застосовується у містах обласного значення - 2,5 * коефіцієнту диференціації відповідно до рішення Криворізької міської ради від 26.06.2013 № 2088 «Про ставки податку за земельні ділянки на території м. Кривого Рогу - 3 * трикратного розміру земельного податку - 3 = 1 493 168,85 грн. (за 7 місяців складає 871 015,18 грн.).
Суд відмічає, що відповідно до пп.14.1.72 п.14.1 ст.14 ПКУ земельний податок - обов'язковий платіж, що справляється з власників земельних ділянок та земельних часток (паїв), а також постійних землекористувачів, згідно з пп.14.1.136 п.14.1 ст.14 ПКУ орендна плата за земельні ділянки державної і комунальної власності - обов'язковий платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою.
На підставі наведених законодавчих приписів суд дійшов висновку, що земельний податок і орендна плата за своєю природою є різними видами платежів, які мають різний порядок обчислення та нарахування.
З огляду на викладене суд вважає безпідставним застосування ДПІ при розрахунку спірної суми грошового зобов'язання з орендної плати рішення Криворізької міської ради від 26.06.13 №2088 «Про ставки податку за земельні ділянки на території м. Кривого Рогу» в частині коефіцієнту диференціації у розмірі 3.
Враховуючи наведене, суд зазначає, що оскаржуване рішення не узгоджується з приписами ПКУ та не відповідає критеріям правомірності, визначеним в.ч.3 ст.2 КАС України, відповідно до яких у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно тощо.
Визначення платнику грошових зобов'язань, в тому числі з орендної плати з юридичних осіб, належить до виключної компетенції відповідача та не належить до компетенції адміністративного суду, а відтак суд не повноважний перебирати функції іншого суб'єкта владних повноважень в реалізації відповідних управлінських функцій і вирішенні питань, віднесених до виключної компетенції такого суб'єкта, та розраховувати і визначати платнику грошові зобов'язання з відповідного податку (збору).
Оскільки доводи та позиція контролюючого органу щодо розміру заниженої позивачем суми орендної плати з юридичних осіб не ґрунтуються на вимогах ПКУ, спірне податкове повідомлення-рішення підлягає скасуванню як протиправне.
Згідно з ч.1 ст. 94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.
Керуючись ст.ст. 2, 8-12, 69, 71, 94, 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -
Адміністративний позов задовольнити.
Присудити на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Кривбаспромбуд» сплачений судовий збір в розмірі 487,20 грн. (чотириста вісімдесят сім гривень 20 коп.) за рахунок бюджетних асигнувань Криворізької південної об'єднаної державної податкової інспекції ГУ ДФС України у Дніпропетровській області.
Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції за правилами, визначеними ст.186 КАС України.

Постанова суду набирає законної сили згідно зі ст.254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя А.О. Коренев