Справа № 806/3833/15
Суддя: Черноліхов Сергій Вікторович
Дата ухвалення: 2015-11-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 листопада 2015 року м.Житомир справа № 806/3833/15

час прийняття: 16 год. 12 хв. категорія 8.3.3

Житомирський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Черноліхова С.В.,

секретар судового засідання Павлюк В.О.,

за участю: представників позивача ОСОБА_1, ОСОБА_2,

представників відповідача ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Приватного підприємства "Кам'янобрідське" до Коростишівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Житомирській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

встановив:

Приватне підприємство "Кам'янобрідське" звернулося до суду з позовом, у якому просило визнати протиправним і скасувати податкове повідомлення-рішення Коростишівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Житомирській області № НОМЕР_1 від 13 серпня 2015 року про збільшення грошового зобов'язання по податку на додану вартість на 147473, 33 грн. по основному платежу і 36868, 34 грн. по штрафним санкціям. В обгрунтування своїх вимог позивач зазначив, що підставою для прийняття вказаного рішення стали висновки контролюючого органу про неможливість підтвердити задекларовані господарські операції з Товариством з обмеженою відповідальністю "Амарант Груп" по реалізації кукурудзи стосовно врахування реального часу здійснення операцій, місцезнаходження майна, виробничо-складських приміщень та іншого майна, які економічно необхідні для виконання такого постачання або здійснення діяльності, що свідчить про відсутність необхідних умов для результатів відповідної господарської, економічної діяльності, основних фондів, виробничих активів, складських приміщень і транспортних засобів. З такими висновками відповідача ОСОБА_6 не погоджується, оскільки господарські операції по взаємовідносинам з Товариством з обмеженою відповідальністю "Амарант Груп" повністю підтверджуються належним чином оформленими первинними документами, що надавали йому, згідно з вимогами податкового законодавства, право на формування показників податку на додану вартість у лютому-березні 2015 року.

Представники позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримали повністю і просили їх задовольнити.

Представники відповідача у судовому засіданні просили відмовити в задоволенні позовних вимог. Пояснили, що оспорюване податкове повідомлення-рішення скасуванню не підлягає, оскільки прийняте на підставі обгрунтованих висновків перевірки про безтоварність господарських операцій ОСОБА_6 з Товариством з обмеженою відповідальністю "Амарант Груп" через відсутність в останнього основних фондів, виробничих активів, трудових ресурсів, складських приміщень і транспортних засобів, а також відсутність належним чином оформлених первинних документів на підтвердження реальності таких відносин.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Встановлено, що під час проведеної працівниками Коростишівської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Житомирській області документальної виїзної позапланової перевірки Приватного підприємства «Камянобрідське» з питань достовірності, повноти нарахувань та сплати податку на додану вартість щодо фінансово-господарських відносин з ТОВ «Гордон-Сервіс» і ТОВ «Амарант Груп» за період з 01 квітня 2013 року по 09 липня 2015 року відповідно до постанови старшого слідчого відділу ОВС СУ ФР ГУ ДФС у Дніпропетровській області ОСОБА_7 від 29 травня 2015 року в межах кримінального провадження № 000021 виявлено порушення пункту 187.1 статті 187, пункту 209.7, підпунктів 209.17.1, 209.17.17 пункту 209.17 статті 209 Податкового кодексу України, внаслідок чого занижено суму податкового зобовязання з ПДВ на 147473, 33 грн. (в т.ч.: за лютий 2015 року 133333, 33 грн., березень 14140, 00 грн.) і завищено суму податкового зобов'язання скороченої декларації за цей же період на 884840, 00 грн., в т.ч. 147473 грн. ПДВ.

За результатами перевірки складено акт № 51/22/30586510 від 24 липня 2015 року (а.с. 34-79).

Не погоджуючись з викладеними в акті висновками ОСОБА_6 подавало на нього заперечення (а.с. 81-96), які листом № 3/22/23-72 від 11 серпня 2015 року (а.с. 97-102) залишено без задоволення.

На підставі вказаного акта перевірки контролюючим органом 13 серпня 2015 року прийнято податкове повідомлення-рішення № НОМЕР_1 (а.с. 21) про збільшення ОСОБА_6 грошового зобов'язання по податку на додану вартість на 147473, 33 грн. по основному платежу і 36868, 34 грн. по штрафним санкціям.

Як зазначено в акті перевірки (а.с. 41-73), в процесі досудового розслідування в межах кримінального провадження № 000021 від 23 лютого 2015 року за підозрою ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого частиною 2 статті 205, частиною 3 статті 212, частиною 3 статті 358 Кримінального кодексу України, встановлено, що Приватне підприємство "Кам'янобрідське" мало взаємовідносини з фіктивними підприємствами ТОВ "Гордон-Сервіс" і ТОВ "Амарант Груп", які носять безтоварний характер.

Допитаний в якості свідка ОСОБА_9 пояснив, що фінансово-господарську діяльність ТОВ "Амарант Груп" не вів, ніяких документів щодо діяльності цього підприємства не підписував і ніякого відношення до ТОВ "Амарант Груп" не має.

В ході перевірки встановлено взаєморозрахунки ПП «Кам'янобрідське» з постачальником товарно-матеріальних цінностей СТОВ «Співдружність».

До перевірки було надано копію Договору позики від 03 березня 2014 року, згідно з яким СТОВ «Співдружність (Позикодавець) передає, а ПП «Камянобрідське» (Користувач) приймає у тимчасове користування зерно посівної кукурудзи НС-2012 (надалі Товар) в кількості 100 пос. одиниць, на умовах FСА (завантажений в автотранспорт Користувача) ІНКОТЕРМС 2010.

Однак у даному договорі відсутній номер, не зазначений вартісний і кількісний показник товару (зерно посівної кукурудзи НС-2012), не зазначені умови та строки повернення позиченого товару; не зазначено якої марки та репродукції буде повернено позичений товар; не визначена форма розрахунків; ПП «Камянобрідське» підтверджує, що на момент підписання цього договору, він являється платником податку на прибуток на загальних підставах, а не платником фіксованого сільськогосподарського податку; місце складання договору - м. Житомир, хоч юридична адреса Позикодавця - Київська область, смт. Рокитне (в договорі не вказано фактичну адресу Постачальника, пункти навантаження), юридична адреса Користувача - с. Кам. Брід, Коростишівський район, Житомирська область.

До перевірки надана копія видаткової накладної № І4/03-14 від 14 березня 2014 року (оригінал накладної до перевірки не надавався) на отримання «ПОЗИЧКОВО» посівної кукурудзи НС-2012 в кількості 100 посівних одиниць. Вартість даного товару не вказана, підписи не розшифровані.

Фінансові розрахунки між СТОВ «Співдружність» та ПП «Камянобрідське» не здійснювались. На початок проведення перевірки товар постачальнику не повертався, кредиторська заборгованість відсутня.

Дана операція (позика кукурудзи НС-2012) не знайшла документального відображення на позабалансових рахунках ПП « Камянобрідське».

Відображення у податковому обліку відсутнє, так як позикодавцем податкова накладна не виписувалась. Будь-які інші письмові підтвердження та пояснення від керівника стосовно процесу отримання, перевезення посівного матеріалу на склад відсутні.

До перевірки надано складські книги за 2014-2015 роки, які веде директор та головний бухгалтер в одній особі, а не призначений на посаду комірника ОСОБА_10

ПП «Камянобрідське» самостійно була визначена кількість та собівартість придбаної посівної кукурудзи НС-2012, а саме: 35 ц на суму 310000 грн., про що свідчать записи у бухгалтерських регістрах, тоді як у договорі позики зазначена кількість 100 посівних одиниць.

До перевірки не надані будь-які первинні документи, що підтверджують факт перевезення посівного матеріалу.

За даними бухгалтерського обліку, відповідно видаткової накладної №3 від 04 травня 2014 року проведено внутрішнє переміщення посівної кукурудзи в кількості 35 ц із зерноскладу на виробництво (поля) за підписами керівника та комірника.

Отримувач - комірник ОСОБА_10, який одночасно виконує обовязки комірника, тракториста, комбайнера та інші (в наказі про призначення не вказано про сумісність посадових обовязків та розмір заробітної плати є мінімальним - 1218 грн.).

Відповідно до надану на перевірку звіту про рух матеріальних цінностей за травень 2014 року по рахунку 27 «Продукція с/г виробництва» витрачено насіння на посів кукурудзи 35 ц на суму 310000 грн. та посів сої 240 ц в сумі 132000 грн., що разом становить 442 000 грн.( бухгалтерські проведення ДТ 231 КТ 27). Разом з цим, за даними головної книги по дебету рахунку 231 за травень 2014 року підприємством відображено списання з рахунку 27 кукурудзи та сої в сумі 624735 грн. (бухгалтерські проведення ДТ 231 КТ 27).

Про невідповідність даних бухгалтерського обліку по рахунку 231 «Основне виробництво» свідчить наявність кредитового сальдо на кінець травня 2014 року по рахунку 27 «Готова продукція» в сумі 133202, 50 грн., яке збільшується протягом травня-вересня 2014 року.

Враховуючи той факт, що свого посівного матеріалу (кукурудзи) ПП «Камянобріське» станом на 01 січня 2014 року не мало, а отримало його по договору позики без вартості (0 грн.), тому ОСОБА_6 до виробничої собівартості було безпідставно включено витрати на зерно кукурудзи в сумі 310,0 тис. грн. Пояснення щодо оприбуткування від СТОВ «Співдружність» посівного матеріалу в кількісному та вартісному виразі директором не надано.

Крім того, підприємством не надано жодного документа на підтвердження реальності здійснення господарської діяльності щодо надання послуг сторонніх організацій з оранки, дискування і посівів.

Відповідно до табелю обліку робочого часу за 2014 рік, у період обробітку земель, посіву на підприємстві працювало чотири особи (директор, сторож, бухгалтер, комірник-тракторист), посівна площа становила 281,4 га.

Відповідно до форми №4-сг за 2014 рік (річна), ПП «Камянобрідське» відображені такі показники: посівна площа - 150 га, збір врожаю кукурудзи - 675,0 т (6750 ц), урожайність кукурудзи - 4,5 т/га.

Всі вище викладені факти, зокрема, щодо розбіжностей по операціям з вирощення продукції, оранки, дискування та інших послуг по вирощуванню даної с/г продукції, списання ТМЦ, палива та насіння, нарахування заробітної плати ПП « Камянобрідським», інформація у постанові слідчого по ТОВ «Амарант Груп», виявлені в ході перевірки обставини та з врахуванням того, що підприємством не в повній мірі надавались документи (копії без оригіналів первинних документів, їх складення з порушенням вимог чинного законодавства), свідчать про відсутність можливості здійснення будь-яких господарських операцій.

Відповідно до наданої первинної документації та статистичних даних по орендованих підприємством земель, у жовтні-листопаді 2014 році зібрано урожай кукурудзи в кількості 675000 кг (675 т).

У журналі складського обліку оприбуткування сільгосппродукції відбувалося 15 листопада 2014 року в кількості 6750 ц, тоді як, відповідно до наданих реєстрів прийому зерна вагарями (в даному випадку ОСОБА_10 є матеріально відповідальною особою, яка приймала зерно на тік), прийом зерна з полів здійснювався з 02 по 07 листопада 2014 року.

Відповідно до записів у журналі складського обліку оприбуткування сільгосппродукції відбувалося 15 листопада 2014 року в кількості 6750 ц, тоді як згідно з журналом складського обліку, відпуск зерна зі складу відбувся з 14 жовтня 2014 року, а залишок станом на 04 травня 2014 року та 14 жовтня 2014 року становить 0 кг.

В усіх реєстрах прийому зерна зазначено місце зберігання ТІК та кількість перевезеного зерна склала 6750 ц, тоді як зерно видано в жовтні 2014 року (по документам в кількості 343,4 ц).

Відповідно до книги складського обліку кукурудзи врожаю 2014 року, у листопаді-грудні 2014 року відбувся відпуск кукурудзи в кількості 211,62 ц. Залишок кукурудзи на 01 січня 2015 року - 6194,98 ц.

За січень-червень 2015 року зі складу відпущено кукурудзи в кількості 4611, 3 ц, залишок кукурудзи на 01 липня 2015 року, на підставі записів складської книги, мав складати 1583,7 ц.

На дату початку перевірки (09 липня 2015 року) та станом на 14 липня 2015 року дані щодо руху кукурудзи по складу за червень 2015 року до журналу складського обліку не були внесені.

При проведенні обстеження складського приміщення в присутності директора ПП «Камянобрідське» ОСОБА_1 та комірника ОСОБА_10 встановлено, що станом на 15 липня 2015 року залишок кукурудзи в складському приміщенні приблизно становив 150-200 кг.

Відповідно до журналу обліку кукурудзи, який було надано підприємством вдруге після зроблених відповідних записів руху зерна за червень та липень 2015 року, рух зерна зі складу відбувався лише 2 рази, а саме: 30 червня 2015 року відпущено СФГ «Пріоритет» 5,77 ц, 02 липня 2015 року передано на зберігання 1580,0 ц, тоді як на підставі видаткової накладної N 35, даний товар було виписано 02 липня 2015 року, про що свідчить підпис особи яка отримала його, а відповідно до ТТН відпуск товару зі складу підприємства та його перевезення здійснювалися 02 липня 2015 року в кількості 598, 8 ц, 03 липня 2015 року 636, 5 ц, 04 липня 2015 року 346, 2 ц, всього 1581, 5 ц, що на 1,5 ц більше, ніж вказано у видатковій накладній і відображено у складській книзі.

В системі АІС «Архів електронної звітності» станом на 22 липня 2015 року податкові накладні по відвантаженню і перевезенню вантажу на зберігання автоперевізником СТОВ «Співдружність» не зареєстровано.

Всі вище викладені факти свідчать, що операція з перевезення вантажу на зберігання СТОВ «Співдружність» у контрагента-постачальника здійснено без мети провадження фінансово-господарської діяльності та ставить під сумнів сам факт здійснення господарської діяльності та є лише операцією з обміну паперів (первинними бухгалтерськими документами).

У подальшому позивачем було укладено з ТОВ "Амарант Груп" договір поставки зернових культур № 1 від 25 лютого 2015 року.

У вказаному договорі купівлі-продажу не зазначено термін його дії, умови перевезення товару, порядок та умови розрахунків, місце навантаження та розвантаження, договір складено лише на одну поставку кукурудзи 320 т на суму 800000 грн., в т.ч. ПДВ 133333,33 грн., а на іншу поставку кукурудзи в кількості 33,94 т на. загальну суму 84840 грн., в т. ч. ПДВ 14140 грн., договір не укладено.

Протягом лютого-березня 2015 року на розрахунковий рахунок ПП «Камянобрідське» надійшла попередня оплата за товар - кукурудзу з рахунка покупця на загальну суму 884840,00 грн., яка повинна була бути відображена у податковій декларації з ПДВ (бюджетній).

Перевіркою встановлено, що фінансово-господарські операції між ПП «Камянобрідське» та ТОВ «Амарант Груп» мають одноразовий характер.

В результаті перевірки наданих видаткових накладних, товарно-транспортних накладних за лютий-березень 2015 року встановлено порушення заповнення первинної документації на реалізацію ТМЦ: підписи матеріально відповідальної особи - комірника ОСОБА_10 на них не співпадають, на підставі виписаних ТТН не можливо встановити час прибуття і вибуття вантажу, його вартість.

Відповідно до наданої ДПІ в Оболонському районі ГУ ДФС у м. Києві податкової інформації встановлено відсутність у ТОВ «Амарант Груп» транспортних засобів, складських приміщень, необхідних для ведення фінансово-господарської діяльності, виробничих потужностей, а також його незнаходження за податковою адресою.

Враховуючи вищевикладене, TОB «Амарант Груп» не могло здійснювати послуги перевезення кукурудзи з території ПП «Камянобрідське». Отже, операції з реалізації кукурудзи в кількості 353,94 т на загальну суму 884840, 00 грн., в т.ч. ПДВ 147473,00 грн. не підтверджуються стосовно врахування реального часу здійснення операцій, місцезнаходження майна, виробничо-складських приміщень та іншого майна, які економічно необхідні для виконання такого постачання або здійснення діяльності, що свідчить про відсутність необхідних умов для результатів відповідної господарської, економічної діяльності, основних фондів, виробничих активів, складських приміщень і транспортних засобів.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд виходить з наступного.

Податковий кодекс України регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства (пункт 1.1 статті 1 Податкового кодексу України).

Відповідно до пункту 209.1 статті 209 Податкового кодексу України, резидент, який провадить підприємницьку діяльність у сфері сільського і лісового господарства та рибальства та відповідає критеріям, встановленим у пункті 209.6 цієї статті (далі - сільськогосподарське підприємство), може обрати спеціальний режим оподаткування.

Згідно з пунктом 209.2 статті 209 Податкового кодексу України, згідно із спеціальним режимом оподаткування сума податку на додану вартість, нарахована сільськогосподарським підприємством на вартість поставлених ним сільськогосподарських товарів/послуг, не підлягає сплаті до бюджету та повністю залишається в розпорядженні такого сільськогосподарського підприємства для відшкодування суми податку, сплаченої (нарахованої) постачальнику на вартість виробничих факторів, за рахунок яких сформовано податковий кредит, а за наявності залишку такої суми податку - для інших виробничих цілей.

Відповідно до пункту 209.7 статті 209 Податкового кодексу України, сільськогосподарськими вважаються товари, зазначені у товарних групах 1 - 24, товарних позиціях 4101, 4102, 4103, 4301 згідно з УКТ ЗЕД, та послуги, які отримані в результаті здійснення діяльності, на яку відповідно до пункту 209.17 цієї статті поширюється дія спеціального режиму оподаткування у сфері сільського та лісового господарства, а також рибальства, якщо такі товари вирощуються, відгодовуються, виловлюються або збираються (заготовлюються), а послуги надаються, безпосередньо платником податку - суб'єктом спеціального режиму оподаткування (крім придбання таких товарів/послуг у інших осіб), які поставляються зазначеним платником податку - їх виробником.

Згідно з підпунктом 209.17.17 пункту 209.17 статті 209 Податкового кодексу України, дія спеціального режиму оподаткування діяльності у сфері сільського та лісового господарства, а також рибальства поширюється на обробку чи переробку продукції, одержаної в результаті діяльності платника податку у сфері сільського та лісового господарства і рибальства, вважається діяльністю у сфері сільського та лісового господарства і рибальства за умови, якщо така продукція вирощується, відгодовується, виловлюється або збирається (заготовлюється) безпосередньо платником податку (крім їх придбання в інших осіб) (05.01.0, 15.11.0, 15.12.0, 15.13.0, 15.20.0, 15.31.0, 15.32.0, 15.33.0, 15.41.0, 15.42.0, 15.43.0, 15.51.0, 15.61.0, 15.62.0, 15.71.0, 15.81.0, 15.83.0, 15.85.0 КВЕД).

Згідно з підпунктом 14.1.181 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України, податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Об'єктом оподаткування є операції платників податку, зокрема, з постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України (пункт 185.1 статті 185 Податкового кодексу України).

Пунктом 198.3 статті 198 Податкового кодексу України передбачено, що податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з:

придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку;

придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Відповідно до пункту 198.1 статті 198 Податкового кодексу України, право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з:

а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України ) та послуг;

б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності);

в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України;

г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Пунктом 198.2 статті 198 цього Кодексу визначено, що датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше:

- дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг;

- дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Відповідно до пункту 201.1 статті 201 Податкового кодексу України, платник податку зобов'язаний надати покупцю (отримувачу) на його вимогу підписану уповноваженою платником особою та скріплену печаткою (за наявності) податкову накладну, складену за вибором покупця (отримувача) в один з таких способів: а) у паперовому вигляді; б) в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та умови реєстрації податкової накладної у Єдиному реєстрі податкових накладних. У такому разі складання податкової накладної у паперовому вигляді не є обов'язковим.

Відповідно до пункту 198.6 статті 198 Податкового кодексу України, не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу. У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

Тобто, для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції.

Згідно зі статтею 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", господарською операцією є дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства.

Визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Встановлено, що 05 березня 2014 року між позивачем (Користувач) та сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю "Співдружність" (Позикодавець) було укладено договір позики (а.с. 103), відповідно до якого Позикодавець передає, а Користувач приймає у тимчасове користування зерно посівної кукурудзи НС-2012 (Товар) в кількості 100 пос. одиниць на умовах FCA (завантажений в автотранспорт Користувача) ІНКОТЕРМС 2010.

На підтвердження виконання вказаного договору ОСОБА_6 надало накладну № 14/03-14 від 14 березня 2014 року (а.с. 104).

25 лютого 2015 року між ОСОБА_6 (Продавець) і Товариством з обмеженою відповідальністю "Амарант Груп" (Покупець) підписано договір купівлі-продажу № 1 (а.с. 105), згідно з умовами якого Продавець в порядку і на умовах, визначених цим Договором, зобов'язується передати у власність Покупцю належну Продавцеві на праві власності кукурудзу (Товар), а Покупець зобов'язується прийняти такий Товар та оплатити його.

Продавець зобов'язується передати Товар Покупцеві під час підписання цього Договору після оплати його вартості на розрахунковий рахунок Продавця в кількості 320 т по ціні 2500, 00 грн. за тонну на суму 800000, 00 грн., в тому числі 133333, 33 грн. ПДВ, а Покупець зобов'язується прийняти Товар та сплатити передбачену цим Договором ціну.

На підставі договору № 1 від 25 лютого 2015 року була виписана видаткова накладна № 5 від 25 лютого 2015 року і податкова накладна № 3/2 від 25 лютого 2015 року на 320 т кукурудзи загальною вартістю 800000, 00 грн., у тому числі 133333, 33 грн. ПДВ, також позивачем суду надано копії товарно-транспортних накладних на підтвердження транспортування реалізованої кукурудзи (а.с. 113-121).

Позивачем (Продавець) з Товариством з обмеженою відповідальністю "Амарант Груп" (Покупець) було укладено ще один договір купівлі-продажу кукурудзи в кількості 33, 94 т вартістю 84840 грн. (з яких 14140, 00 грн. ПДВ) № 4 від 04 березня 2015 року (а.с. 110).

На підтвердження поставки зазначеної кількості кукурудзи ОСОБА_6 надано податкову накладну № 1/2 від 04 березня 2015 року і видаткову накладну № 6 від 04 березня 2015 року (а.с. 111-112), однак у них зазначено, що підставою для їх складання є договір № 1 від 25 лютого 2015 року, а не № 4 від 04 березня 2015 року.

Одним із етапів встановлення обґрунтованості права платника податку на формування податкового кредиту і визначення розміру грошового зобов'язання по податку на додану вартість є встановлення факту здійснення господарської операції шляхом дослідження усіх первинних документів, які належить складати залежно від певного виду господарської операції - договорів, актів виконаних робіт, документів про перевезення, зберігання товарів тощо. Відсутність належних первинних документів може свідчити про нездійснення самих господарських операцій. Крім того, дослідженню підлягає реальність господарських операцій, що є підставою для виникнення права на формування розміру податкового кредиту; добросовісність цього платника податку, яка полягає у відповідності вчинених господарській операцій меті, а також реальність усіх даних, наведених у документах, що надають право на віднесення сплачених коштів до складу кредиту.

Відповідно до частини 2 статті 3 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" від 16 липня 1999 року № 996-XIV (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), бухгалтерський облік є обов'язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

Згідно з частиною 1 статті 9 вказаного Закону, підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.

Відповідно до пункту 2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 1995 року № 88 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05 червня 1995 року за № 168/704 із змінами і доповненнями, первинні документи - це документи, створені у письмовій або електронній формі, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення. Господарські операції - це факти підприємницької та іншої діяльності, що впливають на стан майна, капіталу, зобов'язань і фінансових результатів.

Первинні документи повинні мати такі обов'язкові реквізити: найменування підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), дата і місце складання, зміст та обсяг господарської операції, одиниця виміру господарської операції (у натуральному та/або вартісному виразі), посади і прізвища осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий чи електронний підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Залежно від характеру операції та технології обробки даних до первинних документів можуть бути включені додаткові реквізити: ідентифікаційний код підприємства, установи з Державного реєстру, номер документа, підстава для здійснення операцій, дані про документ, що засвідчує особу-одержувача тощо.

Документ має бути підписаний особисто, а підпис може бути скріплений печаткою. Електронний підпис накладається відповідно до законодавства про електронні документи та електронний документообіг.

Повноваження на здійснення господарської операції особи, яка в інтересах юридичної особи або фізичної особи - підприємця одержує основні засоби, запаси, нематеріальні активи, грошові документи, цінні папери та інші товарно-матеріальні цінності згідно з договором, підтверджуються відповідно до законодавства. Такі повноваження можуть бути підтверджені, зокрема, письмовим договором, довіреністю, актом органу юридичної особи тощо.

Отже, для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції та містять передбачені законодавством реквізити.

Якщо ж фактичного здійснення господарської операції не було, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені чинним законодавством. Про відсутність факту здійснення господарської операції може свідчити, зокрема, те, що результати, відображені у даних податкового обліку будь-кого з учасників господарської операції, фактично не настали внаслідок відсутності відповідних дій будь-кого з учасників такої операції (наприклад, відображення отримання послуг без їх фактичного надання або в разі їх надання іншою особою, ніж та, що вказана у даних податкового обліку чи первинних документах; імітація купівлі товару в особи, яка ніколи його не продавала, тощо).

Як пояснили представники позивача, ОСОБА_6 у СТОВ "Співдружність" було позичено зерно посівної кукурудзи НС-2012. Зібраний урожай, вирощений з вказаного посівного матеріалу, вагою 353, 94 т був реалізований ТОВ "Амарант Груп" за 884840, 00 грн. Ці господарські операції були повністю відображені в податковому обліку позивача та підтверджені складеними належним чином первинними документами, які містяться у матеріалах справи.

Суд при цьому зазначає, що надані ОСОБА_6 копія договору позики від 05 березня 2014 року і накладна № 14/03-14 не дають суду можливості прослідкувати реальну природу набуття позивачем посівного матеріалу кукурудзи. Інші документи, які б підтверджували транспортування, приймання і оприбуткування вказаного товару, позивачем надано не було.

Крім того, за своїм правовим змістом договір позики передбачає обов'язок позичальника у визначений строк і порядку повернути позикодавцеві позику, якою у спірних правовідносинах є зерно посівної кукурудзи НС-2012, однак умови такого повернення у договорі від 05 березня 2014 року не встановлені, не визначена також і вартість зерна.

На підтвердження реальності реалізації ТОВ "Амарант Груп" кукурудзи позивач надав копії договорів купівлі-продажу № 1 від 25 лютого 2015 року і № 4 від 04 березня 2015 року, видаткові накладні № 5 від 25 лютого 2015 року і № 6 від 04 березня 2015 року, податкові накладні № 3/2 від 25 лютого 2015 року і № 1/2 від 04 березня 2015 року, товарно-транспортні накладні.

При дослідженні вказаних документів судом встановлено, що видаткові і податкові накладні виписані саме на підставі договору № 1 від 25 лютого 2015 року, однак кількість реалізовано товару у цьому договорі (320 т) і у накладних (353, 94 т) не співпадає, відрізняється і ціна кукурудзи, яка у договорі № 1 становить 800000, 00 грн., а накладні виписані на суму 884840, 00 грн. Також у видаткових накладних не розшифровано підпис особи, яка з боку ТОВ "Амарант Груп" відповідальна за здійснення господарської операції, не проставлено і відбиток печатки Товариства на них.

У товарно-транспортних накладних не вказані адреси розвантаження товару, графи 15-23 у розділі "Вантажно-розвантажувальні операції" та назва автопідприємства не заповнені, підписи у них не розшифровані, відомості про вантаж заповнені не у повній мірі, дані про довіреності не зазначені. До цих ТТН ОСОБА_6 не надані подорожні листи, на які у них є посилання, та відомості про те, у чиїй власності або користуванні перебувають транспортні засоби, за допомогою яких здійснювалося транспортування кукурудзи.

Крім того, ОСОБА_6 не подані суду докази наявності у нього і зазначеного контрагента фізичних, технічних та технологічних можливостей до вчинення спірних господарських операцій.

Таким чином, при дослідженні наданих позивачем первинних документів по взаємовідносинам з ТОВ "Амарант Груп" суд дійшов висновку, що вони не можуть бути прийняті до уваги та підтвердити реальність здійснення між ними господарських операцій, оскільки не містять обов'язкових реквізитів, отже, суперечать поняттю первинного документа у розумінні Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні».

Крім того, оскільки у матеріалах справи міститься протокол допиту ОСОБА_9, прізвище та ініціали якого проставлені на договорах, укладених позивачем з ТОВ "Амарант Груп", згідно з яким ОСОБА_9 як засновник ТОВ "Амарант Груп" заперечує свою участь у створенні і діяльності Товариства, зокрема й у підписанні будь-яких первинних документів, тому перевірка і встановлення такої обставини має значення для правильного вирішення спору.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 22 вересня 2015 року по адміністративній справі 810/5645/14.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що господарські операції між ПП "Кам'янобрідське" та ТОВ "Амарант Груп" не підтверджуються, виходячи з врахування реального часу здійснення таких операцій, відсутності майна, наявності трудових ресурсів, приміщень, технічного персоналу, основних фондів, виробничих активів, транспорту та іншого майна, які економічно необхідні для здійснення господарських операцій у зазначених обсягах, що в свою чергу свідчить про відсутність необхідних умов реального настання результатів відповідної господарської діяльності.

Відтак, підприємством відображені в податковій звітності правові взаємовідносини з вищевказаним суб'єктом господарювання без мети реального настання наслідків, з метою заниження об'єкту оподаткування, несплати податків.

Отже, проаналізувавши наявні матеріали справи та норми законодавства, які регулюють спірні правовідносини, суд вважає правомірними висновки відповідача, викладені в акті перевірки, а саме те, що зазначені правовідносини позивача із контрагентом мали виключно паперовий характер, а отже не були спрямовані на реальне настання правових наслідків.

З огляду на це, суд вважає, що відповідач, приймаючи оскаржуване податкове повідомлення-рішення, діяв на підставі, у спосіб та у межах повноважень, передбачених законодавством, а тому позовні вимоги про визнання протиправним і скасування податкового повідомлення-рішення Коростишівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Житомирській області № НОМЕР_1 від 13 серпня 2015 року є необгрунтованими і задоволенню не підлягають.

Керуючись статтями 86, 158-163, 167, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

постановив:

У задоволенні позову Приватного підприємства "Кам'янобрідське" відмовити.

Постанова набирає законної сили у строк та у порядку, що визначені статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України, і може бути оскаржена до Житомирського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції у порядку, визначеному статтею 186 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії повного тексту постанови.

Суддя С.В. Черноліхов

Повний текст постанови виготовлено: 16 листопада 2015 р.