Справа № 2-а-5637/11
Суддя: Стадник І. М.
Дата ухвалення: 2011-10-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а-5637/11
ПОСТАНОВА

Іменем України

05 жовтня 2011 року м. Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Стадника І.М.,

при секретарі Барановій О.М.,

з участю:

представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача, сільського голови ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_3 до Дорожненської сільської ради Вінницького району про зобовязання сільського голови виконати рішення сесії сільської ради, визнання нечинним рішення сесії сільської ради, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернувся в Вінницький районний суд як суд адміністративної юрисдикції з позовом до Дорожненської сільської ради Вінницького району Вінницької області, в якому вимагає зобовязати Дорожненського сільського голову ОСОБА_2 виконати рішення 33 сесії 5 скликання даної сільської ради від 02.09.2010 року та визнати рішення 4 сесії 6 скликання цієї ж ради нечинним.

В обгрунтування позову посилається на те, що він є підприємцем та отримав рішення 33 сесії 5 скликання Дорожненської сільської ради від 2 вересня 2010 року про надання дозволу на оренду будинку по вул. Шевченка, без номера (колишній медпункт) за підписом сільського голови ОСОБА_4

Далі сплатив збір за видачу дозволу на ведення господарської діяльності в розмірі 340 грн. до бюджету Дорожненської сільської ради, а 25 листопада 2010 року звернувся до новообраного голови Дорожненської сільської ради ОСОБА_2 із заявою про оформлення в установлений законом термін договору оренди зазначеного будинку.

ОСОБА_2 повторно внесла на розгляд 3 сесії 6 скликання Дорожненської сільської ради питання про надання дозволу на оренду будинку ОСОБА_3 і 3-тя сесія Дорожненської сільської ради постановила надати ОСОБА_3 дозвіл на оренду будинку строком на 3 роки.

Після цього рішенням 4 сесії 6 скликання Дорожненської сільської ради Вінницького району прийняте рішення про скасування рішення 33 сесії 5 скликання Дорожненської сільської ради від 02.09.2010 року.

Він зазначене рішення отримав у секретаря сільської ради лише 11 березня 2011 року і вважає таким, що порушує ст. 73, п. 4, 10 ст. 59 Закону України Про місцеве самоврядування в Україні.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримала на умовах, викладених у ньому і суду пояснила, що позивач по справі її рідний брат, який мав намір зайнятися підприємницькою діяльністю на території села Дорожне. Рішенням сесії сільської ради від 2 вересня 2010 року ОСОБА_3 за його заявою було надано дозвіл на надання в оренду будинку без номера, в якому брат мав відкрити будинок побуту для мешканців села. Після рішення, 25.11.2010 року ОСОБА_3 звернувся із заявою про укладення відповідного договору та сплатив 340 грн. як збір за видачу дозволу на ведення господарської діяльності. В грудні 2010 року було ще одне рішення про надання ОСОБА_3 будинку в оренду на 3 роки, яке не виконано. Натомість, в січні 2010 року сільською радою скасовано попередні рішення. Оскаржуване рішення позивач отримав після втручання прокуратури лише 11 березня 2011 року.

Представник позивача просить позов задовольнити, зобовязати сільського голову виконати рішення 33 сесії 5 скликання Дорожненської сільської ради від 02.09.2010 року (укласти договір оренди з позивачем), а також визнати нечинним рішення 4 сесії 6 скликання як таке, що порушує права позивача.

Представник відповідача сільський голова ОСОБА_2 позов не визнала і суду пояснила, що попереднім складом сільської ради дійсно було прийняте рішення, згідно з яким надано дозвіл на укладення з ОСОБА_3 договору оренди будинку. Пізніше ОСОБА_3 звернувся із заявою про укладення договору і вона винесла це питання на розгляд сесії. Депутати погодилися із заявою та надали йому право оренди на 3 роки. Після цього працівники сільради намагалися звязатися з ОСОБА_3 телефоном з тим, щоб він прийшов для укладення договору. Пізніше вона зясувала, що при вирішенні цього питання було порушено порядок надання комунального майна в оренду, що передбачений законодавством. Крім того, будинок 1936 року побудови і перебуває в аварійному стані, а тому на даний час вона не знає чи може він взагалі бути обєктом оренди. В звязку з цим має намір звернутися до організації, яка б провела обстеження технічного стану будинку і надала відповідний висновок. Для врегулювання питань надання в оренду комунального майна сільською радою в квітні 2011 року прийнято рішення, яким затверджено порядок проведення конкурсу з надання майна в оренду.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши письмові докази по справі, суд встановив наступні обставини справи та правовідносини, що відповідають їм.

2 вересня 2010 року рішенням 33 сесії 5 скликання Дорожненської сільської ради надано ОСОБА_3 дозвіл на оренду будинку по вул. Шевченка без номера в с. Дорожне для відкриття перукарні. Крім того, постановлено сплатити збір за видачу дозволу на ведення господарської діяльності в розмірі 340 грн. до бюджету Дорожненської сільської ради. Контроль за виконанням даного рішення покладено на постійну комісію з питань соціально-економічного розвитку, планування, бюджету, фінансів та цін (а.с. 6).

25 листопада 2010 року ОСОБА_3 звернувся до новообраного сільського голови ОСОБА_2 із письмовою заявою про оформлення в установлений законом термін договору оренди на дану будівлю (а.с. 7).

17 грудня 2010 року Дорожненська сільська рада рішенням 3 сесії 6 скликання розглянувши заяву ОСОБА_3 про оформлення договору оренди на нежитлове приміщення по вул. Шевченка, без номера, в с. Дорожне надала йому дозвіл на оренду нежитлового приміщення для відкриття перукарні терміном на 3 роки і доручила сільському голові протягом 10 днів з моменту підписання рішення укласти договір оренди на нежитлове приміщення.

14 січня 2011 року рішенням 4 сесії 6 скликання сільської ради відмінено рішення 33 сесії 5 скликання від 02.09.2010 року.

08 квітня 2011 року рішенням 5 сесії 6 скликання Дорожненської сільської ради затверджено Положення про порядок проведення конкурсу на право укладання договору оренди майна, що є спільною власністю територіальної громади.

Правовідносини, що виникли між сторонами, врегульовані ст. 19, 143, 144 Конституції України, Законами України Про місцеве самоврядування в Україні, Про оренду державного і комунального майна.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Територіальні громади села, селища, міста безпосередньо або через утворені ними органи місцевого самоврядування управляють майном, що є в комунальній власності

Органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов'язковими до виконання на відповідній території.

Рішення органів місцевого самоврядування з мотивів їх невідповідності Конституції чи законам України зупиняються у встановленому законом порядку з одночасним зверненням до суду.

Згідно з Законом України Про місцеве самоврядування в Україні територіальним громадам сіл, селищ, міст, районів у містах належить право комунальної власності на рухоме і нерухоме майно.

Органи місцевого самоврядування від імені та в інтересах територіальних громад відповідно до закону здійснюють правоможності щодо володіння, користування та розпорядження об'єктами права комунальної власності, в тому числі виконують усі майнові операції, можуть передавати об'єкти права комунальної власності у постійне або тимчасове користування юридичним та фізичним особам, здавати їх в оренду, продавати і купувати, використовувати як заставу, вирішувати питання їхнього відчуження, визначати в угодах та договорах умови використання та фінансування об'єктів, що приватизуються та передаються у користування і оренду (ч. 1, 5 ст. 60 Закону України Про місцеве самоврядування в Україні).

Організаційні відносини, пов'язані з передачею в оренду майна державних підприємств, установ та організацій та іншого окремого індивідуально визначеного майна, що перебуває в державній та комунальній власності, підприємств, заснованих на майні, що належить Автономній Республіці Крим або перебуває у комунальній власності (далі - підприємства), їх структурних підрозділів, регулює Закон України від 10 квітня 1992 року Про оренду державного і комунального майна(далі Закон).

Орендодавцями щодо майна, яке перебуває у комунальній власності, є відповідні органи місцевого самоврядування, або органи, уповноважені ними управляти комунальним майном (ст. 5 Закону).

Орендарями згідно з цим Законом можуть бути господарські товариства, створені членами трудового колективу підприємства, його структурного підрозділу, інші юридичні особи та громадяни України, фізичні та юридичні особи іноземних держав, міжнародні організації та особи без громадянства.

Фізична особа, яка бажає укласти договір оренди державного майна з метою використання його для підприємницької діяльності, до укладення договору зобов'язана зареєструватись як суб'єкт підприємницької діяльності (ст. 6 Закону).

Згідно з технічним паспортом на нежитлову будівлю без номера, по вул. Шевченко в с. Дорожне Виконавчий комітет Дорожненської сільської ради є лише користувачем зазначеної будівлі, а правовстановлюючі документи на неї відсутні (реєстрацію у встановленому порядку права власності не проведено).

В свою чергу ОСОБА_3 не представив суду доказів того, що він бажаючи укласти договір оренди для використання його для підприємницької діяльності, до укладення договору зареєструвався як субєкт підприємницької діяльності.

Порядок укладення договору оренди майна передбачений ст. 9 Закону, згідно з якою орендодавець зобовязаний створити умови для інформування заінтересованих осіб про обєкти, які можуть бути передані в оренду, та передачі майна в оренду на конкурсних засадах.

Так, фізичні та юридичні особи, які бажають укласти договір оренди, направляють заяву, проект договору оренди, а також інші документи згідно з переліком, що затверджений наказом Фонду державного майна України №1228 від 18.08.2011 року, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 6 вересня 2011 р. за N 1055/19793, відповідному орендодавцеві, зазначеному у статті 5 цього Закону.

У разі надходження до орендодавця заяви про оренду цілісного майнового комплексу підприємства, його структурного підрозділу, нерухомого майна, а також майна, що не увійшло до статутного (складеного) капіталу господарських товариств, створених у процесі приватизації (корпоратизації), орендодавець, за умови відсутності заборони на передачу майна в оренду, у п'ятиденний строк після дати реєстрації заяви надсилає копії матеріалів органу, уповноваженому управляти відповідним майном.

Органи, уповноважені управляти майном, що належить Автономній Республіці Крим або перебуває у комунальній власності, розглядають подані матеріали і протягом п'ятнадцяти днів після надходження матеріалів повідомляють підприємство про своє рішення (надання дозволу щодо укладення договору оренди або відмову). При розгляді матеріалів щодо передачі в оренду нерухомого майна можуть враховуватися пропозиції місцевої державної адміністрації, відповідного органу місцевого самоврядування щодо розміщення бюджетних установ і організацій.

Орендодавець протягом п'яти днів після погодження умов договору оренди з органом, уповноваженим управляти відповідним майном (у випадках, передбачених цим Законом, - органом Антимонопольного комітету України), а в разі якщо заява про оренду майна не потребує узгодження (щодо оренди окремого індивідуально визначеного майна, крім нерухомого), протягом 15 днів після дати її реєстрації розміщує в офіційних друкованих засобах масової інформації та на веб-сайтах орендодавців оголошення про намір передати майно в оренду або відмовляє в укладенні договору оренди і повідомляє про це заявника.

Протягом 10 робочих днів після розміщення оголошення орендодавець приймає заяви про оренду відповідного майна.

Протягом трьох робочих днів після закінчення строку приймання заяв орендодавець своїм наказом ухвалює рішення за результатами вивчення попиту на об'єкт оренди. У разі якщо подано лише одну заяву, конкурс на право оренди не проводиться і договір оренди укладається із заявником. У разі надходження двох і більше заяв орендодавець оголошує конкурс на право оренди.

Порядок проведення конкурсу визначається для обєктів, що перебувають у комунальній власності відповідними органами місцевого самоврядування.

У разі визначення орендаря на конкурсних засадах орендодавець надсилає копії проекту договору та інших матеріалів відповідним органам, зазначеним у частині другій цієї статті, у п'ятиденний термін після дати затвердження результатів конкурсу.

У разі відмови в укладенні договору оренди, а також неодержання відповіді у встановлений термін заінтересовані особи мають право звернутися за захистом своїх інтересів до суду.

Як випливає з пояснень представників сторін, письмових доказів, досліджених судом, при прийнятті Дорожненською сільською радою рішення 33 сесії 5 скликання від 02.09.2010 року вимоги ст. 9 Закону України Про оренду державного і комунального майнавраховані не були.

Зазначене призвело до того, що проект договору оренди землі, який би відповідав вимогам закону та містив істотні умови для договорів даного виду (ст. 10 Закону), попередньо не складався.

Таким чином, позивач просить зобовязати сільського голову ОСОБА_2 виконати рішення сесії сільської ради від 02.09.2010 року укласти з ним договір оренди земельної ділянки, проте сторони попередньо не досягли згоди щодо усіх істотних умов даного договору як це передбачено законом.

Крім того, рішення 33 сесії 5 скликання Дорожненської сільської ради від 02.09.2009 року скасоване (відмінене) рішенням 4 сесії 6 скликання Дорожненської сільської ради від 14 січня 2011 року.

Вважаючи його незаконним позивач посилається на те, що ч. 2 ст. 144 Конституції України, ч. 10 ст. 59 Закону України Про місцеве самоврядування в Україні, згідно з якими на його думку жодні органи чи посадові особи крім суду не вправі скасовувати чи визнавати незаконними рішення рад.

Згідно з Рішенням Конституційного Суду України №7-рп/2009 від 16.04.2009 року в справі за конституційним поданням Харківської міської ради щодо офіційного тлумачення положень частини другої статті 19, статті 144 Конституції України, статті 25, частини чотирнадцятої статті 46, частин першої, десятої статті 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" (справа про скасування актів органів місцевого самоврядування) в аспекті конституційного подання положення частини другої статті 19, статті 144 Конституції України, статті 25, частин першої, десятої статті 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" від 21 травня 1997 року N 280/97-ВР (з наступними змінами) стосовно права органу місцевого самоврядування скасовувати свої раніше прийняті рішення та вносити до них зміни необхідно розуміти так, що орган місцевого самоврядування має право приймати рішення, вносити до них зміни та/чи скасовувати їх на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Зі змісту частини другої статті 144 Конституції України та частини десятої статті 59 Закону вбачається, що рішення органів місцевого самоврядування та їх посадових осіб з мотивів невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними з ініціативи заінтересованих осіб судом загальної юрисдикції, тобто в судовому порядку. Однак, як вважає Конституційний Суд України, це не позбавляє орган місцевого самоврядування права за власною ініціативою або ініціативою інших заінтересованих осіб змінити чи скасувати прийнятий ним правовий акт (у тому числі і з мотивів невідповідності Конституції чи законам України).

Як зазначено в самому рішенні 4 сесії 6 скликання від 14 січня 2011 року воно прийнято після заслуховування інформації сільського голови та з урахуванням того, що не утворена конкурсна комісія щодо надання в оренду обєктів, що спільною комунальною власністю територіальної громади та не затверджене положення про порядок проведення конкурсу на право укладенні договору оренди майна, що суперечить закону щодо надання в оренду обєктів, які є спільною комунальною власністю територіальної громади.

На момент розгляду справи судом Дорожненською сільською радою рішенням 5 сесії 6 скликання від 8 квітня 2011 року затверджено Положення про порядок проведення конкурсу н право укладання договору оренди майна, що є спільною власністю територіальної громади, а тому позивач може реалізувати своє право на отримання в оренду майна, що перебуває у комунальній власності відповідно до вимог Закону України Про оренду державного і комунального майната зазначеного Положення.

При прийнятті Дорожненською сільською радою рішення 4 сесії 6 скликання від 14 січня 2011 року права позивачі порушені не були, ним скасовано рішення 33 сесії 5 скликання від 2 вересня 2011 року, а тому правових підстав для зобовязання сільського голови с. Дорожне виконати дане рішення немає.

Вищевикладене дає суду підстави для відмови в задоволенні позову.

На підставі ст. 9 Закону України Про оренду державного і комунального майна, ст. 59, 73 Закону України Про місцеве самоврядування в Україні, керуючись ст. 9, 11, 86, 163 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ :

В задоволенні позову ОСОБА_3 до Дорожненської сільської ради Вінницького району про зобовязання сільського голови виконати рішення сесії сільської ради, визнання нечинним рішення сесії сільської ради відмовити повністю.

На постанову може бути подана апеляція до Вінницького апеляційного адміністративного суду через Вінницький районний суд протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя: