Справа № 2а-307/2010
Суддя: Мельник І. І.
Дата ухвалення: 2010-03-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Галицький районний суд Івано-Франківської області
Справа № 2а-307/2010
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 березня 2010 року м. Галич

Галицький районний суд ОСОБА_1 - Франківської області в складі:

головуючого судді -Мельника 1.1,

секретаря - Матейко О. С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Галичі справу за адміністративним позовом ОСОБА_2 до управління Пенсійного фонду України в Галицькому районі про про стягнення суми невиплаченої пенсії дитині війни, -

встановив:

ОСОБА_2 звернувся до суду з адміністративним позовом і просить визнати дії управління Пенсійного фонду України в Галицькому районі щодо не підвищення розміру пенсії, як дитині війни, протиправними, стягнути з відповідача 6 260 грн. невиплаченої щомісячної державної допомоги за період з січня 2006 року по грудень 2009 року включно, а також зобовязати відповідача здійснювати підвищення розміру пенсії на 30 відсотків від мінімальної пенсії за віком.

Позивач посилається на ті обставини, що він є дитиною війни і згідно ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» має право на щомісячну доплату до пенсії в розмірі тридцяти відсотків мінімальної пенсії за віком. Проте, така доплата не здійснювалася із посиланням на зупинення у

2006- 2007 роках Законами України про державний бюджет на відповідний рік ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни». У 2008 році така доплата здійснювалася тільки частково. Вважає, відмову відповідача неправомірною, виходячи із того, що рішенням Конституційного суду України від 09 липня 2007 року № 6-рп/2007 визнано такими, що не відповідають

Конституції України окремі положення Закону України «Про Державний бюджет на 2007 рік» щодо зупинення дії ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни». Відповідно до ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» мінімальна пенсія за віком встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. Виходячи із встановлених Законами України про державні бюджети за відповідні роки розмірів прожиткового мінімуму за відповідні періоди, позивач вважає, що йому не доплачено 6260 грн.

В судовому засідання позивач свої вимоги підтримав і просить задовольнити позов з викладених у позовній заяві підстав.

Відповідач позову не визнав, про що подав письмові заперечення.

Заперечення проти адміністративного позову обґрунтовує тим, що фінансове забезпечення державних соціальних гарантій, передбачених Законом України «Про соціальних захист дітей війни» здійснюється не з бюджету Пенсійного фонду України, а за рахунок коштів Державного бюджету України. В 2006

2007p.p. підвищення до пенсії дітям війни не виплачувалось, оскільки був відсутній механізм реалізації ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни». У 2008р. виплата проводилася відповідно до пп.2 п. 41. розділу II Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» та ст.14 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22 жовтня 1993 року (із змінами та доповненнями) у розмірі 10 відсотків прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Суд, заслухавши учасників процесу , дослідивши наявні у матеріалах справи письмові докази в їх сукупності, вважає , що позов підлягає частковому задоволенню.

Закон України "Про соціальний захист дітей війни" від 18 листопада 2004 року (зі змінами та доповненнями станом на час розгляду спірних правовідносин), який набрав чинності з 1 січня 2006 року, встановлює правовий статус дітей війни, визначає основи їх соціального захисту та гарантує їх соціальну захищеність шляхом надання пільг і державної соціальної підтримки.

ОСОБА_2 у відповідності до ст. 1 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» має статус дитини війни, що підтверджується пенсійним посвідченням управління праці та соціального захисту населення Галицької районної державної адміністрації.

Статтею 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» передбачено, що дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищується на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком.

Відповідно до ч.І ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» мінімальний розмір пенсії за віком встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом.

Пунктом 12 статті 71 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік» дію статті 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» було зупинено на 2007 рік .

Рішенням Конституційного Суду України N 6-рп/2007 від 9 липня 2007 року у справі N 1-29/2007 про соціальні гарантії громадян визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним) пункт 12 статті 71, стаття 111 Закону України "Про Державний бюджет України на 2007 рік" від 19 грудня 2006 року , яким була зупинена на 2007 рік дія статті 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни".

Підпунктом 2 пункту 41 розділу II Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 28 грудня 2007 року, що набрав чинності з 1 січня 2008 року, стаття 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" викладена в новій редакції, яка передбачає, що дітям війни (крім тих, на яких поширюється дія Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту") до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, виплачується підвищення у розмірі надбавки, встановленої для учасників війни, тобто на 10 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Вищезазначені зміни Рішенням Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року N 10-рп/2008 визнані такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними). У рішенні Конституційного суду України було зазначено, що положення Закону України "Про Державний бюджет України на

2008рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України", визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

Відповідно до резолютивних частин вказаних рішень Конституційного Суду України, вони мають преюдиціальне значення для судів загальної юрисдикції при розгляді ними позовів у звязку з правовідносинами, які виникли внаслідок дії положень статей законів, що визнані неконституційними. Також рішення Конституційного Суду України є обовязковими для виконання на всій території України .

На підставі викладеного суд приходить до висновку, що оскільки Конституційним Судом України при ухваленні рішень від 09 липня 2007 року та 22 травня 2008 року не вирішувалося питання про неконституційність ст. 110 Закону України «Про Державний бюджет України на 2006 рік», тому дані рішення Конституційного Суду України не мають преюдиціального значення до ст.110 Закону України «Про Державний бюджет України на 2006 рік», а отже позовні вимоги позивачки в частині нарахування та виплати підвищення до пенсії за 2006 рік до задоволення не підлягають.

Статтею 152 Конституції України передбачено, що Закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

А тому з 09 липня 2007 року норми Закону України «Про державний бюджет України на 2007 рік» та з 22 травня 2008 року норми Закону України «Про державний бюджет України на 2008 рік», які визнані рішеннями Конституційного Суду України неконституційними втратили чинність.

Таким чином, суд приходить висновку про протиправну бездіяльність управління пенсійного фонду України в Галицькому районі Івано-Франківської області щодо не нарахування за період з 09 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року та не донарахування за період з 22 травня 2008 року по 31 грудня 2008 року і виплати за вказані періоди позивачу підвищення до пенсії, як дитині війни у розмірі встановленому ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни».

Позивач в своєму позові просить стягнути з відповідача визначену суму недоплаченого підвищення до пенсії, однак суд вважає, що вирішуючи таку позовну вимогу судом фактично буде проведено нарахування недоплаченого підвищення до пенсії , що стане підміною функцій управління пенсійного фонду України в Галицькому районі.

Також не підлягає задоволенню позовна вимога в частині зобов'язання відповідача в подальшому нараховувати йому пенсію відповідно до ст.6 Закону

України «Про соціальний захист дітей війни» з огляду на те, що відповідно до ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень. Отже, зі змісту наведеної імперативної норми закону вбачається, що рішення суду не може прийматись як застереження від будь-яких порушень, оскільки це суперечитиме чинному законодавству України.

Керуючись ст.ст.2-3,6,8-11,86, 94, 158-163 КАС України, суд,

постановив:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати дії управління Пенсійного фонду України в Галицькому районі Івано-Франківської області щодо не нарахування у підвищеного розміру пенсії ОСОБА_2, як дитині війни, протиправними .

Зобовязати управління пенсійного фонду України в Галицькому районі Івано-Франківської області провести нарахування та виплатити ОСОБА_2 підвищення до пенсії, як дитині війни за період з 09 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року та з 22 травня 2008 року по 31 грудня 2008 року у розмірі встановленому ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни».

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Постанова суду може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через Галицький районний суд шляхом подачі протягом десяти днів з дня проголошення постанови заяви про апеляційне оскарження з поданням після цього на протязі двадцяти днів апеляційної скарги або в порядку ч.5 ст.186 КАС України.

Суддя:ОСОБА_1