Справа № 823/5113/15
Суддя: В.О. Гаврилюк
Дата ухвалення: 2015-11-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 листопада 2015 року справа № 823/5113/15

17 год. 10 хв. м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Гаврилюка В.О.,

секретар судового засідання - Будченко А.Ю.,

за участю:

позивача - ОСОБА_1,

представника позивача - ОСОБА_2,

представників відповідача - Краснюк О.М., Супряги О.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в місті Смілі та Смілянському районі Черкаської області про визнання незаконним та скасування наказу, зобов'язання вчинити дії та відшкодування моральної шкоди,

встановив:

ОСОБА_1 подала позов, в якому просить:

- визнати незаконним звільнення та скасувати Наказ Управління ПФУ в м. Смілі та Смілянському р-ні № 83-о від 14.09.2015 року, про звільнення позивача з посади начальника відділу виконання бюджету бухгалтерського обліку та звітності - головного бухгалтера управління ПФУ в м. Смілі та Смілянському р-ні, у зв'язку зі скороченням штату працівників на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України;

- зобов'язати відповідача поновити позивача на посаді начальника бюджетно-фінансового відділу згідно штатного розпису;

- стягнути з відповідача на користь позивача заробітну плату за час вимушеного прогулу з 14.09.2015 року по даний час, а також моральну шкоду в розмірі 5000 гривень.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що перший заступник начальника управління пенсійного Фонду України а м. Сміла та Смілянському районі черкаської області Чорний А.Г. прийняв наказ № 83-о від 14.09.2015 "Про звільнення ОСОБА_1.", є неправомірним, та таким, що не відповідає вимогам чинного трудового законодавства України, оскільки запропоновані відповідачем посади не є рівнозначними посаді, на якій працювала ОСОБА_1

Окрім того, позивач наголошує, що як на момент її звільнення, так і на момент подачі позовної заяви у відповідача вакантна посада начальника бюджетно-фінансового відділу, яка є рівнозначною попередній посаді, та на яку претендувала та погоджувалася позивач, однак в супереч вимогам статті 492 Кодексу законів про працю України відповідач вказаної посади не запропонував, посилаючись на поновлене досудове розслідування у кримінальному провадженні № 30000711 від 05.05.2015 та в зв'язку з тим, що судом не вирішено питання про повернення отриманих від сум пенсій по втраті годувальника у розмірі 47955 грн 05 коп. Дане твердження позивача не відповідає дійсності, оскільки вказане кримінальне провадження закрито, а рішенням Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 16.07.2015 у справі № 703/2572/15-ц (2/703/992/15) відмовлено повністю в задоволенні позову управління Пенсійного фонду України в м. Смілі та Смілянському районі Черкаської області про повернення безпідставно отриманих сум пенсій.

Незаконним звільненням позивачу заподіяна моральна шкода, яка виразилася в перенесених нею душевних страждань через звільнення, залишення без засобів до існування, що вплинули на стан здоров'я позивача і як наслідок позивач змушена була проходити курс лікування на денному стаціонарі Смілянської міської лікарні з приводу серцево-судинних та неврологічних захворювань, а безпідставне обвинувачення в шахрайстві, завдало шкоди її професійній діяльності, принизило її гідність як державного службовця, людини та громадянина.

Позивач та його представник в судовому засіданні адміністративний позов підтримали в повному обсязі та просили його задовольнити.

В письмових запереченнях на адміністративний позов відповідач просив в його задоволенні відмовити повністю, зазначивши при цьому, що ОСОБА_1 звільнена у зв'язку із скороченням штату працівників на підставі пункту 1 статті 40 Кодексу законів про працю України. Відповідачем запропоновані ОСОБА_1 посади головного спеціаліста бюджетно-фінансового відділу та головного спеціаліста відділу платежів до пенсійної системи управління Пенсійного фонду України в м. Смілі та Смілянському районі Черкаської області, проте позивач відмовилася від запропонованих посад, а тому звільнена з займаної посади відповідно до законодавства України.

Щодо заявленої моральної шкоди відповідач зазначив, що позивачем не доведено факту моральних страждань, втрати життєвих зв'язків та незрозуміло з яких міркувань та розрахунків взято суму моральної шкоди.

В судовому засіданні представники відповідача проти позову заперечили з підстав, викладених в письмових запереченнях на адміністративний позов.

Заслухавши пояснення позивача та представників сторін, повно, всебічно, об'єктивно дослідивши надані у справі докази, надавши їм юридичну оцінку, суд дійшов до такого висновку.

Відповідно до трудової книжки НОМЕР_1 ОСОБА_1 з 05.05.2000 працювала на посаді головного бухгалтера управління Пенсійного фонду України в м. Смілі та Смілянському районі Черкаської області.

Правлінням Пенсійного фонду України 02.04.2015 прийнято постанову № 7-3 про примірну структуру управлінь Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також містах та районах, якою затверджено примірну структуру управління Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також містах та районах до якої входить, зокрема, бюджетно-фінансовий відділ (сектор).

Наказом Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області № 45 від 25.05.2015 затверджено граничну чисельність працівників управління Пенсійного фонду України в м. Смілі та Смілянському районі Черкаської області в кількості 72 осіб, в тому числі 70 державних службовців.

Відповідно до частини 3 статті 32, частини 1 статті 40, статті 492 Кодексу законів про працю України та у зв'язку з введенням в дію нової структури та штатного розпису управління Пенсійного фонду України в м. Смілі та Смілянському районі відповідачем прийнято наказ № 94 від 13.07.2015, яким попереджено позивача про зміну найменування відділу виконання бюджету бухгалтерського обліку та звітності на бюджетно-фінансовий відділ, а також про наступне звільнення в зв'язку з скороченням посади.

Згідно з попередженням управління Пенсійного фонду України в м. Смілі та Смілянському районі № 7505/10 від 13.07.2015 та № 8762/10 від 18.08.2015 про наступне звільнення начальника відділу виконання бюджету, бухгалтерського обліку та звітності головного бухгалтера управління Пенсійного фонду України в м. Смілі та Смілянському районі Черкаської області позивачу запропоновано перевестися на посади, відповідно, головного спеціаліста бюджетно-фінансового відділу та головного спеціаліста відділу платежів до пенсійної системи, у разі відмови від запропонованої посади попереджено про звільнення із займаної посади.

Після отримання попередження від 13.07.2015 позивач цього ж дня подала до начальника управління Пенсійного фонду України в м. Смілі та Сміялнському районі Глізнецова С.В. звернення, відповідно до якого просила перевести її на рівнозначну посаду, яка є вакантною станом на час звернення, а саме: начальника бюджетно-фінансового відділу - головного бухгалтера згідно штатного розпису управління.

На вищевказане звернення 28.07.2015 позивач отримала відповідь управління Пенсійного фонду України в м. Смілі та Смілянському районі Черкаської області, згідно якого їй відмовили у призначенні на посаду начальника бюджетно-фінансового відділу, оскільки проти ОСОБА_1 Смілянською міжрайонною прокуратурою поновлено досудове розслідування у кримінальному провадженні № 30000711 від 05.05.2015 відповідно до частини 1 статті 190 Кримінального кодексу України за фактом шахрайства, а також у зв'язку з тим, що залишається до кінця невирішеним питання в судовому порядку щодо повернення позивачем отриманих сум пенсій по втраті годувальника.

Оскільки позивач відмовилася від запропонованих посад, наказом управління Пенсійного фонду України в м. Смілі та Смілянському районі Черкаської області № 83-о від 14.09.2015 ОСОБА_1 звільнено з посади начальника відділу виконання бюджету, бухгалтерського обліку та звітності - головного бухгалтера управління Пенсійного фонду України в м. смілі та Смілянському районі Черкаської області у зв'язку зі скороченням штату працівників відповідно до пункту 1 статті 40 Кодексу законів про працю України.

Вирішуючи спір по суті, суд зазначає, що суспільні відносини, які охоплюють діяльність держави щодо створення правових, організаційних, економічних та соціальних умов реалізації громадянами України права на державну службу регулює Закон України "Про державну службу" від 16 грудня 1993 року № 3723-XII (далі Закон № 3723-XII). Крім того, Закон № 3723-XII визначає загальні засади діяльності, а також статус державних службовців, які працюють в державних органах та їх апараті.

Стаття 1 Закону № 3723-XII визначає, що державна служба в Україні - це професійна діяльність осіб, які займають посади в державних органах та їх апараті щодо практичного виконання завдань і функцій держави та одержують заробітну плату за рахунок державних коштів. Ці особи є державними службовцями і мають відповідні службові повноваження.

Згідно частини 1 статті 2 Закону № 3723-XII посада - це визначена структурою і штатним розписом первинна структурна одиниця державного органу та його апарату, на яку покладено встановлене нормативними актами коло службових повноважень.

Відповідно до статті 11 Закону № 3723-XII державні службовці мають право: користуватися правами і свободами, які гарантуються громадянам України Конституцією і законами України; брати участь у розгляді питань і прийнятті в межах своїх повноважень рішень; одержувати від державних органів, підприємств, установ і організацій, органів місцевого та регіонального самоврядування необхідну інформацію з питань, що належать до їх компетенції; на повагу особистої гідності, справедливе і шанобливе ставлення до себе з боку керівників, співробітників і громадян; вимагати затвердження керівником чітко визначеного обсягу службових повноважень за посадою службовця; на оплату праці залежно від посади, яку він займає, рангу, який йому присвоюється, якості, досвіду та стажу роботи; безперешкодно ознайомлюватись з матеріалами, що стосуються проходження ним державної служби, в необхідних випадках давати особисті пояснення; на просування по службі з урахуванням кваліфікації та здібностей, сумлінного виконання своїх службових обов'язків, участь у конкурсах на заміщення посад більш високої категорії; вимагати службового розслідування з метою зняття безпідставних, на думку службовця, звинувачень або підозри; на здорові, безпечні та належні для високопродуктивної роботи умови праці; на соціальний і правовий захист відповідно до його статусу; захищати свої законні права та інтереси у вищестоящих державних органах та у судовому порядку.

Частина 2 статті 14 Закону № 3723-XII визначає, що до службовців, крім дисциплінарних стягнень, передбачених чинним законодавством про працю України, можуть застосовуватися такі заходи дисциплінарного впливу: попередження про неповну службову відповідність; затримка до одного року у присвоєнні чергового рангу або у призначенні на вищу посаду.

Відповідно до статті 3 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України) законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Частина 2 вказаної статті передбачає, що звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.

Згідно з 492 КЗпП України про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці.

Одночасно з попередженням про звільнення у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації. При відсутності роботи за відповідною професією чи спеціальністю, а також у разі відмови працівника від переведення на іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації працівник, на власний розсуд, звертається за допомогою до державної служби зайнятості або працевлаштовується самостійно.

Як свідчать матеріали справи, ОСОБА_1 з 1995 перебувала на державній службі та з 2000 року займала посаду головного бухгалтера в управлінні, зважаючи на те, що посада начальника бюджетно-фінансового відділу вакантна як на момент звільнення, так і на момент розгляду справи, беручи до уваги кваліфікаційний рівень та довгострокове виконання обов'язків головного бухгалтера, на переконання суду, відповідач мав запропонувати позивачу вказану вакантну посаду.

Посилання управління Пенсійного фонду України в місті Смілі та Смілянському районі Черкаської області на звільнення позивача у зв'язку з скороченням посади начальника відділу виконання бюджету бухгалтерського обліку та звітності - головного бухгалтера суд вважає помилковим, оскільки, матеріали справи свідчать лише про перейменування посади, кількість працівників відповідача до затвердження нового штатного розпису та після його затвердження залишилася однаковою - 72 особи, в тому числі 70 державних службовців.

Суд також не бере до уваги твердження відповідача стосовно того, що Смілянською міжрайонною прокуратурою поновлено досудове розслідування у кримінальному провадженні № 30000711 від 05.05.2015 відповідно до частини 1 статті 190 Кримінального кодексу України за фактом шахрайства, а також у зв'язку з тим, що залишається до кінця невирішеним питання в судовому порядку щодо повернення позивачем отриманих сум пенсій по втраті годувальника, оскільки в матеріалах справи є постанова Смілянського МВ (із обслуговування м. Сміла і Смілянського району) УМВС України в Черкаській області про закриття кримінального провадження від 04.09.2015 за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу кримінального правопорушення та рішення від 16.07.2015 Смілянського міськрайонного суду Черкаської області у справі № 703/2572/15-ц (2/703/992/15), яка набрала законної сили 24 вересня 2015 року, відповідно до якої в позові управління Пенсійного фонду України в м. Смілі та Смілянському районі Черкаської області до ОСОБА_1 про повернення безпідставно отриманих сум пенсії відмовлено повністю. Інших процесуальних рішень, які б підтверджували дані твердження відповідача, суду не надано.

Отже, наказ першого заступника начальника управління Пенсійного фонду України в місті Смілі та Смілянському районі Черкаської області № 83-О від 14 вересня 2015 року "Про звільнення ОСОБА_1." прийнятий не у спосіб, передбачений вимогами чинного законодавства, а тому суд дійшов висновку про необхідність його скасування.

Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача на користь ОСОБА_1 заробітної плати за час вимушеного прогулу з 14.09.2015 року по даний час, а також моральної шкоди в розмірі 5000 гривень суд зазначає таке.

Абзацами 1 та 2 статті 235 КЗпП України передбачено, що у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв'язку з повідомленням про порушення вимог Закону України "Про запобігання корупції" іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Відповідно до довідки управління Пенсійного фонду України в місті Смілі та Смілянському районі Черкаської області середньоденна заробітна плата позивача за два попередніх місяці перед днем звільнення склала 170 грн 25 коп., а тому середній заробіток за час вимушеного прогулу з 14 вересня 2015 року по 09 листопада 2015 року становить 6810 грн., який необхідно стягнути з відповідача.

Згідно з статтею 2371 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством.

Відповідно до статті 23 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частина 2 статті 1167 ЦК України передбачає, що моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт; в інших випадках, встановлених законом.

Статтею 1173 ЦК України передбачено, що шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Як свідчать матеріали справи, ОСОБА_1 перебувала на лікарняному з 16.10.2015 по 20.10.2015, що підтверджується листком непрацездатності серія АГФ № 258533, який виданий на підставі висновків невролога Смілянської міської поліклініки Черкаської області.

При вирішенні питання щодо можливості стягнення моральної шкоди суд враховує стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, та вважає за можливе сягнути моральну шкоду на користь позивача в розмірі 5000 грн., що в даному випадку відповідає засадам розумності, виваженості та справедливості.

Відповідно до частин 1, 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення; в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Суд при вирішенні спору враховує приписи статті 2 КАС України, відповідно до якої у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, обґрунтовано, добросовісно, розсудливо та безсторонньо, пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення.

За вказаних обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві доводи позивача є обґрунтованими, а вимоги такими, що належить задовольнити.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 11, 14, 70, 71, 94, 159 - 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

постановив:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Скасувати наказ управління Пенсійного фонду України в місті Смілі та Смілянському районі Черкаської області № 83-о від 14.09.2015 "Про звільнення ОСОБА_1.".

Поновити ОСОБА_1 на посаді начальника бюджетно-фінансового відділу управління Пенсійного фонду України в місті Смілі та Смілянському районі Черкаської області.

Стягнути з управління Пенсійного фонду України в місті Смілі та Смілянському районі Черкаської області (20700, Черкаська область, м. Сміла, вул. Леніна, 35) на користь ОСОБА_1 (АДРЕСА_1) середній заробіток за час вимушеного прогулу з 14 вересня 2015 року по 09 листопада 2015 року в розмірі 6810 (шість тисяч вісімсот десять) грн. та моральну шкоду в розмірі 5000 (п'ять тисяч) грн.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань управління Пенсійного фонду України в місті Смілі та Смілянському районі Черкаської області (20700, Черкаська область, м. Сміла, вул. Леніна, 35) на користь ОСОБА_1 (АДРЕСА_1) витрати на оплату послуг адвоката в розмірі 3000 (три тисячі) грн.

Постанову в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді начальника бюджетно-фінансового відділу управління Пенсійного фонду України в місті Смілі та Смілянському районі Черкаської області допустити до негайного виконання.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження. Апеляційна скарга може бути подана до Київського апеляційного адміністративного суду через Черкаський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя В.О. Гаврилюк

Постанова складена в повному обсязі 16.11.2015.