Справа № 2а-4488/10
Суддя: Іваненко Я.Л.
Дата ухвалення: 2015-11-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 листопада 2015 року м. Київ К/800/50605/14

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

головуючого - судді суддів:Іваненко Я.Л., Ліпського Д.В., Мойсюка М.І.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_4 до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області, Самбірського міськрайонного відділу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області про визнання протиправним наказу про звільнення, поновлення на службі в органах внутрішніх справ та стягнення заробітку за час вимушеного прогулу за касаційною скаргою Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 10 квітня 2014 року та постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 09 вересня 2014 року,

в с т а н о в и л а :

У листопаді 2003 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до Головного управління Міністерства внутрішніх справ (далі - ГУ МВС) України у Львівській області, Самбірського міськрайонного відділу ГУ МВС України у Львівській області, в якому просив визнати протиправним наказ про його звільнення, поновити на службі в органах внутрішніх справ України та стягнути заробіток за час вимушеного прогулу.

Справа розглядалася судами неодноразово.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 10 квітня 2014 року позов задоволено. Визнано протиправними та скасовано наказ № 811 о/с від 15 жовтня 2003 року в частині звільнення ОСОБА_4 за пунктом 64 «д» та наказ начальника ГУ МВС України у Львівській області ОСОБА_5 № 451 о/с від 15 жовтня 2013 року. Поновлено ОСОБА_4 на посаді дільничного інспектора міліції Самбірського МВС УМВС України у Львівській області з 15 жовтня 2003 року. Стягнуто з ГУ МВС України на користь позивача заробітну плату за час вимушеного прогулу в сумі 56 751 грн. за відрахуванням зборів і обов'язкових платежів.

Постановою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 07 жовтня 2014 року скасовано постанову суду першої інстанції в частині стягнення заробітку за час вимушеного прогулу. Стягнуто з Самбірського міськрайонного відділу ГУ МВС України у Львівській області на користь ОСОБА_4 заробітну плату за час вимушеного прогулу в сумі 56 751 грн. без утримання податку на доходи фізичних осіб та інших обов'язкових платежів. В решті постанову суду першої інстанції залишено без змін.

У касаційній скарзі ГУ МВС України у Львівській області, посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі у межах доводів касаційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що ОСОБА_4 проходив службу в органах внутрішніх справ на посаді дільничного інспектора міліції Самбірського МВС УМВС України у Львівській області у званні лейтенанта міліції.

Наказом начальника УМВС України у Львівській області № 811о/с від 15 жовтня 2003 року лейтенанта міліції ОСОБА_4 з 20 жовтня 2003 року звільнено з органів внутрішніх справ у запас Збройних Сил України за пунктом 64 «д» (через службову невідповідність) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ.

Підставою для звільнення позивача стали результати атестації від 13 серпня 2003 року, згідно висновків якої ОСОБА_4 займаній посаді не відповідає та підлягає звільненню з органів внутрішніх справ.

15 жовтня 2013 року наказом начальника ГУ МВС України у Львівській області ОСОБА_5 № 415 о/с внесено зміни до наказу № 811о/с від 15 жовтня 2003, а саме, підстава звільнення змінена з «службової невідповідності» на звільнення «за власним бажанням».

Вважаючи своє звільнення незаконним, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції, з яким погодився апеляційний суд, виходив з того, що оскільки рішенням суду, яке набрало законної сили, визнано нечинним рішення атестаційної комісії, наказ № 811о/с від 15 жовтня 2003 року є протиправним та підлягає скасуванню. При цьому, наказ № 415 о/с від 15 жовтня 2013 року про внесення змін до наказу № 811о/с від 15 жовтня 2003 року також прийнято з порушенням вимог законодавства, оскільки підставою для звільнення у зміненому наказі зазначено рапорт ОСОБА_4, який було подано позивачем 12 серпня 2003 року, в той час як наказ про звільнення за власним бажанням № 415 о/с було прийнято 15 жовтня 2013 року, тобто поза межами встановленого законодавством строку.

Скасовуючи постанову суду першої інстанції в частині стягнення заробітку за час вимушеного прогулу, суд апеляційної інстанції виходив з того, що позивач безпосередньо проходив службу в Самбірському міськрайонному відділі ГУ МВС України у Львівській області, який є окремою юридичною особою та здійснює нарахування і виплату заробітної плати і який був залучений до участі в справі в якості відповідача, а тому з нього підлягає стягненню середній заробіток за час вимушеного прогулу.

Колегія суддів погоджується з такими висновками судів першої та апеляційної інстанцій.

Пунктом 10 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29 липня 1991 року № 114 (далі - Положення), передбачено, що особи рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ користуються всіма соціально-економічними, політичними та особистими правами і свободами, виконують усі обов'язки громадян, передбачені Конституцією та іншими законодавчими актами, а їх права, обов'язки і відповідальність, що випливають з умов служби, визначаються законодавством, Присягою, статутами органів внутрішніх справ і цим Положенням.

Відповідно до пункту 64 «д» Положення особи середнього, старшого і вищого начальницького складу звільняються зі служби в органах внутрішніх справ в запас (з постановкою на військовий облік) через службову невідповідність.

З метою вдосконалення діяльності органів внутрішніх справ, підвищення ефективності їх роботи, поліпшення добору, розстановки і виховання кадрів, стимулювання підвищення кваліфікації, ініціативності, творчої активності та відповідальності працівників за доручену справу проводиться атестація осіб рядового і начальницького складу. При цьому всебічно оцінюються їх ділові, професійні, моральні та особисті якості, рівень культури і здатність працювати з людьми, робляться висновки про відповідність займаній посаді і даються рекомендації щодо подальшої служби (пункт 47 Положення).

Як встановлено судами попередніх інстанцій, постановою Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 20 червня 2007 року, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 13 листопада 2007 року, що набрала законної сили, визнано нечинним рішення начальника Самбірського МРВ УМВС України у Львівській області ОСОБА_6 та начальника атестаційної комісії УМВС України у Львівській області ОСОБА_7 від 13 серпня 2003 року щодо невідповідності ОСОБА_4 займаній посаді і звільнення з органів внутрішніх справ.

Відповідно до вимог статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, які встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Враховуючи вказане, колегія суддів погоджується з висновком судів попередніх інстанцій, що оскільки рішенням суду, яке набрало законної сили, визнано нечинним рішення атестаційної комісії, наказ № 811о/с від 15 жовтня 2003 року є протиправним та підлягає скасуванню.

При цьому, пунктом 64 «ж» Положення передбачено, що особи середнього, старшого і вищого начальницького складу звільняються зі служби в запас (з постановкою на військовий облік) за власним бажанням - при наявності поважних причин, що перешкоджають виконанню службових обов'язків.

Згідно з пунктом 68 цього Положення особи рядового і начальницького складу, які виявили бажання звільнитися зі служби за особистим проханням, попереджають прямого начальника органу внутрішніх справ про прийняте ними рішення не пізніш як за три місяці до дня звільнення, про що подають рапорт за командою.

Суди встановили, що 12 серпня 2003 року позивач подав рапорт про звільнення за особистим проханням (за власним бажанням) без зазначення дати звільнення, а тому дотримання трьохмісячного строку при звільненні є обов'язковим як для позивача, так і для відповідача. Однак, начальником ГУ МВС України у Львівській області наказ про звільнення за власним бажанням № 415о/с було винесено лише 15 жовтня 2013 року, тобто поза межами встановленого Положенням строку та без з'ясування причин такого звільнення.

Таким чином, оскільки звільнення позивача з органів внутрішніх справ України відбулось незаконно, суди попередніх інстанцій обґрунтовано скасували накази в частині звільнення позивача зі служби та поновили його на посаді, яку він обіймав на момент звільнення.

Відповідно до пункту 24 Положення у разі незаконного звільнення або переведення на іншу роботу особи рядового, начальницького складу органів внутрішніх справ підлягають поновленню на попередній посаді з виплатою грошового забезпечення за час вимушеного прогулу або різниці в грошовому забезпеченні за час виконання службових обов'язків, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на службі розглядається більше одного року не з вини особи рядового, начальницького складу, така особа має право на отримання грошового забезпечення за весь час вимушеного прогулу.

Згідно частини 2 статті 235 Кодексу законів про працю України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Враховуючи вищенаведене, суд апеляційної інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для стягнення з Самбірського міськрайонного відділу ГУ МВС України у Львівській області на користь ОСОБА_4 заробітної плати за час вимушеного прогулу.

Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку, що судами при розгляді справи допущені порушення норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до вимог частини 1 статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

За правилами статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Керуючись статтями 220, 220-1, 223, 224, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області залишити без задоволення, а постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 09 вересня 2014 року та змінену постанову Львівського окружного адміністративного суду від 10 квітня 2014 року - без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий: Я.Л. Іваненко

Судді: Д.В. Ліпський

М.І. Мойсюк