Справа № 2а-3015/09/0970
Суддя: Гундяк В.Д.
Дата ухвалення: 2010-01-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" січня 2010 р. Справа № 2а-3015/09/0970

Івано-Франківський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого - судді Гундяка В.Д.,

при секретарі Лавринович Т.В.,

за участю: представників позивача ОСОБА_1, ОСОБА_2,

представників відповідача ОСОБА_3, ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м.Івано-Франківську справу за позовом ОСОБА_5 до Державної податкової інспекції в м.Івано-Франківську про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

В С Т А Н О В И В:

09.11.2009 року ОСОБА_5 звернувся з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції в м.Івано-Франківську про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень. Позовні вимоги мотивував тим, що відповідачем безпідставно згідно оскаржуваних рішень визначено податкові зобовязання по податку з доходів фізичних осіб в сумі 3 693,15 грн. та податку на додану в сумі 39 997,50 грн.

У судовому засіданні представники позивача позовні вимоги підтримали, суду пояснили, що за наслідками проведеної перевірки відповідачем по справі були прийняті оскаржувані податкові повідомлення-рішення, які позивач вважає протиправними, так як ОСОБА_5 жодним чином не було порушено положень ЗУ Про податок на додану вартість, Декрет КМУ Про прибутковий податок з громадян та ЗУ Про податок з доходів фізичних осіб, а тому у ДПІ в м.Івано-Франківську не було підстав донарахування податкових зобовязань із застосуванням штрафних санкцій. При цьому зіслались на відсутність у позивача визначеного Законом обовязку щодо сплати відповідних податків при перевищенні останнім граничного розміру обсягу протягом звітного періоду. Тому на думку представників позивача обовязок щодо сплати вищевказаних податків може виникати виключно з наступного звітного періоду після періоду в якому відбулось згадане перевищення.

Представники відповідача в судовому засіданні позов не визнали, суду пояснили, що позовні вимоги вважають безпідставними, необґрунтованими та такими, що не підлягають до задоволення. На їх думку внаслідок порушення позивачем чинного законодавства останньому правомірно визначено податкові зобовязання згідно оскаржуваних рішень.

Вислухавши представників сторін, дослідивши подані докази, суд прийшов до висновку, що позов не підлягає до задоволення з наступних мотивів.

В судовому засіданні встановлено, з 08.05.2009 року по 22.05.2009 року Державною податковою інспекцією в м.Івано-Франківську проведено планову виїзну комплексну документальну перевірку діяльності підприємця ОСОБА_5 за період з 01.01.2006 року по 31.12.2008 року.

За результатами перевірки ДПІ в м.Івано-Франківську складено акт за №6206/17-3/191431897 від 22.05.2009 року, в якому зафіксовано порушення позивачем вимог пп.4.2.2 ст.4 ЗУ Про порядок погашення зобов'язань перед бюджетами та державними цільовими фондами, ст.ст.13-14 декрету КМУ Про прибутковий податок з громадян, п.7.1 ст.7 ЗУ Про податок з доходів фізичних осіб, п.4.2.8 п.4.2 ст.4, п.8.1 ст.8, ст.ст.18, 19 ЗУ Про податок з доходів фізичних осіб, пп..2.3.1 п.2.3 ст.2, пп.7.2.8 п.7.2, пп.7.3.1 п.7.3, 7.4.5, пп. 7.7.1, пп.7.8.1 м п.7.8 ст.7, п.9.3, п.9.4 ст.9 Закону України Про податок на додану вартість. На підставі вказаного акту ДПІ у м.Івано-Франківську прийняло оскаржуване рішення за №/0 від 04.06.2009 року, яким СПД ОСОБА_5 донараховано податок з доходів фізичних осіб в сумі 3 693,15 грн. та оскаржуване рішення за №/0 від 04.06.2009 року, яким донараховано податок на додану вартість в сумі 39 997,50 грн. Не погоджуючись із прийнятими відповідачем рішеннями позивач оскаржив їх в адміністративному порядку. Однак за результатами розгляду скарги ОСОБА_6 до Державної податкової адміністрації в області та ДПА України, залишені без задоволення.

Суд погоджується з висновками ДПІ, зробленими за наслідками проведеної перевірки, та з прийнятими вищевказаними податковими повідомленнями-рішеннями з огляду на нижчевикладене.

Згідно ст..67 Конституції України кожен зобовязаний сплачувати податки та збори в порядку та розмірах, визначених законом.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 зареєстрований як субєкт підприємницької діяльності згідно рішення Івано-Франківського міськвиконкому від 19.10.2001 року , що підтверджується виданим свідоцтвом про державну реєстрацію, копія якого наявна в матеріалах справи.

У відповідності до Наказу ДПА за №599 від 29.05.1999 року суб'єкти підприємницької діяльності - фізичні особи, які займаються підприємницькою діяльністю без створення юридичної особи і у трудових відносинах з якими, включаючи членів їх сімей, протягом календарного року перебуває не більше 10 осіб та обсяг виручки яких від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) за календарний рік не перевищує 500 тис. гривень, мають право обрати спосіб оподаткування доходів за єдиним податком шляхом отримання свідоцтва про сплату єдиного податку за встановленою формою.

Відповідно до акту перевірки та наявних у справі доказів, видами діяльності ОСОБА_5 протягом періоду оптова торгівлю деревиною, будівельними матеріалами, посередництво в торгівлі деревиною та будівельними матеріалами, надання інших комерційних послуг. Фактично у період перевірки позивач здійснював діяльність у сфері інформаційно-маркетингових та посередницьких послуг на спрощеній системі оподаткування, обліку та звітності на 2006 рік за ставкою податку 60 грн. За період з 01.01.2007 року по 31.12.2007 року здійснював діяльність у сфері посередництва по забезпеченню залізобетоном (без гуртової торгівлі) на спрощені системі оподаткування, обліку та звітності за ставкою 80 грн. За період з 01.01.2008 року по 31.12.2008 року здійснював діяльність у сфері роздрібної торгівлі, підрядні роботи на загальній системі оподаткування, згідно з ІV розділом ДКМУ Про прибутковий податок з громадян шляхом сплат авансових платежів з оціночного доходу.

Документальною перевіркою встановлено перевищення позивачем виручки в розмірі 500 тисяч грн. у ІV-кварталі 2007 році.

Обставини щодо перебування ОСОБА_6 на спрощеній системі оподаткування та перевищення ним граничного розміру виручки доказування не потребують згідно ч.3 ст.72 КАСУ.

Відповідно до статті 11 Закону України Про державну підтримку малого підприємствавід 19 жовтня 2000 року №2063-ІП, застосування субєктами малого підприємства спрощеної системи оподаткування, обліку та звітності здійснюється в порядку, встановленому законодавством України.

Такий порядок визначає Указ Президента України від 03.07.98 №727/98 Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності субєкта малого підприємництва в редакції Указу Президента України від 28.06.99 №746/99 надалі-Указ/.

Відповідно до ч.1 ст.1 Указу, спрощена система оподаткування, обліку звітності запроваджується для фізичних осіб, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і у трудових відносинах з якими, включаючи членів їх сімей, протягом року перебуває не більше 10 осіб та обсяг виручки яких від реалізації продукції( товарів ,робіт, послуг) за рік не перевищує 500 тис. гривень.

Таким чином згідно наведеної норми Указу критеріями малого підприємництва для запровадження спрощеної системи оподаткування, обліку та звітності є встановлені цією нормою межі середньооблікової чисельності працюючих у субєкта підприємницької діяльності осіб та обсягу річної виручки від реалізації продукції( товарів ,робіт, послуг).

В силу положень Указу, для субєктів малого підприємництва-фізичних осіб, що відповідають зазначеним критеріям, оподаткування відбувається за спрощеною системою, тобто зі сплатою єдиного податку, ставка якого встановлюється місцевими радами, замість цілого ряду інших податків і зборів ,сплачена сума єдиного податку є остаточною і не включається до перерахунку загальних податкових зобовязань платника податку ,а доходи, отримані від здійснення підприємницької діяльності ,що обкладається єдиним податком, не включаються до складу сукупного оподаткованого доходу за підсумками звітного року такого платника,( ст.2,6,Указу).Разом з тим, такі положення на думку суду, не можуть застосуватись до осіб, що не відповідають встановленим ст.1 Указу критеріям.

Оскільки судом встановлено, що при здійсненні підприємницької діяльності ОСОБА_5 перевищив встановлений граничний розмір обсягу виручки, він не відповідає визначеним критеріям та положення вищевказаного Указу на нього поширюватись не можуть.

У відповідності до ст.1 Указу Президента України Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності субєктів малого підприємництва у разі перевищення обсягу виручки від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) за календарний рік понад 500 тис. грн., платник єдиного податку згідно ст.5 Указу повинен перейти на загальну систему оподаткування, обліку та звітності зі сплатою податку з доходів фізичних осіб. При цьому суд не приймає до уваги посилання представників позивача на те, що даний обовязок є єдиним наслідком перевищення обсягу виручки, так як обовязок сплати податків є конституційним, як такий, що слідує з диспозиції ст. ст.67 Конституції України та кореспондується з вимогами п.2 ч.1 ст.9 Закону України Про систему оподаткування, тому на переконання суду не потребує додаткового закріплення в Указі Президента України Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності субєктів малого підприємництва.

Згідно ст.4 Указу, ч.3 ст.11 ЗУ «Про державну підтримку спрощена система оподаткування, обліку та звітності для суб'єктів малого підприємництва може застосовуватися поряд з діючою системою оподаткування, обліку та звітності, передбаченою законодавством, на вибір суб'єкта малого підприємництва.

За таких обставин при перевищенні встановленого вищевказаним Указом граничного розміру виручки, спірні правовідносини щодо оподаткування суми перевищення регулюються відповідним податковим законодавством, в тому числі ЗУПро податок з доходів фізичних осіб, ЗУ Про податок на додану вартість, ЗУ Про порядок погашень зобовязань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами, Декретом КМУ Про прибутковий податок з громадян .

Згідно п.п.9.12.2 п.9.12 ст.9 ЗУ Про податок з доходів фізичних осіб якщо фізична особа - суб'єкт підприємницької діяльності або фізична особа, яка сплачує ринковий збір, отримує інші доходи, ніж визначені у підпункті 9.12.1 цього пункту, то такі доходи оподатковуються за загальними правилами, встановленими цим Законом для платників податку, що не є такими суб'єктами підприємницької діяльності.

Згідно пп..4.2.8 п.4.2 ст. 4 Закону до складу загального місячного оподатковуваного доходу включається оподатковуваний дохід (прибуток), не включений до розрахунку загальних оподатковуваних доходів попередніх податкових періодів та самостійно виявлений у звітному періоді платником податку або нарахований податковим органом згідно із законом;

Таким чином, якщо в підприємця субєкта спрощеної системи оподаткування, обліку та звітності, протягом звітного року обсяг виручки перевищить визначений ст.1 Указу граничний рівень 500 тис. грн., то такий підприємець повинен на підставі п.п.4.2.8 п.4.2 ст.4, п.8.1.3 п.8.1 ст.8 та ст.ст.18,19 Закону включити цю суму перевищення до складу загального річного оподатковуваного доходу та сплатити з неї податок з доходів фізичних осіб за ставкою встановленою ст.п.7.1 ст.7 Закону.

Однак підприємець з ІV кварталу 2007 року не перейшов на загальну систему оподаткування, тим самим порушив ст.5 Указу Президента України Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності субєктів малого підприємництва.

За результатами перевірки встановлено, що в 2006-2008 роках підприємцем занижено чистий дохід та неправомірно включено суми оплати за весь придбаний товар, а не за реалізований, тим самим чистий дохід в 2007 році занижено на 32 828 грн. У звязку з наведеним відповідно до ст..13-14 Декрету КМУ Про прибутковий податок з громадян та за ставкою відповідно до ст.7.1 ст.7 ЗУ Про податок з доходів фізичних осіб донараховано податок з доходів підприємця за 2007 рік в сумі 8 207 грн.

Згідно ст.13 Декрету КМУ Про прибутковий податок з громадян оподатковуваним доходом вважається сукупний чистий дохід, тобто різниця між валовим доходом (виручкою у грошовій та натуральній формі) і документально підтвердженими витратами, безпосередньо повязаними з одержанням доходу. Виключно факт одержання доходу може бути підставою для включення до валових витрат звітного періоду не всіх підряд видатків, а тільки тієї частини, яка прямо цьому доходу відповідає.

Таким чином, оскільки судом встановлено, що валовий доход позивача у 2007 перевищив 500 тис. грн. та становив 532 828 грн., що не було ним задекларовано за ІV квартал 2007 року, та не задекларовано доходи, одержані на загальній системі оподаткування в І кварталі 2008 року, відповідачем правомірно згідно оскаржуваного рішення за №/0 від 04.06.2009 року визначено податкове зобовязання з податку на доходи підприємця.

Правомірність прийняття іншого оскаржуваного податкового повідомлення-рішення, яким позивачу визначено податкове зобовязання з податку на додану вартість в сумі 39 997,5 грн., підтверджується наступним.

Відповідно до пп.2.3.1 п.2.3 ст.2 ЗУ Про податок на додану вартість особа підлягає обов'язковій реєстрації як платник податку у разі коли загальна сума від здійснення операцій з поставки товарів (послуг), у тому числі з використанням локальної або глобальної комп'ютерної мережі, що підлягають оподаткуванню згідно з цим Законом, нарахована (сплачена, надана) такій особі або в рахунок зобов'язань третім особам, протягом останніх дванадцяти календарних місяців сукупно перевищує 300 000 гривень (без урахування податку на додану вартість).

Згідно п.9.3 ст.9 Закону особи, які підпадають під визначення пункту 2.3 статті 2 цього Закону, зобов'язані зареєструватися як платник податку у податковому органі за їх місцезнаходженням (місцем проживання). Форма заяви про реєстрацію визначається у порядку, визначеному центральним податковим органом. Дані з реєстру платників податку підлягають оприлюдненню в порядку, визначеному центральним податковим органом.

Згідно п. 9.4 ст.9 Закону якщо особа, на яку не поширюється дія пункту 2.3 статті 2 цього Закону, як платник податку, вважає за доцільне добровільно зареєструватися платником податку і відповідає вимогам підпункту 2.2 статті 2 цього Закону, така реєстрація провадиться за її заявою.

Оскільки позивач отримавши в ІV кварталі 2007 року обсяг виручки, який перевищує визначений ст.1 Указу Президента України Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності субєктів малого підприємництва граничний рівень 500 грн., повинен був перейти на загальну систему та зобовязаний був зареєструватися платником ПДВ і відповідно задекларувати відповідні суми ПДВ. Приватним підприємцем такої заяви до ДПІ подано не було.

Особа, що не надсилає таку заяву у таких випадках та у такі строки, несе відповідальність за ненарахування або несплату цього податку на рівні зареєстрованого платника без права нарахування податкового кредиту та отримання бюджетного відшкодування.

В порушення п.п.7.2.8 п.7.2 ст.7 ЗУ Про податок на додану вартість та пп..4.1.4 п.4.1 ст. ЗУ Про порядок погашень зобовязань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами приватний підприємець не зареєструвався платником ПДВ і не подавав ДПІ декларації по ПДВ за листопад-грудень 2007 року та січень-вересень 2007 року.

За період перевірки з 2007-2008 рік ОСОБА_5 донараховано суму податку на додану вартість в розмірі 26 665 грн.

Крім того за вказані порушення згідно п.17.1.2 пп.17.1.3 п.17.1 ст.17 ЗУ Про порядок погашень зобовязань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами до позивача застосовано штрафні санкції в сумі 13 332,5 грн.

Таким чином відповідачем згідно оскаржуваного рішення №/0 від 04.06.2009 року правомірно донараховано податок на додану вартість в сумі 39 997,5 грн.

За таких обставин, враховуючи вищенаведене, суд вважає позовні вимоги безпідставними, а тому в задоволенні позову слід відмовити

Керуючись ст.ст.11, 71, 86, ч.3 ст.160, ст.162 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

в задоволенні позову відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення встановлених ст.186 КАСУ строків подання заяви про апеляційне оскарження або апеляційної скарги, якщо таку заяву чи скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через Івано-Франківський окружний адміністративний суд шляхом подання протягом десяти днів з дня складення постанови у повному обсязі заяви про її апеляційне оскарження, після чого протягом двадцяти днів апеляційної скарги.

Апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга подається у десятиденний строк з дня складення постанови у повному обсязі.

Суддя: Гундяк В.Д.

Постанова складена в повному обсязі 09.02.2010 року.