Справа № 808/5713/15
Суддя: Каракуша Сергій Миколайович
Дата ухвалення: 2015-11-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 листопада 2015 року 14 год. 55 хв. Справа № 808/5713/15 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі

головуючого судді Каракуші С.М.

за участю секретаря Рибакової М.В.

представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду адміністративну справу

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче обєднання «Укрпромекологія»

до: Державної податкової інспекції у Шевченківському районі м. Запоріжжя Головного управління ДФС у Запорізькій області

про: визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче обєднання «Укрпромекологія» (далі ТОВ «НВО «Укрпромекологія» або позивач) звернулось з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у Шевченківському районі м. Запоріжжя Головного управління ДФС у Запорізькій області (далі ДПІ у Шевченківському районі м. Запоріжжя ГУ ДФС у Запорізькій області або відповідач) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № НОМЕР_1 від 30.07.2015 про донарахування ТОВ «НВО «Укрпромекологія» податкових зобовязань по податку на додану вартість на загальну суму 613014 грн., у тому числі 408676 грн. за основним платежем та 204338 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що підприємством були надані всі первинні документи на підтвердження факту реального здійснення фінансово-господарських операцій з контрагентами-постачальниками за період, який перевірявся. Вважає висновки перевірки, викладені в ОСОБА_1 від 26.06.2015 № 61/2202/31329313 необґрунтованими, а прийняте податкове повідомлення-рішення таким, що винесено протиправно, у звязку з чим підлягає скасуванню.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримав у повному обсязі, просив його задовольнити та надав пояснення в його обґрунтування аналогічні викладеним у позовній заяві.

Представник відповідача позов не визнала у повному обсязі, просила у його задоволенні відмовити та надала заперечення на адміністративний позов, відповідно до яких вважає висновки акту перевірки обґрунтованими, а оскаржуване податкове повідомлення-рішення таким, що прийняте з додержанням вимог діючого законодавства. Крім того зазначає, що ТОВ «НВО «Укрпромекологія» не надало до перевірки товарно-транспортні накладні або подорожні листи по взаємовідносинам з ПП «Абсолют Транс», у звязку з чим неможливо підтвердити факт надання послуг з транспортування, а також відсутня інформація щодо основних засобів, чисельності працюючих, наявних виробничих потужностей, активів, необхідних для виробництва та поставки товару у інших контрагентів позивача, у звязку з чим вважає, що між ТОВ «НВО «Укрпромекологія» та контрагентами-постачальниками були здійснені безтоварні операції з метою отримання неправомірної податкової вигоди.

Вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, зясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

ТОВ «НВО «Укрпромекологія» () зареєстроване 05.02.2001 як субєкт підприємницької діяльності юридична особа, що підтверджується Випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців від 03.12.2014, копія якого міститься в матеріалах справи (т. 1 а.с. 11-12).

В період з 25.06.2015 по 26.06.2015 ДПІ у Шевченківському районі м. Запоріжжя ГУ ДФС у Запорізькій області на підставі направлення від 25.06.2015 № 320 та наказу про проведення документальної виїзної позапланової перевірки № 324 від 24.06.2015 (т. 1 а.с. 36-37), згідно підпункту 78.1.1 пункту 78.1 статті 78 Податкового кодексу України, проведено позапланову документальну виїзну перевірку ТОВ «НВО «Укрпромекологія» з питань дотримання вимог податкового законодавства з податку на додану вартість при здійсненні фінансово-господарських операцій з ПП «Абсолют Транс», що відображені у податковій декларації з податку на додану вартість за лютий 2015 року та з питань дотримання вимог податкового законодавства з податку на додану вартість при здійсненні фінансово-господарських операцій з покупцями та постачальниками, що відображені у податковій декларації з податку на додану вартість за березень 2015 року за результатами якої складено ОСОБА_1 перевірки № 61/2202/31329313 від 26.06.2015 (т. 1 а.с. 38-62).

Відповідно до ОСОБА_1 перевірки, видами діяльності позивача є: 24.10 Виробництво чавуну, сталі та феросплавів; 38.21 Оброблення та видалення безпечних відходів; 38.32 Відновлення відсортованих відходів; 46.12 Діяльність посередників у торгівлі паливом, рудами, металами та промисловими хімічними речовинами; 46.72 Оптова торгівля металами та металевими рудами (т. 1 а.с. 41).

В ОСОБА_1 перевірки зроблено висновки про порушення позивачем статті 1, пункту 2 статті 3, пунктів 1, 2 статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», підпунктів 1.1, 1.2 пункту 1, пункту 2.16 статті 2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, підпункту 14.1.181 пункту 14.1 статті 14, пункту 201.10 статті 201, пунктів 200.1, 200.2 статті 200, підпунктів 198.1, 198.3, 198.4, 198.6 статті 198 Податкового кодексу України, Наказу Державної податкової адміністрації України від 10.01.2011 № 969 «Про затвердження форми податкової накладної та порядку її заповнення», пунктів 8.25, 8.26, 11.9, та встановлено заниження податку на додану вартість всього у сумі 408676 грн. у тому числі за періоди: лютий 2015 року 12000 грн., березень 2015 року 396676 грн. (т. 1 а.с. 61).

Не погодившись із висновками перевірки, позивач подав заперечення на ОСОБА_1 перевірки, які були залишені без задоволення, а висновки ОСОБА_1 перевірки від 26.06.2015 № 61/22-02/31329313 без змін (т. 1 а.с. 69-72).

30.07.2015, за результатами проведеної перевірки ТОВ «НВО «Укрпромекологія», ДПІ у Шевченківському районі м. Запоріжжя ГУ ДФС у Запорізькій області прийнято податкове повідомлення-рішення № НОМЕР_1 від 30.07.2015, яким позивачу збільшено суму грошового зобовязання з податку на додану вартість у сумі 613014 грн., у тому числі за основним платежем у сумі 408676 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) у сумі 204338 грн. (т. 1 а.с. 64).

Висновки акту перевірки про допущенні порушення податкового законодавства суд вважає необґрунтованими, у звязку з чим приходить до висновку про протиправність прийнятого податкового повідомлення-рішення з наступних підстав.

Судом встановлено, що 02.02.2015 між позивачем (Замовник) та ПП «Абсолют Транс» (Перевізник) укладено Договір № 0202 про надання послуг, згідно умов якого Перевізник бере на себе зобовязання доставити автомобільним транспортом довірений йому Замовником вантаж, з місця відправлення до пункту призначення і видати вантаж уповноваженій на одержання вантажу особі, а Замовник бере на себе зобовязання сплатити плату за перевезення вантажу згідно цього Договору. Розрахунки між Перевізником і Замовником здійснюються шляхом переказу грошових коштів на поточний рахунок Перевізника. Вартість перевезення вантажу встановлюється для кожного маршруту окремо і остаточно узгоджується сторонами у актах. Оплата перевезення вантажу проводиться Замовником згідно акту виконаних робіт (т. 1 а.с. 73).

Постачання товару здійснювалось автомобільним транспортом, що підтверджується наданими товарно-транспортними накладними, копії яких містяться в матеріалах справи (т. 1 а.с. 224-230).

Як вбачається зі змісту вищевказаних товарно-транспортних накладних автомобільним перевізником є ПП «Абсолют Транс», вантажовідправником ПП «Селена-Д», замовником та вантажоодержувачем ТОВ «НВО «Укрпромекологія».

Надання послуг з перевезення підтверджується також наданими ТОВ «НВО «Укрпромекологія» податковими накладними № 1661 від 27.02.2015, № 1652 від 26.02.2015, № 1616 від 25.02.2015, № 1573 від 24.02.2015, № 1503 від 20.02.2015, № 1466 від 19.02.2015, № 1435 від 18.02.2015, № 1405 від 17.02.2015, № 1329 від 13.02.2015, № 1292 від 12.02.2015, № 1260 від 11.02.2015 (т. 1 а.с. 231-241), актами надання послуг (т. 1 а.с. 74-84).

За отримані послуги ТОВ «НВО «Укрпромекологія» розрахувалось з ПП «Абсолют Транс» у безготівковій формі, що підтверджується копією платіжного доручення № 2148 від 01.04.2015 (т. 1 а.с. 85).

12.03.2015 між ТОВ «НВО «Укрпромекологія» (Покупець) та ПП «Гарант Д» (Постачальник) укладено Договір поставки № 1203 відповідно до умов якого Постачальник зобовязується передати у власність Покупця сировину та матеріали, а Покупець зобовязується прийняти товар та оплатити його вартість Постачальнику в строки та на умовах, передбачених Договором. Найменування, кількість і ціна товару визначається згідно з Специфікаціями (додатками до договору), які є невідємною частиною Договору. Доставка товару провадиться Покупцем. Оплата провадиться шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок Постачальника впродовж 365 банківських днів з моменту одержання Покупцем товару (т. 1 а.с. 86).

Згідно Специфікації № 1 від 23.03.2015 ПП «Гарант Д» продає, а ТОВ «НВО «Укрпромекологія» купує товар розсів МнС у кількості 135,200 т за ціною 12015 грн. без ПДВ, загальна вартість товару 1949313 грн. 60 коп., у тому числі ПДВ 324885 грн. 60 коп. (т. 1 а.с. 87).

Постачання товару здійснювалось автомобільним транспортом, що підтверджується наступними товарно-транспортними накладними № 920 від 23.03.2015, № 937 від 24.03.2015, № 942 від 25.03.2015, № 962 від 26.03.2015, № 972 від 29.03.2015, № 983 від 30.03.2015, № 1021 від 31.03.2015, копії яких містяться в матеріалах справи (т. 1 а.с. 89-102).

Як вбачається зі змісту вищевказаних товарно-транспортних накладних, автомобільним перевізником є ТОВ «Індекс-К», вантажовідправником товару ПП «Гарант Д», замовником та вантажоодержувачем ТОВ «НВО «Укрпромекологія».

На підтвердження наданих послуг з перевезення ТОВ «Індекс-К», позивачем також надано акт надання послуг № ОУ-0000132 від 31.03.2015 та податкову накладну № 293 від 31.03.2015 (т. 1 а.с. 213-214).

Надання послуг з постачання товару підтверджується також наданими податковими накладними № 937 від 24.03.2015, № 972 від 27.03.2015, № 962 від 26.03.2015, № 920 від 23.03.2015, № 942 від 25.03.2015, № 1021 від 31.03.2015, № 983 від 30.03.2015 (т. 2 а.с. 15-21), видатковими накладними на товар розсів МнС (т. 1 а.с. 88, 90, 92, 94, 96, 98, 100).

За отримані товари ТОВ «НВО «Укрпромекологія» розрахувалося з ПП «Гарант Д» у безготівковій формі, що підтверджується наданими представником позивача копіями платіжних доручень про перерахування коштів за поставлений товар (т. 1 а.с. 102-112).

02.02.2015 між ТОВ «НВО «Укрпромекологія» (Покупець) та ПП «Грінвуд-Опт» (Постачальник) укладено Договір поставки № 0202-15 за умовами якого Постачальник зобовязується передати у власність Покупця сировину та матеріали, а Покупець зобовязується прийняти товар та оплатити його вартість Постачальникові в строки й на умовах, передбачених Договором. Найменування, кількість і ціна товару визначається із Специфікаціями (додатками до договору), які є невідємною частиною цього Договору. Доставка товару здійснюється Покупцем. Оплата провадиться шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок Постачальника впродовж 365 банківських днів з моменту одержання Покупцем товару (т. 1 а.с. 113).

Згідно Специфікації № 1 від 17.02.2015 ПП «Грінвуд-Опт» продає, а ТОВ «НВО «Укрпромекологія» купує товар розсів МнС у кількості 80 т за ціною 11050 грн. без ПДВ та розсів МнС у кількості 68 т за ціною 11965 грн. без ПДВ, загальна вартість товару 2037144 грн., у тому числі ПДВ 339524 грн. (т. 1 а.с. 114).

Відповідно до Специфікації № 2 від 23.03.2015 ПП «Грінвуд-Опт» продає, а ТОВ «НВО «Укрпромекологія» купує товар розсів МнС у кількості 30 т за ціною 11965 грн. без ПДВ, загальна вартість товару 430740 грн., у тому числі ПДВ 71790 грн. (т. 1 а.с. 115).

Постачання товару здійснювалось автомобільним транспортом, що підтверджується наступними товарно-транспортними накладними № 1727 від 17.02.2015, № 1748 від 18.02.2015, № 1792 від 19.02.2015, № 1824 від 20.02.2015, № 1899 від 24.02.2015, № 1934 від 25.02.2015, № 1982 від 26.02.2015, № 2005 від 27.02.2015, № 2556 від 23.03.2015, № 2574 від 24.03.2015, копії яких містяться в матеріалах справи (т. 1 а.с. 117-135).

Як вбачається зі змісту вищевказаних товарно-транспортних накладних, автомобільним перевізником є ПП «Абсолют-Транс», вантажовідправником товару ПП «Грінвуд-Опт», замовником та вантажоодержувачем ТОВ «НВО «Укрпромекологія».

Надання послуг з постачання товару підтверджується також наданими податковими накладними № 2574 від 24.03.2015, № 2556 від 23.03.2015 (т. 2 а.с. 22-23), видатковими накладними на товар розсів МнС (т. 1 а.с. 116, 118, 120, 122, 124, 126, 128, 130, 132, 134).

За отримані товари ТОВ «НВО «Укрпромекологія» розрахувалося з ПП «Грінвуд-Опт» у безготівковій формі, що підтверджується наданими представником позивача копіями платіжних доручень про перерахування коштів за поставлений товар (т. 1 а.с. 136-138).

Таким чином, послуги з постачання товару, транспортні послуги, надані контрагентами позивача ПП «Абсолют Транс», ПП «Гарант Д», ПП «Грінвуд-Опт», їх отримання позивачем, здійснення розрахунків, оприбуткування товару та послуг, використання у власній господарській діяльності підтверджується наданими позивачем та дослідженими судом видатковими та податковими накладними, товарно-транспортними накладними, платіжними дорученнями ТОВ «НВО «Укрпромекологія», які також були дослідженні під час проведеної перевірки.

За вказаних обставин суд вважає висновки податкового органу щодо не підтвердження факту здійснення господарських операцій з постачання товарів по зазначеним контрагентам необґрунтованими.

Згідно з підпунктом 14.1.181 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України податковий кредит - це сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Правила формування податкового кредиту платниками податку на додану вартість визначені статті 198 Податкового кодексу України.

Відповідно до пункту 198.3 статті 198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг (у разі здійснення контрольованих операцій - не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу) та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у звязку з:

придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку;

придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Відповідно до пункту 198.2 статті 198 Податкового кодексу України датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг.

Пунктом 44.1 статті 44 Податкового кодексу України встановлено, що для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Відповідно до пункту 198.6 статті 198 Податкового кодексу України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними у абзаці першому цього пункту документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

Статтею 201 Податкового кодексу України встановлено, що платник податку зобовязаний надати покупцю (отримувачу) податкову накладну, складену в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи, та зареєстровану в Єдиному реєстрі податкових накладних.

У податковій накладній зазначаються в окремих рядках такі обов'язкові реквізити: а) порядковий номер податкової накладної; б) дата виписування податкової накладної; в) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - продавця товарів/послуг; г) податковий номер платника податку (продавця та покупця); ґ) місцезнаходження юридичної особи-продавця або податкова адреса фізичної особи - продавця, зареєстрованої як платник податку; д) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - покупця (отримувача) товарів/послуг; е) опис (номенклатура) товарів/послуг та їх кількість, обсяг; є) ціна постачання без урахування податку; ж) ставка податку та відповідна сума податку в цифровому значенні; з) загальна сума коштів, що підлягають сплаті з урахуванням податку; и) вид цивільно-правового договору; і) код товару згідно з УКТ ЗЕД (для підакцизних товарів та товарів, ввезених на митну територію України).

Податкова накладна складається у день виникнення податкових зобовязань продавця (пункт 201.4 статті 201 Податкового кодексу України).

Згідно з пунктом 201.10 статті 201 Податкового кодексу України податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Крім того, вимоги до первинних документів викладені у частині 2 статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 № 996-XIV, а саме: первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції;посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

У відповідності до пункту 200.1 статті 200 Податкового кодексу України сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

Відповідно до пункту 200.4 статті 200 Податкового кодексу України, при відємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума:

а) враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу) в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, а в разі відсутності податкового боргу -

б) або підлягає бюджетному відшкодуванню за заявою платника у сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації,

в) та/або зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

Згідно підпунктом 14.1.191 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України постачання товарів це будь-які операції, що здійснюються згідно з договорами купівлі-продажу, міни, поставки та іншими цивільно-правовими договорами, які передбачають передачу прав власності на такі товари за компенсацію незалежно від строків іі надання, а також операції з безоплатної поставки товарів (результатів робіт) та операції з передачі майна орендодавцем (лізингодавцем) на баланс орендаря (лізингоотримувача) згідно з договорами фінансової оренди (лізингу) або поставки майна згідно з будь-якими іншими договорами, умови яких передбачають відстрочення оплати та передачу права власності на таке майно не пізніше дати останнього платежу.

Тобто, необхідною умовою для віднесення сплачених у ціні товарів (послуг) сум податку на додану вартість є факт придбання товарів та послуг із метою їх використання в господарській діяльності.

Наявність належним чином оформлених податкових накладних є підставою для включення до податкового кредиту платника сум ПДВ за такими накладними.

При цьому акт перевірки не містить жодних посилань податкового органу про те, що податкові накладні, на підставі яких позивачем здійснено формування податкового кредиту не відповідають вимогам чинного законодавства, у звязку з чим суд вважає, що позивачем суду були надані докази, що підтверджують реальне вчинення господарських операцій, що в свою чергу не виключає правомірність визначення платником податкового кредиту за такими операціями.

Крім того, позивачем доведено реальність операцій щодо наданих послуг з постачання товару, документи, які підтверджують його транспортування, оприбуткування та облік були надані представником позивача в судовому засіданні та містяться в матеріалах справи.

Зазначені документи також були надані до перевірки.

Пунктом 201.8 статті 201 Податкового кодексу України встановлено, що право на нарахування податку та складання податкових накладних надається виключно особам, зареєстрованим як платники податку у порядку, передбаченому статті 183 цього Кодексу.

Доказів анулювання свідоцтв платника ПДВ контрагентів-постачальників позивача податковим органом суду не надано, у звязку з чим не має підстав для позбавлення позивача права на віднесення до складу податкового кредиту сум податку сплачених при придбанні товару.

Окрім того, Податковий кодекс України для платників податків не передбачає ані обовязок, ані право вимагати від контрагентів-постачальників будь-яких відомостей достовірності його державної реєстрації як субєкта підприємницької діяльності, реєстрації платником податків, «податкових взаємовідносин» з бюджетом, ведення податкового обліку, подання декларацій, тощо.

З урахуванням вимог статті 198 Податкового кодексу України, покупець сплачує суму ПДВ у ціні товару безпосередньо продавцю, тому не може у подальшому у будь-якому вигляді впливати на надходження чи на ненадходження цих сум ПДВ до Державного бюджету. Відповідно до абзацу першого підпункту 201.8 пункту 201 статті 201 Податкового кодексу України право на нарахування податку та складання податкових накладних надається виключно особам, зареєстрованим як платники податку в порядку, передбаченому статтею 183 цього Кодексу.

Інших умов для формування податкового кредиту за наслідками придбання товарів - таких як обов'язкова сплата постачальниками та виробниками товару сум податку на додану вартість до бюджету в Податковому кодексі України не передбачено.

Посилання в ОСОБА_1 перевірки, що контрагенти позивача, у період здійснення з ТОВ «НВО «Укрпромекологія» господарських операцій, не купували Розсів МнС, а також у перевіряючих відсутня інформація щодо основних засобів, чисельності працюючих, наявних виробничих потужностей, активів, необхідних для поставки товару, суд вважає недоцільним, оскільки предметом проведеної перевірки була перевірка господарської діяльності саме позивача, а не його контрагентів. Відповідачем не обґрунтовано вплив зазначених обставин діяльності контрагентів позивача на право останнього на формування податкового кредиту з податку на додану вартість. Крім того, чинне законодавство не забороняє залучати третіх осіб та транспортні засоби до виконання укладених договорів. Поставка ж товару Розсів МнС, на користь контрагентів-постачальників позивача, могла бути здійснена і в інших періодах, окрім тих, в яких було здійснено постачання на користь ТОВ «НВО «Укрпромекологія», а отже для встановлення факту відсутності у постачальників позивача товару не є достатнім встановлення того, що у вказаний період контрагенти позивача закупали відмінну від поставленої продукцію.

Крім того, в разі виявлення під час перевірки фактів порушень податкового законодавства іншими платниками податків, податковий орган відповідно до приписів підпункту 78.1.1 пункту 78.1 статті 78 Податкового кодексу України має право провести документальну позапланову перевірку такого платника, а згідно статті 61 Конституції України юридична відповідальність особи має індивідуальний характер. Нормативними актами України не передбачена відповідальність юридичної особи за зобов'язаннями іншої юридичної особи, в тому числі за податковими зобов'язаннями.

При придбанні товару покупець зобов'язаний лише сплатити відповідну суму податку на додану вартість продавцю в ціні товару, який зобов'язаний внести цю суму податку на додану вартість до бюджету і у випадку невиконання свого обов'язку понести за це відповідальність.

Ненадання до перевірки товарно-транспортних накладних по взаємовідносинам з ПП «Абсолют Транс» також не може слугувати підставою для позбавлення позивача права на податковий кредит, оскільки товарно-транспортні накладні не віднесені законодавцем до документів, на підставі яких відбувається його формування.

Відповідно до розділу 1 Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених Наказом Міністерства транспорту України № 363 від 14.10.1997, товарно-транспортна документація - комплект юридичних документів, на підставі яких здійснюють облік, приймання, передавання, перевезення, здавання вантажу та взаємні розрахунки між учасниками транспортного процесу, а товарно-транспортна накладна - єдиний для всіх учасників транспортного процесу юридичний документ, що призначений для списання товарно-матеріальних цінностей, обліку на шляху їх переміщення, оприбуткування, складського, оперативного та бухгалтерського обліку, а також для розрахунків за перевезення вантажу та обліку виконаної роботи.

Згідно з положеннями вказаних правил, основними документами на перевезення вантажів є товарно-транспортні накладні та дорожні листи вантажного автомобіля. Оформлення перевезень вантажів товарно-транспортними накладними здійснюється незалежно від умов оплати за роботу автомобіля. Товарно-транспортну накладну на перевезення вантажів автомобільним транспортом Замовник (вантажовідправник) повинен виписувати в кількості не менше чотирьох екземплярів. Після прийняття вантажу згідно з товарно-транспортною накладною водій (експедитор) підписує всі її екземпляри. Перший екземпляр товарно-транспортної накладної залишається у Замовника (вантажовідправника), другий - передається водієм (експедитором) вантажоодержувачу, третій і четвертий екземпляри, засвідчені підписом вантажоодержувача (у разі потреби й печаткою або штампом), передається Перевізнику.

Разом з тим, дані правила перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні не встановлюють правил податкового обліку платників податку, а лише встановлюють права, обов'язки та відповідальність власників автомобільного транспорту (перевізників). Товарно-транспортна накладна та подорожній лист, не є документами первинного бухгалтерського обліку, що підтверджують обставини придбання та продажу товарно-матеріальних цінностей.

Таким чином доводи, якими податковий орган мотивував правомірність оскаржуваного податкового рішення не є переконливими.

Факт здійснення господарських операцій відображений у повному обсязі у бухгалтерському і податковому обліку позивача, що зафіксовано також актом перевірки, та підтверджує її реальність.

З урахуванням підтвердження фактичного руху придбаного товару, ділової мети такого руху у межах господарської діяльності позивача, суд дійшов висновку, що позивач у відповідності до норм Податкового кодексу України правомірно включив до складу податкового кредиту з податку на додану вартість суми податку по господарських операціях з ПП «Абсолют Транс», ПП «Гарант Д», ПП «Грінвуд-Опт», що відображені у податкових деклараціях з податку на додану вартість за лютий, березень 2015 року (т. 1 а.с. 203-212, т. 2 а.с. 1-10).

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Частиною 1 статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно із частиною 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Відповідно до частини 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

На підставі викладеного суд приходить до висновку, що позовні вимоги про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № НОМЕР_1 від 30.07.2015 підлягають задоволенню.

Відповідно до статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України присудженню на користь позивача підлягають понесені ним та документально підтверджені судові витрати (а.с. 3).

Керуючись статтями 2, 11, 71, 94, 159-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати прийняте Державною податковою інспекцією у Шевченківському районі м. Запоріжжя Головного управління ДФС у Запорізькій області податкове повідомлення-рішення форми «Р» від 30.07.2015 № НОМЕР_1.

Присудити на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче обєднання «Укрпромекологія» за рахунок бюджетних асигнувань Державної податкової інспекції у Шевченківському районі м. Запоріжжя Головного управління ДФС у Запорізькій області судові витрати у розмірі 487 (чотириста вісімдесят сім) грн. 20 коп.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлені строки. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, або прийняття постанови у письмовому провадженні - з дня отримання копії постанови, апеляційної скарги, з подачею її копії відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя С.М. Каракуша