Справа № 814/2920/15
Суддя: Лебедєва Г. В.
Дата ухвалення: 2015-10-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01.10.2015 р. № 814/2920/15

Миколаївський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Лебедєвої Г.В.

при секретарі - Кафановій Г.Г.,

за участю: представника позивача - Іноземцев Є.С. (за довіреністю),

представник відповідача - Терещенко А.О. (за довіреністю), розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві справу за адміністративним позовом публічного акціонерного товариства по газифікації та газопостачанню "Миколаївгаз" до Ленінського відділу державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції про визнання дій заступника начальника Ленінського відділу державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції Терещенко А.О., які виявлялись у винесені постанови про стягнення з боржника виконавчого збору у розмірі 21267,87 грн. неправомірними, скасування постанови від 30.06.2015 року про стягнення з боржника виконавчого збору у розмірі 21267,87 грн. з виконання ВК №21-4186/10/1470 від 26.05.2015 року, виданого Миколаївським окружним адміністративним судом, -

ВСТАНОВИВ:

До Миколаївського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов публічного акціонерного товариства по газифікації та газопостачанню "Миколаївгаз" до Ленінського відділу державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції про визнання дій заступника начальника Ленінського відділу державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції Терещенко А.О., які виявлялись у винесені постанови про стягнення з боржника виконавчого збору у розмірі 21267,87 грн. неправомірними, скасування постанови від 30.06.2015 року про стягнення з боржника виконавчого збору у розмірі 21267,87 грн. з виконання ВК №21-4186/10/1470 від 26.05.2015 року виданого Миколаївським окружним адміністративним судом.

Позивач обґрунтовує позовні вимоги тим, що 30.06.2015р. заступник начальника Ленінського відділу державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції Терещенко А.О прийняв постанову про стягнення з ПАТ "Миколаївгаз" виконавчого збору у розмірі 21267,87 грн. за ВП №47856401. Позивач вважає вказану постанову винесеною передчасно та незаконно, у зв'язку із чим звернувся до суду з вказаним позовом.

В судовому засіданні 01.10.2015 року представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив суд задовольнити їх.

Представник відповідача позовні вимоги не визнав, надав до суду заперечення, в обґрунтування яких зазначив, що на виконанні у відділі перебувало виконавче провадження № 47856401 по примусовому виконанню виконавчого листа Миколаївського окружного адміністративного суду № 2-а-4186/10/1470, виданого 26.05.2015 року, про стягнення з публічного акціонерного товариства по газопостачанню і газифікації "Миколаївгаз" на користь Миколаївського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів кошти: 208426,68 грн. адміністративно-господарські санкції; 4252,04 грн. - пеня, а всього 212678 грн. Державним виконавцем було встановлено, що згідно виконавчого листа - виконавчий документ набрав законної сили 29.04.2015 року. Таким чином строк пред'явлення виконавчого документа до виконання не пропущено та пред'явлено до відповідного органу державної виконавчої служби, виконавчий документ відповідає вимогам ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження". 16.06.2015 року заступником начальника відділу Терещенко А.О. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження. П. 2 постанови про відкриття виконавчого провадження боржнику було встановлено строк для самостійного виконання до 23.06.2015 року. Копію постанови за вих. № 20964 від 17.06.2015 року направлено сторонам рекомендованою кореспонденцією з зворотнім повідомленням. 24.06.2015 року від боржника до відділу надійшла заява про відкладення провадження виконавчих дій, в якій боржник зазначає що отримав постанову про відкриття виконавчого провадження лише 23.06.2015 року, в зв'язку з чим просить відкласти провадження виконавчих дій та поновити строк на самостійне виконання. Факт отримання боржником постанови про відкриття виконавчого 23.06.2015 підтверджується зворотнім повідомленням. 24.06.2015 року винесено постанову про відкладення провадження виконавчих дій до 30.06.2015 року. Копію постанови за вих. № 22337 від 24.06.2015 року направлено сторонам. 30.06.2015 року винесено постанову про стягнення виконавчого збору в сумі 21267,87 грн., копію якої за вих. № 24163 від 30.06.2015 року направлено сторонам. Виконавчий збір стягується незалежно від вчинення державним виконавцем заходів примусового виконання, передбачених цим Законом. Крім того, на державного виконавця не покладено обов'язок перевіряти виконання виконавчого документа майнового після закінчення строку для самостійного виконання, оскільки відповідно до ст. 12 Закону України "Про виконавче провадження" обов'язок повідомляти протягом 3-х робочих днів про повне або часткове виконання виконавчого документа покладено на сторони. Доводи позивача щодо недотримання п. 1.5.1 Інструкції з організації примусового виконання рішень є безпідставними, оскільки і в постанові про відкриття виконавчого провадження і в постанові про стягнення з боржника виконавчого збору чітко вказано якими статтями керувався державний виконавець приймаючи рішення про відкриття виконавчого провадження та стягнення з боржника виконавчого збору, на підставі чого відповідач просив суд відмовити у задоволені позову.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, а також дослідивши обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги та заперечення, і перевіривши їх письмовими доказами, суд вважає, що адміністративний позов підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Згідно із ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Частиною 1 статті 181 КАС України передбачено, що учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Відповідачем у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби є відповідний орган державної виконавчої служби (частина 3 статті 181 Кодексу адміністративного судочинства України).

Діяльність органів державної виконавчої служби при примусовому виконанні рішень здійснюється у відповідності до вимог Закону України "Про державну виконавчу службу", Закону України "Про виконавче провадження", Положення "Про Державну виконавчу службу України", затвердженого Указом Президента України від 6 квітня 2011 року N 385/2011, Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України 02.04.2012 № 512/5, та інших законодавчих актів.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Частиною 1 статті 6 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно ч.1 ст.17 Закону України "Про виконавче провадження" примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом. Відповідно до п.3 ч.2 цієї статті підлягають виконанню державною виконавчою службою такі виконавчі документи як судові накази.

З матеріалів справи вбачається, що постановою Миколаївського окружного адміністративного суду від 9 грудня 2010 року було відмовлено в задоволенні позову Миколаївського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів до ПАТ по газифікації та газопостачанню "Миколаївгаз" про стягнення адміністративно- господарських санкцій та пені у розмірі 212678,72 грн.

Постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 2 серпня 2013 року постанову суду першої інстанції скасовано та прийнято нову постанову про задоволення позову. Стягнуто з ПАТ по газифікації та газопостачанню "Миколаївгаз" на користь Відділення Фонду кошти: 208426,68 грн. - адміністративно-господарські санкції, 4252,04 грн. - пеня, а всього - 212678,72 грн.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 29.04.2015 року постанова Одеського апеляційного адміністративного суду від 2 серпня 2013 року залишена без змін.

26 травня 2015 року на підставі заяви позивача Миколаївським окружним адміністративним судом у справі № 2а-4186/10/1470 було видано виконавчий лист.

Постановою від 16.06.2015 року заступником начальника Ленінського відділу державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції Терещенко Антоном Олександровичем відкрито виконавче провадження (ВП 47856401) з виконання виконавчого листа № 2а-4186/10/1470, виданого 26.05.2015 року Миколаївським окружним адміністративним судом, про стягнення з публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Миколаївгаз" на користь Миколаївського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів коштів: - 208426,68 грн. адміністративно-господарські санкції; - 4252,04 грн. - пеня, а всього - 212678,72 грн. (отримана товариством 23.06.2015 р.).

23.06.2015 року позивач звернувся до Ленінського відділу державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції із заявою про відкладення провадження виконавчих дій з примусового виконання виконавчого листа № 2а-4186/10/1470, у зв'язку з тим, що постанова від 16.06.2015 року про відкриття виконавчого провадження надійшла на адресу ПАТ "Миколаївгаз" лише 23.06.2015 року.

24.06.2015 року винесено постанову про відкладення провадження виконавчих дій до 30.06.2015 року.

02.07.2015 року ПАТ "Миколаївгаз" звернулося до виконавчої служби з клопотанням про відкладення провадження виконавчих дій до винесення Миколаївським окружним адміністративним судом ухвали за наслідками розгляду заяви ПАТ "Миколаївгаз" про виправлення помилок у виконавчому листі. Проте, 30.06.2015 року заступник начальника Ленінського відділу державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції Терещенко А.О прийняв постанову про стягнення з ПАТ "Миколаївгаз" виконавчого збору у розмірі 21267,87 грн. за ВП №47856401 (а.с.9).

В свою чергу, 10.07.2015 року ухвалою Миколаївського окружного адміністративного суду було виправлено помилку у виконавчому листі, виданому Миколаївським окружним адміністративним судом 26.05.2015 року у справі № 2а-4186/10/1470 шляхом виключення з його тексту посилання на ухвалу Вищого адміністративного суду України від 29.04.2015 року та змінено дату набрання законної сили постанови на 02.08.2013 року.

Після чого Миколаївське обласне відділення Фонду соціального захисту інвалідів 27.07.2015 року звернулось до виконавчого служби із заявою про повернення виконавчого листа без виконання з причин пропуску строку пред'явлення виконавчого листа до виконання.

Постановою про повернення виконавчого документа стягувачу від 27.07.2015 року державним виконавцем було повернуто стягувачу виконавчий документ № 2а-4186/10/1470, виданий 26.05.2015 року Миколаївським окружним адміністративним судом, про стягнення з публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Миколаївгаз" на користь Миколаївського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів коштів: - 208426,68 грн. адміністративно-господарські санкції; - 4252,04 грн. - пеня, а всього - 212678,72 грн., у зв'язку із заявою Фонда соціального захисту інвалідів про повернення виконавчого листа.

Згідно частини другої статті 25 Закону державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження. У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника - у строк до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом. За заявою стягувача державний виконавець одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження може накласти арешт на майно та кошти боржника, про що виноситься відповідна постанова.

Відповідно до ч.1 ст.28 Закону у разі невиконання боржником рішення майнового характеру у строк, встановлений частиною другоюстатті 25 цього Закону для самостійного його виконання, постановою державного виконавця з боржника стягується виконавчий збір у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає стягненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом. У разі невиконання боржником у той самий строк рішення немайнового характеру виконавчий збір стягується в розмірі сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з боржника - фізичної особи і в розмірі вісімдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з боржника - юридичної особи. У зазначених розмірах виконавчий збір стягується з боржника також у разі повернення виконавчого документа без виконання за письмовою заявою стягувача та у разі самостійного виконання боржником рішення після початку його примусового виконання, зокрема шляхом перерахування коштів безпосередньо на рахунок стягувача. Постанова про стягнення виконавчого збору може бути оскаржена в десятиденний строк у порядку, встановленому цим Законом.

З аналізу наведених положень Закону вбачається, що обов'язковою передумовою стягнення виконавчого збору є невиконання боржником рішення майнового характеру саме у строк, встановлений частиною другою статті 25 цього Закону, тобто, у семиденний строк з моменту винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.

Відповідно до Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України № 3 від 13.12.2010, "Про практику застосування адміністративними судами законодавства у справах із приводу оскарження рішень, дій чи бездіяльності державної виконавчої служби" зазначено, що постанови державного виконавця про стягнення виконавчого збору та накладення штрафу належать до видів відповідальності за невиконання рішення самостійно та за невиконання без поважних причин рішення, що зобов'язує боржника вчинити певні дії, та рішення про поновлення на роботі. Виконавчий збір - це санкція відповідальності майнового характеру, що накладається на боржника за невиконання рішення у строк, встановлений для його самостійного виконання.

Таким чином, виконавчий збір - це вид майнової відповідальності боржника, який не виконав без поважних причин у строк, встановлений державним виконавцем для добровільного виконання вимог виконавчого документа.

З огляду на це, Закон надає право на винесення постанови і стягнення виконавчого збору та витрат на проведення виконавчих дій за умови наявності одночасно двох підстав: 1) невиконання рішення суду у строк, установлений для добровільного його виконання, 2) фактичне виконання рішення суду органом ДВС в примусовому порядку з застосуванням заходів примусового впливу до боржника, передбачених Законом України "Про виконавче провадження".

Закон не пов'язує, а від так не надає права на винесення органом ДВС постанови про стягнення виконавчого збору та витрат на виконавче провадження з боржника і стягнення з нього лише з тієї підстави, що боржник не виконав рішення у строк, установлений для добровільного його виконання, а виконав рішення самостійно в повному обсязі з порушенням названого строку.

До таких же висновків прийшов і Верховний суд України, в 20 постанови пленуму від 26.12.2003 року № 14 "Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів та посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження" в якому вказав, що відповідно до ст. 45,46 Закону України "Про виконавче провадження" витрати виконавчого провадження та виконавчий збір стягуються за постановою державного виконавця з боржника, якщо останній не виконав рішення суду добровільно в установлений для цього строк і воно було виконане примусово.

Проте, як було встановлено в процесі розгляду справи, фактичного примусового виконання судового рішення не відбулось з огляду на те, що постановою від 27.07.2015 року державним виконавцем було повернуто стягувачу виконавчий документ № 2а-4186/10/1470, виданий 26.05.2015 року Миколаївським окружним адміністративним судом, у зв'язку із заявою Фонда соціального захисту інвалідів про повернення виконавчого листа з причин пропуску строку пред'явлення виконавчого листа до виконання.

Також слід зазначити, що як вже було зазначено вище, постанова від 16.06.2015 року про відкриття виконавчого провадження (ВП 47856401) з виконання виконавчого листа № 2а-4186/10/1470, виданого 26.05.2015 року Миколаївським окружним адміністративним судом, в якій було встановлено строк для добровільного виконання рішення до 23.06.2015 року, була отримана позивачем 23.06.2015 року, у зв'язку з чим, позивач звернувся до Ленінського відділу державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції із заявою про відкладення провадження виконавчих дій.

24.06.2015 року виконавчої службою було винесено постанову про відкладення провадження виконавчих дій до 30.06.2015 року.

Частиною 1 статті 31 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що копії постанов державного виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження), що державний виконавець зобов'язаний довести до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам із супровідними листами простою кореспонденцією, крім постанов про відкриття виконавчого провадження або відмову у відкритті виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу відповідно до статті 47 цього Закону, що надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Проте, в процесі розгляду справи, відповідачем не було надано доказів доведення до відома позивача про винесення 24.06.2015 року виконавчої службою постанови про відкладення провадження виконавчих дій до 30.06.2015 року, у зв'язку з чим, суд дійшов висновку, що виконавча служба не пересвідчилася чи отримав боржник постанову від 24.06.2015 р., в якій встановлено строк для добровільного виконання рішення суду до 30.06.2015 р., що потягнуло за собою порушення прав та охоронюваних законом інтересів позивача в частині добровільного виконання рішення суду у строк для добровільного виконання.

Крім того, відповідно до положень пунктів 3.7.1. Інструкції з організації примусового виконання рішень постанова про стягнення виконавчого збору виноситься при першому надходженні виконавчого документа державному виконавцю на наступний день після завершення строку, наданого боржнику для самостійного виконання рішення.

Проте, як вбачається з матеріалів справи, заступником начальника Ленінського відділу державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції Терещенко А.О було прийнято постанову про стягнення з ПАТ "Миколаївгаз" виконавчого збору 30.06.2015 року, тобто в останній день для добровільного виконання рішення суду.

В свою чергу, приймаючи до уваги те, що ухвалою Миколаївського окружного адміністративного суду було виправлено помилку у виконавчому листі, виданому Миколаївським окружним адміністративним судом 26.05.2015 року у справі № 2а-4186/10/1470, шляхом зміни дати набрання законної сили постанови з 29.04.2015 року на 02.08.2013 року, Миколаївським обласним відділенням Фонду соціального захисту інвалідів було подано заяву про відкриття виконавчого провадження з пропуском строку пред'явлення виконавчого листа до виконання.

Згідно ст. 25 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби.

Таким чином, у державного виконавця не було підстав для відкриття виконавчого провадження з виконання виконавчого листа № 2а-4186/10/1470, виданого 26.05.2015 року Миколаївським окружним адміністративним судом, з огляду на те, що закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, про що й було зазначено в заяві Фонда соціального захисту інвалідів про повернення виконавчого листа.

Виходячи з фактичних обставин справи, які мали місце та встановлені в суді, з оглядом на письмові докази що містяться у справі, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині скасування постанови від 30.06.2015 року про стягнення з боржника виконавчого збору у розмірі 21267,87 грн. з виконання виконавчого листа №2а-4186/10/1470 від 26.05.2015 року, виданого Миколаївським окружним адміністративним, підлягають задоволенню. В той же час, позовні вимоги в частині визнання дій Ленінського відділу державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції при винесенні постанови про стягнення з боржника виконавчого збору у розмірі 21267,87 грн. з виконання виконавчого листа №2а-4186/10/1470 від 26.05.2015 року, виданого Миколаївським окружним адміністративним, неправомірними не підлягають задоволенню, з огляду на наступне.

Дії суб'єкта владних повноважень можуть бути самостійним предметом судового оскарження у випадку, коли самі дії мають правові наслідки і порушують права позивача. В спорі сторін, дії відповідача знайшли своє оформлення в оскарженій постанові, тобто у випадку, якщо дії суб'єкта владних повноважень призвели до прийняття ним відповідного рішення, предметом оскарження повинно бути рішення, а не дії. Стаття 19 Конституції України встановлює, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи, зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Частиною 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідно до ст.86 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Частиною 1 статті 11 КАС України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Відповідно до ч.1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 72 цього Кодексу. Частиною 2 ст.71 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Будь-яке рішення чи дії суб'єкта владних повноважень має бути законними та обґрунтованими, прийнятими чи вчиненими в межах наданих повноважень, мати під собою конкретні об'єктивні факти, на підставі яких його ухвалено або вчинено, а суд, відповідно до п. 3 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, перевіряє чи прийнято такі рішення на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо, з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації, пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення, з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення, своєчасно, тобто протягом розумного строку. Також рішення суб'єкта владних повноважень на може ґрунтуватися на припущеннях. Всупереч наведеним вимогам, відповідач, як суб'єкт владних повноважень, не надав до суду належних, вичерпних та допустимих доказів в обґрунтування правомірності прийнятих ним постанов про зупинення виконавчого провадження. На підставі вищевикладеного, з урахуванням встановлених у судовому засіданні обставин, оцінюючи надані сторонами у справі докази у сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги публічного акціонерного товариства по газифікації та газопостачанню "Миколаївгаз" до Ленінського відділу державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції про визнання дій заступника начальника Ленінського відділу державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції Терещенко А.О., які виявлялись у винесені постанови про стягнення з боржника виконавчого збору у розмірі 21267,87 грн. неправомірними, скасування постанови від 30.06.2015 року про стягнення з боржника виконавчого збору у розмірі 21267,87 грн. з виконання ВК №21-4186/10/1470 від 26.05.2015 року виданого Миколаївським окружним адміністративним судом підлягають частковому задоволенню.

Судові витрати розподіляються відповідно ст.94 КАС України

Керуючись статтями 11, 71, 122, 158 - 163, 167, 181, 254 КАС України, суд -

П О С Т А Н О В И В: Адміністративний позов публічного акціонерного товариства по газифікації та газопостачанню "Миколаївгаз" до Ленінського відділу державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції про визнання дій заступника начальника Ленінського відділу державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції Терещенко А.О., які виявлялись у винесені постанови про стягнення з боржника виконавчого збору у розмірі 21267,87 грн. неправомірними, скасування постанови від 30.06.2015 року про стягнення з боржника виконавчого збору у розмірі 21267,87 грн. з виконання ВК №21-4186/10/1470 від 26.05.2015 року виданого Миколаївським окружним адміністративним судом - задовольнити частково.

Скасувати постанову від 30.06.2015 року про стягнення з боржника виконавчого збору у розмірі 21267,87 грн. з виконання ВК №21-4186/10/1470 від 26.05.2015 року виданого Миколаївським окружним адміністративним судом.

В іншій частині адміністративного позову відмовити.

Повернути публічному акціонерному товариству по газифікації та газопостачанню "Миколаївгаз" судовий збір сплачений ПАТ "Миколаївгаз" за платіжним дорученням від 21.09.2015 року №2583 в сумі 1144,92 грн. (одна тисяча сто сорок чотири гривні дев'яносто дві копійки). Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі до Одеського апеляційного адміністративного суду через Миколаївський окружний адміністративний суд апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги на постанову суду одночасно надсилається особою, яка її подає, до Одеського апеляційного адміністративного суду. Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого ст. 186 КАС України, якщо таку скаргу не було подано.

Повний текст постанови складений та підписаний суддею 02.10.2015 року.

Суддя Г.В. Лебедєва