Справа № 2а-12665/11/2670
Суддя: Головань О.В.
Дата ухвалення: 2011-10-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Вн. №27/280
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

14 жовтня 2011 року № 2а-12665/11/2670

за позовом Державної податкової інспекції у Солом'янському районі м.Києва
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Авант-К" Товариства з обмеженою відповідальністю "Берест Славутич"
про стягнення в доход держави коштів, одержаних за нікчемною угодою

Суддя О.В.Головань

Обставини справи:

Позовні вимоги заявлені про зобовязання Товариство з обмеженою відповідальністю "Авант-К" повернути Товариству з обмеженою відповідальністю "Берест-Славутич" одержані за договором підряду №2 від 01.09.10 р. грошові кошти у розмірі 177 300 грн., стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Берест-Славутич" в доход держави повернуті Товариством з обмеженою відповідальністю "Авант-К" грошові кошти в розмірі 177 300 грн.

В судовому засіданні 29.09.11 р. оголошено ухвалу про перехід до розгляду справи в порядку письмового провадження згідно ч. 6 ст. 128 КАС України, оскільки в судовому засіданні відсутні представники відповідачів, повідомлені про час та місце розгляду справи за відомими суду адресами; судом заслухано пояснення представника позивача; необхідності заслуховувати свідка чи експерта немає.

Ознайомившись з матеріалами справи, заслухавши пояснення представника позивача, суд, -

ВСТАНОВИВ:

Державною податковою інспекцією у Соломянському районі м. Києва на підставі наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки ТОВ "Берест-Славутич" від 14.04.11 р. №1495, у відповідності до постанови слідчого відділу податкової міліції ДПА в Чернігівській області від 27.05.11 р. по кримінальній справі №69-110 проведена документальна позапланова невиїзна перевірка ТОВ "Берест-Славутич" з питань правомірності формування податкового кредиту з податку на додану вартість та формування валових витрат з податку на прибуток при фінансово-господарських взаємовідносинах з низкою юридичних осіб.

Під час проведення перевірки встановлено, що між ТОВ "Берест-Славутич" та ТОВ "Авант-К" укладено договір підряду №2 від 01.09.10 р., згідно якого ТОВ "Берест-Славутич" як замовник доручає, а ТОВ "Авант-К" як підрядник на свій ризик виконує власними залученими силами в межах узгодженої договірної ціни роботи з монтажу металоконструкцій даху за адресою: вул. Лескова, 5а.

До перевірки надано акти здачі-приймання робіт, здійснених на виконання умов договору: акт від 30.09.10 р. №АВ-0000021 на суму 85 200 грн., акт від 29.10.10 р. №АВ-0000042 на суму 92100 грн.

Згідно укладеного договору ТОВ "Авант-К" виписало ТОВ "Берест-Славутич" податкові накладні на загальну суму 177 300 грн.: №53009 від 28.09.10 р. на суму 85 200 грн. та №52910 від 29.10.10 р. на суму 92 100 грн.

За результатами автоматизованого співставлення податкових зобовязань та податкового кредиту між цими контрагентами встановлене відхилення сум податку на додану вартість у розмірі 140 186, 67 грн.

Позивач вважає, що договір підряду №2 від 01.09.10 р., укладений між сторонами, є нікчемним, оскільки укладений з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави та суспільства, а саме.

В провадженні Слідчого управління податкової міліції ДПА України знаходиться кримінальна справа №69-110 по обвинуваченню директора та головного бухгалтера ТОВ "Караван натс. Україна" ОСОБА_1 за фактом умисного ухилення від сплати податків, за попередньою змовою групою осіб, що призвело до фактичного ненадходження до бюджету коштів в особливо великих розмірах, за ознаками складу злочину, передбаченого ст. 212 ч. 3 КК України, та по обвинуваченню групи фізичних осіб за фактами фіктивного підприємництва.

Досудовим слідством встановлено, що з метою втілення злочинного плану, умисно, з корисливих мотивів, обвинувачені організували схему незаконної діяльності щодо сприяння підприємствам у мінімізації ними податкових зобовязань, які підлягають сплаті до бюджету, та посібництва в умисному ухиленні від сплати податків та розкраданні державних коштів.

Для функціонування зазначеної схеми групою осіб створено та придбано низку субєктів підприємницької діяльності, зареєстрованих на підставних осіб, перед яких ТОВ "Авант-К".

При проведенні аналізу руху грошових коштів вказаних субєктів господарювання, які зареєстровані з метою прикриття незаконної діяльності, встановлено, що послугами щодо документального оформлення господарських операцій користувалося ТОВ "Берест-Славутич".

Відповідно до протоколу допиту свідка від 26.11.10 р. ОСОБА_2, яка згідно реєстраційних документів була директором ТОВ "Авант-К", пояснила, що вказане підприємство зареєструвала за винагороду, фактично ніяких функцій не виконувала, особисто в банківських установах рахунків не відкривала, довіреностей не видавала.

Відповідно до висновку експерта від 12.08.11 р. №229 підписи від імені директорів підприємств, в тому числі, ТОВ "Авант-К" - ОСОБА_2 в оригіналах бухгалтерських документів, вилучених та ТОВ "Берест-Славутич", виконані не нею, а іншою особою.

На думку позивача, зазначеним висновком підтверджується факт включення ТОВ "Берест-Славутич" до складу податкового кредиту сум податку, що фактично не підтверджені документально, оскільки первинні документи та податкова звітність підписані не уповноваженими особами і не можуть бути прийняті до уваги.

Проаналізувавши матеріали справи та пояснення представників сторін, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги є необгрунтованими та не підлягають до задоволення з таких підстав.

Відповідно до ст. 207, 208 Господарського кодексу України господарське зобов'язання, що не відповідає вимогам закону, або вчинено з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, або укладено учасниками господарських відносин з порушенням хоча б одним з них господарської компетенції (спеціальної правосуб'єктності), може бути на вимогу однієї із сторін, або відповідного органу державної влади визнано судом недійсним повністю або в частині.

Якщо господарське зобов'язання визнано недійсним як таке, що вчинено з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, то за наявності наміру в обох сторін - у разі виконання зобов'язання обома сторонами - в доход держави за рішенням суду стягується все одержане ними за зобов'язанням, а у разі виконання зобов'язання однією стороною з другої сторони стягується в доход держави все одержане нею, а також все належне з неї першій стороні на відшкодування одержаного. У разі наявності наміру лише у однієї із сторін усе одержане нею повинно бути повернено другій стороні, а одержане останньою або належне їй на відшкодування виконаного стягується за рішенням суду в доход держави.

Таким чином, для задоволення позовних вимог про стягнення з відповідачів 177 300 грн. одержаних за договором коштів необхідно встановити факт укладенення договору з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, тобто, нікчемність правочину в розумінні ст. 215, 228 Цивільного кодексу України та ст. 207 Господарського кодексу України.

В даному випадку у суду відсутні підстави для висновку про нікчемність правочину - укладеного між відповідачами договору підряду №2 від 01.09.10 р., у зв'язку з чим відсутні підстави для стягнення отриманих за договором коштів.

Згідно наданих суду матеріалів висновок позивача про нікчемність правочину зроблений на підставі інформації, що зазначена в акті від 18.08.11 р. №9330/23-11/35892173 про результати документальної позапланової невиїзної перевірки Товариства з обмеженою відповідальністю "Берест-Славутич" з питань неправомірності формування податкового кредиту з податку на додану вартість при взаємовідносинах з юридичними особами згідно переліку за період з 01.01.08 р. по 31.12.10 р.

У акті, зокрема, зазначено, що відповідно до висновку судово-почеркознавчої експертизи №229 від 12.08.11 р. підписи на певинних бухгалтерських документах, виписаних від імені директора ТОВ "Авант-К" ОСОБА_2, виконані не нею, а іншою особою.

Інших підстав для висновку про нікчемність укладеного між відповідачами договору позивач не наводить.

На думку суду, висновку судово-почеркознавчої експертизи не достатньо для висновку про нікчемність укладеного між відповідачами правочину.

Вказаний висновок зроблено в межах розслідування кримінальної справи №69-110 по обвинуваченню директора та головного бухгалтера ТОВ "Караван натс. Україна" ОСОБА_1 за фактом умисного ухилення від сплати податків, за попередньою змовою групою осіб, що призвело до фактичного ненадходження до бюджету коштів в особливо великих розмірах, за ознаками складу злочину, передбаченого ст. 212 ч. 3 КК України, та по обвинуваченню групи фізичних осіб за фактами фіктивного підприємництва.

Відповідно, він буде оцінюватися під час розгляду кримінальної справи в суді разом з іншими доказами.

Матеріали досудового слідства самі по собі не можуть бути визнані належними та допустимими доказами в адміністративному суді згідно ст. 69, 70 КАС України.

Належним доказом в даному випадку буде вирок у кримінальній справі, що набув законної сили, у якому буде встановлено факт укладення конкретного договору з метою ухилення від сплати податків, а також підтверджено факт підписання конкретного договору не тією особою, яка у ньому вказана.

В даному випадку такі докази у суду відсутні.

Інших доказів нікчемномті укладеного між відповідачами договору суду не надано, зокрема, суду не надано доказів відсутності первинних бухгалтерських документів щодо фактичного виконання договору, доказів його безтоварності, якщо такі є, тощо.

Відповідно до ст. 72 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких грунтуються її вимоги та заперечення, тобто, в даному випадку саме на позивача покладається тягар доказування нікчемності правочину, тоді як вищенаведене свідчить про невиконання ним вказаного обов'язку та ненадання суду відповідних доказів, тоді як на припущеннях висновок про нікчемність правочину базуватися не може.

Також суд зазначає, що згідно ст. 208 Господарського кодексу України визначено кілька випадків заявлення вимог про стягнення отриманого за нікчемним правочином -

за наявності наміру в обох сторін - у разі виконання зобов'язання обома сторонами - в доход держави за рішенням суду стягується все одержане ними за зобов'язанням, а у разі виконання зобов'язання однією стороною з другої сторони стягується в доход держави все одержане нею, а також все належне з неї першій стороні на відшкодування одержаного.

У разі наявності наміру лише у однієї із сторін усе одержане нею повинно бути повернено другій стороні, а одержане останньою або належне їй на відшкодування виконаного стягується за рішенням суду в доход держави.

У позовній заяві позивач не визначив, чи вважає він правочин таким, що вчинений за наявності наміру обох сторін, чи однієї, проте, просить стягнути в доход держави кошти в розмірі 177 300 грн. лише з однієї сторони - ТОВ "Берест-Славутич", що можливо лише у випадку, якщо намір на укладення нікчемного правочину наявний лише в однієї сторони.

На підставі вищевикладеного, ст. 160-163, 186 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. У задоволені позовних вимог відмовити

2. Постанова може бути оскаржена в порядку ст. 186 КАС України.

Суддя О.В. Головань

Повний текст постанови

виготовлено і підписано 14.10.11 р.