Справа № 826/8488/15
Суддя: Мацедонська В.Е.
Дата ухвалення: 2015-11-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 826/8488/15 Головуючий у 1-й інстанції: Бояринцева М.А. Суддя-доповідач: Мацедонська В.Е.
У Х В А Л А

Іменем України

10 листопада 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Мацедонської В.Е.,

суддів Грищенко Т.М., Лічевецького І.О.,

при секретарі Горяіновій Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Києві справу за апеляційною скаргою Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 на постанову Окружного адміністративного суду м.Києва від 25 серпня 2015 року у справі за адміністративним позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до Державної податкової інспекції у Дарницькому районі Головного управління Державної фіскальної служби у м.Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,-

в с т а н о в и в:

Постановою Окружного адміністративного суду м.Києва від 25 серпня 2015 року в задоволенні позовних вимог Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції з мотивів порушення судом норм матеріального та процесуального права та винести нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення прийняте відповідачем з порушенням норм чинного податкового законодавства, без належних фактичних та правових підстав, у зв'язку з наявністю суперечливих періодів нарахування ПДВ.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення позивача та його представника, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Згідно з п.1 ч.1 ст.198, ч.1 ст.200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено, що фізична особа-підприємець ОСОБА_2 являється платником ПДВ з 10 січня 2013 року, про що 10 січня 2013 року ДПІ у Дарницькому районі ГУ ДФС у м.Києві видано свідоцтво НОМЕР_2.

У період з 10 листопада 2014 року по 21 листопада 2014 року на підставі направлень від 10 листопада 2014 року №1160, №1161, №1162, виданих ДПІ у Дарницькому районі ГУ ДФС у м.Києві, ст.77 ПК України, відповідно до плану-графіка проведення документальних перевірок на листопад місяць 2014 року та у відповідності із затвердженим планом перевірки, податковим органом проведено документальну планову виїзну перевірку СГД - фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01 січня 2011 року по 31 грудня 2013 року та правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за період з 01 січня 2011 року по 31 грудня 2013 року.

За наслідками проведеної перевірки складено акт від 05 грудня 2014 року №9901/26-51-17-01/НОМЕР_1, в якому зафіксовані наступні порушення:

п.2.2 - в порушення п.177.1, п.177.2, п.177.3, п.177.4, пп.177.5.2 п.177.5 ст.177 ПК України позивач занизив оподаткованих дохід на суму 39660,68 грн., а саме за 2011 рік на суму 24151,10 грн., за 2012 рік на суму 8015,55 грн., за 2013 рік на суму 7494,03 грн., що призвело до заниження податкових зобов'язань з податку з доходів фізичних осіб у 2011 року на суму 5319,54 грн., у 2012 році на суму 1216,92 грн.;

п.2.3 - в порушення вимог п.187.1 ст.187 ПК України за квітень 2012 року на суму 35922,00 грн., за травень 2012 року на суму 26180,00 грн., за червень 2012 року на суму 25720,00 грн., за липень 2012 року на суму 65760,00 грн., за серпень 2012 року на суму 1600,00 грн., за жовтень 2012 року на суму 3000,00 грн., за листопад 2012 року на суму 3000,00 грн., за грудень 2012 року на суму 1500,00 грн., за січень 2013 року на суму 8500,00 грн. та завищив податкові зобов'язання з податку на додану вартість за лютий 2013 року на суму 8500,00 грн. та завищив податковий кредит з ПДВ у лютому 2013 року на суму 1001,82 грн., у травні 2013 року на суму 459,97 грн., у червні 2012 року на суму 94,00 грн., у липні 2013 року на суму 373,00 грн., у серпні 2013 року на суму 51,43 грн., у жовтні 2013 року на суму 263,56 грн. та занизив податковий кредит з ПДВ у січні 2013 року на суму 554,64 грн., що призвело до заниження позитивної різниці між сумою податкових зобов'язань та податкового кредиту з ПДВ на суму 164370,82 грн., а саме: за квітень 2012 року на суму 35922,00 грн., за травень 2012 року на суму 26180,00 грн., за червень 2012 року на суму 25720,00 грн., за липень 2012 року на суму 65760,00 грн., за серпень 2012 року на суму 1600,00 грн., за жовтень 2012 року на суму 3000,00 грн., за листопад 2012 року на суму 3000,00 грн., за грудень 2012 року на суму 1500,00 грн., за січень 2013 року на суму 7945,36 грн., за лютий 2013 року на суму (-)7498,18 грн., за травень 2013 року на суму 459,57 грн., за червень 2013 року на суму 94,00 грн., за липень 2013 року на суму 373,00 грн., за серпень 2013 року на суму 51,43 грн., за жовтень 2013 року на суму 263,56 грн.;

п.2.6 - в порушення вимог ч.2 ст.6 Закону України «Про збір та облік єдиного соціального внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» позивач повинен був сплатити єдиний соціальний внесок за 2012 рік в сумі 70292,28 грн., за 2013 рік в сумі 35065,68 грн., фактично сплачено за 2012 рік в сумі 67510,92 грн., за 2013 рік в сумі 32465,28 грн., що призвело до несплати єдиного соціального внеску в сумі 5381,76 грн., а саме: за 2012 рік - 2781,36 грн., за 2013 рік - 2600,40 грн.

За результатами перевірки донараховано:

- податок з доходів фізичних осіб - 6536,46 грн.;

- податок на додану вартість - 164370,82 грн.;

- єдиний соціальний внесок - 5381,76 грн.

19 грудня 2014 року на підставі акта перевірки №9901/26-51-17-01/НОМЕР_1 від 05 грудня 2014 року ДПІ у Дарницькому районі ГУ ДФС у м.Києві винесено податкове повідомлення-рішення форми «Р» №, яким збільшено суму грошового зобов'язання ОСОБА_2 з ПДВ по вітчизняних товарах у розмірі 205463,50 грн., в тому числі за основним платежем - 164370,82 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) - 41092,68 грн.

За наслідками адміністративного оскарження податкових повідомлень-рішень, рішенням ГУ ДФС у м.Києві від 24 лютого 2015 року №537/В/26-15-10-08-16 залишено без змін податкове повідомлення-рішення форми «Р» від 19 грудня 2014 року №, збільшено основний платіж на 42019,92 грн. та штрафну санкцію на 10505,01 грн., визначені у вказаному податковому повідомленні-рішенні, скаргу ФОП ОСОБА_2 залишено без задоволення.

Рішенням ДФС України від 03 квітня 2015 року №3106/В/99-99-10-01-03-14 податкове повідомлення-рішення форми «Р» від 19 грудня 2014 року № (з урахуванням рішення ГУ ДФС у м.Києві від 24 лютого 2015 року №537/В/26-15-10-08-16) залишено без змін, а скаргу ФОП ОСОБА_2 - без задоволення.

Суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні позовних вимог, дійшов висновку, що спірне податкове повідомлення-рішення винесено податковим органом правомірно, оскільки позивач, який перебував на загальній системі оподаткування, після досягнення обсягу операцій, що підлягають оподаткуванню, протягом останніх 12 календарних місяців, що сукупно перевищує 300000 гривень, мав в обов'язковому порядку зареєструватися платником податку на додану вартість.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Спірні правовідносини, що склались між сторонами, регулюються Конституцією України, Податковим кодексом України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

В силу вимог п.181.1 ст.181 ПК України у разі якщо загальна сума від здійснення операцій з постачання товарів/послуг, що підлягають оподаткуванню згідно з цим розділом, у тому числі з використанням локальної або глобальної комп'ютерної мережі, нарахована (сплачена) такій особі протягом останніх 12 календарних місяців, сукупно перевищує 300000 гривень (без урахування податку на додану вартість), така особа зобов'язана зареєструватися як платник податку в органі державної податкової служби за своїм місцезнаходженням (місцем проживання) з дотриманням вимог, передбачених статтею 183 цього Кодексу, крім особи, яка є платником єдиного податку.

Порядок реєстрації платників податку визначений ст.183 ПК України, згідно п.183.2 якої у разі обов'язкової реєстрації особи як платника податку реєстраційна заява подається до органу державної податкової служби не пізніше 10 числа календарного місяця, що настає за місяцем, в якому вперше досягнуто обсягу оподатковуваних операцій, визначеного у статті 181 цього Кодексу.

Згідно із п.183.4 ст.183 ПК України у разі переходу осіб із спрощеної системи оподаткування, що не передбачає сплати податку, на сплату інших податків і зборів, встановлених цим Кодексом, у випадках, визначених главою 1 розділу XIV цього Кодексу, за умови, що такі особи відповідають вимогам, визначеним пунктом 181.1 статті 181 цього Кодексу, реєстраційна заява подається не пізніше 10 числа першого календарного місяця, в якому здійснено перехід на сплату інших податків і зборів, встановлених цим Кодексом. Якщо такі особи відповідають вимогам, визначеним пунктом 182.1 статті 182 цього Кодексу, реєстраційна заява подається у строк, визначений пунктом 183.3 цієї статті.

При цьому, відповідно до п.183.10 ст.183 ПК України будь-яка особа, яка підлягає обов'язковій реєстрації як платник податку, і у випадках та в порядку, передбачених цією статтею, не подала до органу державної податкової служби реєстраційну заяву, несе відповідальність за ненарахування або несплату цього податку на рівні зареєстрованого платника без права нарахування податкового кредиту та отримання бюджетного відшкодування.

Таким чином, у випадку якщо загальна сума від здійснення операцій з постачання товарів/послуг, що підлягають оподаткуванню, нарахована (сплачена) особі протягом останніх 12 календарних місяців, сукупно перевищує 300000,00 грн., така особа, не пізніше 10 числа календарного місяця, що настає за місяцем, в якому перевищено загальну суму від здійснення операцій в 300000,00 грн., подає до органу державної податкової служби заяву про реєстрацію її як платника податку на додану вартість. У випадку неподання відповідної реєстраційної заяви, зазначена особа не має права нараховувати податковий кредит та отримувати бюджетне відшкодування, а також несе відповідальність за ненарахування або несплату цього податку на рівні зареєстрованого платника.

Враховуючи, що позивач був зареєстрований платником ПДВ 10 січня 2013 року, а отже, до цієї дати він не мав права нараховувати податковий кредит та отримувати бюджетне відшкодування з ПДВ.

З акту перевірки позивача від 05 грудня 2014 року №9901/26-51-17-01/НОМЕР_1 вбачається, що за 2012 рік, ФОП ОСОБА_2 отримано суму валового доходу у розмірі 1169500 грн.

Також згідно податкової декларації про майновий стан і доходи за 2012 рік, поданої позивачем до ДПІ у Дарницькому районі м.Києва ДПС 28 січня 2013 року, позивачем задекларовано суму загального оподатковуваного доходу, отриманого від провадження господарської діяльності в розмірі 1169500 грн.

Позивач відповідно до ст.183 ПК України мав подати до органу державної податкової служби заяву про реєстрацію його як платника податку на додану вартість у строк до 10 квітня 2012 року.

Відповідно до рішення ГУ ДФС у м.Києві від 24 лютого 2015 року №537/В/26-15-10-08-16 про результати розгляду первинної скарги ФОП ОСОБА_2, згідно із банківською довідкою поданою ДПІ у Дарницькому районі ГУ ДФС у м.Києві до матеріалів скарги, обсяг поставки товарів/послуг ФОП ОСОБА_3 за період з 01 березня 2011 року по 29 лютого 2012 року складає 435509,68 грн. та ФОП ОСОБА_2 мав зареєструватись платником ПДВ з березня 2012 року, у зв'язку з чим позивачу було збільшено основний платіж на 42019,92 грн. та штрафну санкцію на 10505,01 грн., визначені у податковому повідомленні-рішенні форми «Р» від 19 грудня 2014 року №.

На запит Київського апеляційного адміністративного суду від 27 жовтня 2015 року №02.03-13/7783 ДПІ у Дарницькому районі ГУ ДФС у м.Києві надіслано до суду пояснення, що під час опрацювання рішення ГУ ДФС у м.Києві від 24 лютого 2015 року №537/В/26-15-10-08-16 з'являється помилка «відсутні дані в таблиці», дане опрацювання не зберігається та у разі винесення нового податкового повідомлення-рішення, суд буде повідомлено негайно.

Таким чином, податкове повідомлення-рішення за наслідками розгляду первинної скарги позивача, яким збільшено основний платіж на 42019,92 грн. та штрафну санкцію на 10505,01 грн., податковим органом не виносилось.

Відповідно до довідки ПАТ КБ «ПриватБанк» №08.7.0.0.0/074 від 10 березня 2015 року за період з січня 2012 року по березень 2012 року оборот ОСОБА_2 перевищив 300000,00 грн.

Всупереч ст.ст.181, 183 ПК України, при перевищенні суми від здійснення операцій в 300000,00 грн., позивач зареєструвався платником ПДВ лише 10 січня 2013 року.

Разом з тим, позивачем було подано до суду суперечливі періоди нарахування ПДВ з 10 квітня 2012 року по 31 грудня 2012 року згідно акта №9901 та нарахування ФОП ОСОБА_2

У судовому засіданні позивач пояснив, що суперечливі періоди в нарахуванні ПДВ виникли у зв'язку з тим, що, на думку позивача, відповідальність за ненарахування або несплату ПДВ на рівні зареєстрованого платника позивач несе саме з дати неподання реєстраційної заяви, тобто з 10 квітня 2012 року.

Позивач вважає, що будь-які суми від здійснення операцій за останні 12 місяців, які перевищують 300000,00 грн., до 10 числа календарного місяця, що настає за місяцем, в якому вперше досягнуто відповідний обсяг оподатковуваних операцій, не підлягають оподаткуванню та відповідно позивач не несе відповідальність за ненарахування або несплату відповідного податку.

Разом з тим, обов'язок щодо реєстрації особи платником податку та наявність у неї обов'язку зі сплати відповідного податку ставиться законодавцем у залежність саме від перевищення загальної суми від здійснення операцій в 300000,00 грн. протягом останніх 12 календарних місяців, а не від дати, визначеної законодавством, для подання до органу державної податкової служби заяви про реєстрацію особи як платника податків, що спростовує наведене вище твердження апелянта.

Відповідно до підпунктів «а»-«б» п.185.1 ст.185 ПК України об'єктом оподаткування є операції платників податку з постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з передачі права власності на об'єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об'єкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачу/орендарю; постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу.

Як вбачається з п.187.1 ст.187 ПК України датою виникнення податкових зобов'язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше:

а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку;

б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

В силу вимог п.188.1 ст.188 ПК України база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг визначається виходячи з їх договірної (контрактної) вартості, але не нижче звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, з урахуванням загальнодержавних податків та зборів.

Право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу (п.198.1 ст.198 ПК України).

Пунктом 198.3 ст.198 ПК України встановлено, що податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Згідно із п.198.6 ст.198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

В силу вимог п.201.11 ст.201 ПК України підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту без отримання податкової накладної, також є:

а) транспортний квиток, готельний рахунок або рахунок, який виставляється платнику податку за послуги зв'язку, інші послуги, вартість яких визначається за показниками приладів обліку, що містять загальну суму платежу, суму податку та податковий номер продавця, крім тих, форма яких встановлена міжнародними стандартами;

б) касові чеки, які містять суму отриманих товарів/послуг, загальну суму нарахованого податку (з визначенням фіскального номера та податкового номера постачальника). При цьому з метою такого нарахування загальна сума отриманих товарів/послуг не може перевищувати 200 гривень за день (без урахування податку).

Отже, податковим законодавством визначено належні підстави для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту, проте правомірність віднесення позивачем до податкового кредиту по ПДВ задекларованої суми податку у розмірі 8673,00 грн. за період з 10 січня 2013 року по 31 грудня 2013 року не підтверджено податковими накладними, та позивачем не наведено відповідних підстав для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту без отримання податкової накладної та інших документів, передбачених п.201.11 ст.201 ПК України.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо правомірності податкового повідомлення-рішення № від 19 грудня 2014 року, яке прийнято на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачений чинним законодавством, та відсутності правових підстав для його скасування.

На підставі вищевикладеного, приймаючи до уваги, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи, постанова Окружного адміністративного суду м.Києва від 25 серпня 2015 року прийнята з дотриманням норм матеріального та процесуального права, висновки суду першої інстанції доводами апелянта не спростовані, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для її зміни або скасування.

Керуючись ст.ст.195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд,-

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Постанову Окружного адміністративного суду м.Києва від 25 серпня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня її складення в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Повний текст ухвали виготовлено 16 листопада 2015 року.

Головуючий суддя В.Е.Мацедонська

Судді Т.М.Грищенко

І.О.Лічевецький

.

Головуючий суддя Мацедонська В.Е.

Судді: Лічевецький І.О.

Грищенко Т.М.