Справа № 22-а-10002/11
Суддя: Голуб С. А.
Дата ухвалення: 2011-09-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Апеляційний суд Київської області
УХВАЛА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 вересня 2011 року колегія судців судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого: Волохова Л.А.,

судців: Голуб С.А., Савченка С.І.,

розглянувши у порядку письмового провадження в м. Київ

адміністративну справу за апеляційною скаргою управління пенсійного фонду у Таращанському районі Київської області на постанову Таращанського районного суду Київської області від 26 серпня 2009 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до управління пенсійного фонду у Таращанському районі Київської області, про зобовязання провести перерахунок та виплату недоотриманої доплати, -

ВСТАНОВИЛА:

У травні 2009 року позивач звернулася до суду із зазначеним позовом

Постановою суду від 26 серпня 2009 року позов задоволено частково.

Визнано неправомірною відмову відповідача щодо нарахування та виплати доплати до пенсії у порядку ст. 39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» ОСОБА_1

Зобовязано відповідача провести нарахування та виплату доплати до пенсії у порядку ст. 39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» ОСОБА_1 за період з 22 травня 2008 року по 31 грудня 2008 року.

Не погоджуючись з вищезазначеною постановою, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та відмовити в задоволенні позову. В своїй апеляційній скарзі апелянт посилається на незаконність, необгрунтованість та необєктивність рішення суду, неповне зясування всіх обставин, що мають значення для вирішення справи, порушення норм матеріального та процесуального права, що є підставою для скасування судового рішення.

Заслухавши судцю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія судців вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_1 є постраждалою внаслідок Чорнобильської катастрофи, що підтверджується матеріалами справи, перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в Таращанському районі, як непрацюючий пенсіонер.

Відповідно до ч. 1 ст. 39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", громадянам, які працюють на територіях радіоактивного забруднення, провадиться оплата в таких розмірах: - у зоні посиленого радіоекологічного контролю -одна мінімальна заробітна плата.

і Пенсії непрацюючим пенсіонерам, які проживають на територіях радіоактивного

забруднення, підвищуються у розмірах, встановлених ч. 1 ст. 39 вищезазначеного Закону (ч. 2 ст. 39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи").

Судом першої інстанції було встановлено, що відповідачем виплачувалась доплата до пенсії відповідно до вимог постанови КМ України № 836 "Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" в розмірі 5,20 грн.

ОСОБА_1 оспорюючи дії відповідача вважала, що вона отримувала доплату значно нищу, ніж це передбачено ч. 2 ст. 39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян,

захистом своїх прав.

Вирішуючи вказаний спір та задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції прийшов до висновку про порушення відповідачем норм ч. 2 ст. 39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Колегія судців вважає зазначені висновки суду першої інстанції законними та обгрунтованими.

При винесенні оскаржуваної постанови суд першої інстанції, виходячи з пріоритетності законів над підзаконними актами, правомірно прийшов до висновку, що постанова КМ України № 1 від 03.01.2002 року "Про підвищення розмірів пенсій та інших соціальних виплат окремим категоріям пенсіонерів, фінансування яких здійснюється за рахунок коштів державного бюджету" , суперечить вимогам ст. 39, 50, 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", оскільки істотно звужує обсяг встановлених законом прав.

Тобто, КМ України повинен був встановити зазначений порядок, не порушуючи положень цього Закону, в тому числі й інших законів, якими встановлено розмір мінімальної пенсії за віком, розмір якої визначається лише за правилами, передбаченими ч.І ст.28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» й іншого нормативно- правового акта, який би визначав цей розмір або встановлював інший розмір, немає.

Згідно з рішенням Конституційного суду України від 22 травня 2008 року за № 10 - рп визнано неконституційними деякі положення Законів України "Про державний бюджет на 2008 рік", зокрема п. 28 розділу 2 зазначеного Закону, яким було внесено на 2008 рік зміни до ст. 39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Рішення Конституційного суду є обовязковим до виконання на всій території України.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правомірно прийшов до висновку щодо того, що позивач має право на перерахунок розміру доплати до пенсії.

Виходячи з вищенаведеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, постанову ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для її скасування не вбачається.

За таких підстав апеляційна скарга управління пенсійного фонду у Таращанському ' районі Київської області на постанову Таращанського районного суду Київської області від 26 серпня 2009 року - підлягає залишенню без задоволення, а постанова суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 195,197,198,200 КАС України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в м Таращанському районі Київської області залишити без задоволення

Постанову Таращанського районного суду Київської області від 26 серпня 2009 року без змін.

Ухвала набирає законної сили відповідно до ч. 5 ст. 254 КАС України та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів.

Головуючий

судді