Справа № 817/1212/15
Суддя: Моніч Б.С.
Дата ухвалення: 2015-09-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Нор У.М.
Суддя-доповідач:Моніч Б.С.
ПОСТАНОВА

іменем України

"01" вересня 2015 р. Справа № 817/1212/15

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Моніча Б.С.

суддів: Бондарчука І.Ф.

Хаюка С.М.,

при секретарі Лялевич С.С. ,

за участю

представника позивача,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову Рівненського окружного адміністративного суду від "01" липня 2015 р. у справі за позовом ОСОБА_3 до Дубенської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Рівненській області, третя особа на стороні відповідача Публічне акціонерне товариство "Укрсоцбанк" визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення ,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернувся до Рівненського окружного адміністративного суду з позовом до Дубенської об'єднаної державної податкової інспекції ДФС у Рівненській області, третя особа на стороні відповідача ПАТ "Укрсоцбанк", відповідно до якого, просив суд визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення № від 07.04.2015 року, яким визначено суму податкового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб за 2013 рік в сумі 15052,55 грн., в тому числі 12042,04 грн. за основним платежем та 3010,51 грн. за штрафними санкціями.

Постановою Рівненського окружного адміністративного суду від 01.07.2015 року в задоволенні позову ОСОБА_3 до Дубенської об'єднаної державної податкової інспекції ДФС у Рівненській області, третя особа на стороні відповідача ПАТ "Укрсоцбанк" про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_3 до Державного бюджету України судовий збір у сумі 1644,30 грн. (тисяча шістсот сорок чотири гривні тридцять копійок).

Не погоджуючись з вищезазначеною постановою, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції як таку, що постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права та постановити нову, якою позовну заяву задовольнити.

Розглянувши справу в межах, визначених ст. 195 КАС України, заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника, перевіривши доводи апеляційної скарги, матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено та не заперечується сторонами, що між ОСОБА_3 та ПАТ "Укрсоцбанк" 27.07.2007 року укладено кредитний договір №740/29-САФО3.16-2 на суму 24837,00 доларів США (а.с.12-15).

07.08.2013 року ОСОБА_3 звернувся до ПАТ "Укрсоцбанк" із заявою щодо застосування програми позасудового врегулювання спору за уніфікованими опціями банку по частині списання 100 відсотків нарахованих процентів та штрафних санкцій (а.с.63).

Відповідно до повідомлення №10.1-186/96-14817 від 20.11.2013 року ПАТ "Укрсоцбанк" 20.11.2013 року здійснено анулювання заборгованості за договором кредиту №740/29-САФО3.16-2 (що включає заборгованість по нарахованим процентам) в сумі 72184,94 грн. Крім того, повідомленням №10.1-186/96-14817 від 20.11.2013 року ПАТ "Укрсоцбанк" повідомив позивача, що відповідно до п.п.164.2.17 п.164.2 ст.164 Податкового кодексу України вищевказану суму необхідно відобразити в річній податковій декларації та самостійно сплатити суму податку на доходи фізичних осіб (а.с.64).

З матеріалів справи вбачається, що посадовими особами Дубенської об'єднаної державної податкової інспекції ДФС у Рівненській області проведено позапланову невиїзну перевірку ОСОБА_3 з питань дотримання вимог податкового законодавства при отриманні доходів як додаткового блага у вигляді анульованої суми боргу за кредитним договором з ПАТ "Укрсоцбанк" за результатами якої складено акт перевірки від 19.03.2015 року №42/17/НОМЕР_1, яким встановлено порушення абзацу «д» пп.164.2.17 п.164.2 ст. 164, п.167.1 ст. 167, п.179.7 ст.179 Податкового кодексу України (а.с.7-11).

На підставі акту перевірки від 19.03.2015 року №42/17/НОМЕР_1 Дубенською об'єднаною державною податковою інспекцією ДФС у Рівненській області винесено податкове повідомлення - рішення № від 07.04.2015 року, яким визначено суму податкового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб за 2013 рік в сумі 15052,55 грн., в тому числі 12042,04 грн. за основним платежем та 3010,51 грн. за штрафними санкціями (а.с.6).

Надаючи правову оцінку обставинам справи, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно до п. 164.1 ст.164 ПК України базою оподаткування є загальний оподатковуваний дохід з урахуванням особливостей, визначених цим розділом. Загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду.

Абзацом д) пп. 164.2.17 п. 164.2 ст.164 ПК України передбачено, що до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включаються суми боргу платника податку, анульованого (прощеного) кредитором за його самостійним рішенням, не пов'язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності. Якщо кредитор повідомляє платника податку - боржника рекомендованим листом з повідомленням про вручення або шляхом укладення відповідного договору, або шляхом надання повідомлення боржнику під підпис особисто про анулювання (прощеного) боргу та включає суму анульованого (прощеного) боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було анульовано (прощеного), такий боржник самостійно сплачує податок з таких доходів та відображає їх у річній податковій декларації.

Вказаний абз. д) є складовою пп. 164.2.17 п. 164.2 ст.164 ПК України, яким передбачено включення до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку доходу, отриманого як додаткове благо, і фактично визначає один з видів такого додаткового блага.

Так, відповідно до п.п.14.1.56 п.14.1 ст.14 ПК України доходи - загальна сума доходу платника податку від усіх видів діяльності, отриманого (нарахованого) протягом звітного періоду в грошовій, матеріальній або нематеріальній формах як на території України, її континентальному шельфі у виключній (морській) економічній зоні, так і за їх межами.

Згідно з п.п.14.1.47. п.14.1. ст.14 ПК України додаткові блага - кошти, матеріальні чи нематеріальні цінності, послуги, інші види доходу, що виплачуються (надаються) платнику податку податковим агентом, якщо такий дохід не є заробітною платою та не пов'язаний з виконанням обов'язків трудового найму або не є винагородою за цивільно-правовими договорами (угодами), укладеними з таким платником податку (крім випадків, прямо передбачених нормами розділу IV цього Кодексу).

Відповідно до п. 163.1 ст.163 ПК України об'єктом оподаткування резидента є загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід; доходи з джерела їх походження в Україні, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання); іноземні доходи - доходи (прибуток), отримані з джерел за межами України.

Згідно п. 164.1 ст.164 ПК України базою оподаткування є загальний оподатковуваний дохід, з урахуванням особливостей, визначених цим розділом. Загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду.

З аналізу наведених положень ПК України можна зробити висновок, що до доходів взагалі та додаткових благ, зокрема, відносяться матеріальні та нематеріальні цінності, кошти та інші активи, які безпосередньо отримані платником податку та які збільшують загальний майновий стан цього платника і забезпечують приріст його активів у той чи іншій формі.

Враховуючи положення наведених норм, суд першої інстанції прийшов до помилкового висновку висновку, що протягом перевіряємого періоду ОСОБА_3 отримував доходи, які згідно з Податковим кодексом України підлягають включенню до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу та відображенню платником в податковій декларації про майновий стан та доходи.

Матеріали справи свідчать, що в результаті реалізації договірних правовідносин між Банком та ОСОБА_3 останнім було повернуто Банку суму більшу, ніж була отримана ним в якості кредиту, тобто у позивача внаслідок вказаних правовідносин фактично не відбулось збільшення загального майнового стану чи приросту його активів у той чи іншій формі, а тому у нього і відсутній об'єкт оподаткування в розумінні положень ст.14, п.163.1 ст.163, п.164.1 ст.164 ПК України.

З урахуванням викладеного, суд вважає помилковими посилання відповідача на положення абз. д) пп.164.2.17 п.164.2 ст.164, п.167.1 ст.167, п.179.7 ст.179 ПК України, як на безумовну підставу для донарахування позивачу податкових зобов'язань з податку на доходи фізичних осіб, оскільки вказана норма повинна застосовуватись в кореспонденції з положеннями ст.14, п.163.1 ст.163, п.164.1 ст.164 ПК України і не може їм суперечити.

Крім цього, відповідно до пп.165.1.29 ст.165 ПК України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку не включається основна сума кредиту, що отримується платником податку (протягом строку дії договору), у тому числі фінансового кредиту, забезпеченого заставою, на визначений строк та під проценти.

З аналізу вказаної норми вбачається, що протягом дії кредитного договору отримані платником податку від банку кошти не можуть бути включені до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу такого платника.

Одночасно, відповідно до положень абз. д) пп.164.2.17 п.164.2 ст.164 ПК України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається сума боргу платника, анульованого кредитором до закінчення строку позовної давності, перебіг якого розпочинається за правилами цивільного законодавства після спливу строку на виконання зобов'язання.

Разом з тим, з матеріалів справи вбачається, що згідно умов укладеного між позивачем та Банком договору граничний термін погашення позивачем кредиту встановлено до 26.07.2014 року, і фактично, між сторонами в межах цивільних правовідносин відбулось дострокове припинення кредитного договору шляхом дострокового часткового погашення позичальником кредитної заборгованості з одночасним анулюванням Банком оговореної іншої частини цієї заборгованості, що підтверджується квитанцією №FJB051 від 08.08.2013 року про погашення заборгованості (а.с.37), та довідкою Банку від 08.08.2013 року про відсутність у ОСОБА_3 заборгованості станом на 08.08.2013 року (а.с. 37).

Отже, враховуючи, що ОСОБА_3 було фактично повернуто на рахунок Банку кошти, які перевищують розмір отриманих в якості кредиту, сторонами по договору фактично було достроково припинено дію договору кредиту на певних умовах, колегія суддів приходить до висновку про те, що позивачем не було отримано оподатковуваного доходу в розумінні ст.14, п.163.1 ст.163, п.164.1 ст.164, п.п.164.2.17 п.164.2 ст.164, 165 ПК України, а тому колегія суддів вважає, що спірне податкове повідомлення-рішення є протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

Аналогічної позиції дотримується Вищий адміністративний суд України в ухвалі від 25.09.2014 по справі К/800/40206/14.

Відповідно до ст.198 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати її та прийняти нову постанову суду.

Відповідно до ст. 202 КАС України, підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

За таких підстав апеляційна скарга підлягає задоволенню, а постанова суду першої інстанції скасуванню з прийняттям нової постанови про задоволення позову.

Задовольняючи позов, суд вирішує питання про судові витрати.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 202, 205, 207 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити, постанову Рівненського окружного адміністративного суду від "01" липня 2015 р. скасувати.

Прийняти нову постанову, якою позовні вимоги задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № від 17.04.2015 року про визначення суми податкових зобов'язань з податку на доходи фізичних осіб за 2013 рік в сумі 15052,55 грн. (12042,04 грн. - основного платежу та 3010,51 грн. - штрафних санкцій).

Присудити на користь ОСОБА_3 з Державного бюджету України 1096,20 грн. понесених ним витрат по сплаті судового збору.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання її в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Б.С. Моніч

судді: І.Ф.Бондарчук

С.М.Хаюк

Повний текст cудового рішення виготовлено "07" вересня 2015 р.

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу/позивачам: ОСОБА_3 АДРЕСА_1

представник ОСОБА_5. АДРЕСА_2

3- відповідачу/відповідачам: Дубенська об'єднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС у Рівненській області вул. Грушевського,134,м.Дубно,Дубенський район, Рівненська область,35600

4-третій особі: Публічне акціонерне товариство "Укрсоцбанк" - вул.Ковпака,29,м.Київ,03150,