Справа № 443/1339/15-а,2-а/443/43/15
Суддя: Улицький Василь Зіновійович
Дата ухвалення: 2015-11-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 листопада 2015 р. Справа № 876/9779/15

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду в складі:

головуючого судді: Улицького В.З.

суддів: Гулида Р.М., Кузьмича С.М.

при секретарі судового засідання: Нефедової А.О.

за участю позивача: ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Жидачівського районного суду Львівської області від 17.09.2015 року у справі за позовом ОСОБА_1 до УДАІ ГУМВС України у Львівській області та старшого інспектора ДПС ВДАІ з обслуговування Жидачівського району у Львівській області Данчевського Михайла Михайловича про оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення,-

ВСТАНОВИЛА:

У серпні 2015 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення ПС2 №416325 від 30 липня 2015 року.

Позивач позовні вимоги мотивували тим, що 30.07.2015 року приблизно о 14 год. 00 хв. керував автомобілем на автодорозі у м.Жидачеві по вул. Гніздичівській, де його було зупинено відповідачем та при цьому він посилаючись на п.21-1 ст.11 Закону України «Про міліцію» попросив назвати причину зупинки транспортного засобу, однак відповідач відмовився це зробити та намагався відчинити двері автомобіля, яким він керував та попросив його вийти із автомобіля. Дії та слова відповідача свідчили, що позивача затримано, однак відповідного протоколу працівниками міліції на місці складено не було. Згодом відносно нього відповідачем було складено протокол та винесена оскаржувана постанова, однак їхні копії йому вручено не було, а лише відповідачем було зачитано йому їхній зміст. Реєстраційне посвідчення на автомобіль та посвідчення водія у нього були і їх бачив відповідач, однак незважаючи на це склав відносно нього протокол та виніс постанову. Просив позов задоволити.

Постановою Жидачівського районного суду Львівської області від 17.09.2015 року у задоволені адміністративного позову відмовлено.

Постанову суду першої інстанції оскаржив ОСОБА_1. Вважає, що оскаржувана постанова прийнята з помилковим застосуванням норм матеріального та процесуального права та підлягає скасуванню з підстав викладених у апеляційній скарзі. Просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову, якою позов задоволити у повному обсязі.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу апелянта слід залишити без задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Відповідно до ч.2 ст.2 КАС України до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім, випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Відповідно до ст.159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухваленим відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст.200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасовано правильне по суті рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Судом першої інстанції встановлено, що 30 липня 2015 року о 15 год. 40 год. у м. Жидачеві по вул. Гніздичівська, керуючи автомобілем «Impreza», реєстраційний номер НОМЕР_1 не пред'явив для перевірки посвідчення водія вказаної категорії та реєстраційний документ на транспортний засіб.

Згодом, 30 липня 2015 року інспектором ВДАІ з обслуговування Жидачівського району ГУМВСУ у Львівській області, старшим лейтенантом міліції Данчевським Михайлом Михайловичем було винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення ПС2 №416325 відносно позивача ОСОБА_1 за ч.1 ст. 126 КУпАП, якою до нього застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 850 грн..

Згідно ч.1 ст. 126 КУпАП передбачено відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред'явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, ліцензійної картки на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена карта"), та при цьому таке правопорушення тягне за собою накладення штрафу від двадцяти п'яти до п'ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Апеляційний суд звертає увагу, що після вимоги інспектора ВДАІ представити посвідчення водія та реєстраційний документ на транспортний засіб, позивач відмовився це зробити, оскільки назвав таку вимогу незаконною. Зазначене підтверджується відеозйомками, які судовою колегією взято до уваги, самим позивачем та інспектором ВДАІ Видивником І.Ю., з яких чітко вбачається, що позивач відмовився надати для перевірки відповідні документи працівнику ВДАІ на його вимогу.

Відповідно до п.2.1 а), п.2.4 а) ПДР України, водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі - посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії і талон, що додається до посвідчення; на вимогу працівника міліції водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також - передати для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1.

За таких обставин, твердження позивача про незаконність дій відповідача, щодо складанні протоколу та винесенні постанови не знайшли своє підтвердження ні у суді першої інстанції ні під час слухання справи у апеляційному суді.

Разом з тим, твердження позивача про невиконання відповідачем вимог п.2.14 г) ПДР, згідно якого водій має право знати причину зупинки, перевірки та огляду транспортного засобу посадовою особою державного органу, яка здійснює нагляд за дорожнім рухом, а також її прізвище та посаду, спростовані під час розгляду справи у судовому засіданні суду першої інстанції показаннями свідків, зокрема в.о. начальника відділення ДАІ з обслуговування Жидачівського району ГУМВСУ у Львівській області Лопошанського М.З. та слідчого Костіва Т.В., які прибули на виклик під час зазначеного інциденту.

Узагальнюючи наведене, суд апеляційної інстанції переконаний, що судом першої інстанції надано належну оцінку наявним у справі доказам, а їх достатня кількість та взаємний зв'язок у сукупності дали змогу суду першої інстанції зробити вірний висновок про наявність підстав для відмови у задоволені позову.

Враховуючи викладене, колегія суддів не вбачає підстав для скасування постанови суду першої інстанції.

З наведеного вбачається, що доводи апеляційної скарги являються безпідставними та необґрунтованими та не спростовують висновків суду першої інстанції, правова оцінка доказів дана вірно, а відтак у задоволенні апеляційної скарги слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 160 ч.3, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Жидачівського районного суду Львівської області від 17.09.2015 року у справі №443/1339/15-а - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення.

На ухвалу протягом двадцяти днів з моменту набрання нею законної сили може бути подана касаційна скарга безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий: В. Улицький

Судді: Р. Гулид

С. Кузьмич

Повний текст ухвали виготовлено та підписано 13.11.2015 року