Справа № 2а/0470/7406/12
Суддя: Розваляєва Т.С.
Дата ухвалення: 2015-11-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"05" листопада 2015 р. м. Київ К/800/4822/14

Вищий адміністративний суд України у складі:

головуючого суддіРозваляєвої Т. С.,
суддівВасильченко Н. В.,
Черпіцька Л. Т.,
розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20 грудня 2012 року та постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 05 грудня 2013 року у справі за позовом ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_5 до Державної служби інтелектуальної власності України, Державного підприємства "Український інститут промислової власності" про скасування рішень, зобов'язання вчинити певні дії, відшкодування моральної шкоди,

встановив:

ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_5 звернулись з позовом до Державної служби інтелектуальної власності України, Державного підприємства "Український інститут промислової власності", в якому просили визнати висновок кваліфікаційної експертизи Державного підприємства "Український інститут промислової власності" по заявці № а 200713421 від 03 грудня 2007 року «ІНФОРМАЦІЯ_1» від 08 вересня 2011 року про відмову у видачі патенту на винахід таким, який складено з порушенням ч. 17 ст. 16, ст. 33 Закону України "Про охорону прав на винаходи і корисні моделі", суперечить експертним висновкам вчених НАН України, рішенням Державної служби, за якими видані патенти на винаходи і корисні моделі №№ НОМЕР_1, НОМЕР_2, НОМЕР_3, НОМЕР_4, НОМЕР_5, НОМЕР_6, НОМЕР_7, та практичним дослідженням позивачів, незаконним та таким, що порушує особисті немайнові права та право позивачів на захист інтелектуальної власності; зобов'язати Державне підприємство "Український інститут промислової власності" відкликати висновок кваліфікаційної експертизи по заявці № а 200713421 від 03 грудня 2007 року «ІНФОРМАЦІЯ_1» від 08 вересня 2011 року про відмову у видачі патенту на винахід та поновити особисті немайнові права та право позивачів на захист інтелектуальної власності;

визнати рішення Державного департаменту інтелектуальної власності Міністерства освіти і науки України від 08 вересня 2011 року № 22635/ЗА/11 про відмову у видачі патенту на винахід згідно заявки № а 2007 13421 від 03 грудня 2007 року «ІНФОРМАЦІЯ_1» незаконним та таким, що порушує особисті немайнові права та право позивачів на захист інтелектуальної власності, зобов'язати Державну службу інтелектуальної власності відкликати рішення Державного департаменту інтелектуальної власності Міністерства освіти і науки України від 08 вересня 2011 року № 22635/ЗА/11 про відмову у видачі патенту на винахід згідно заявки № а 2007 13421 від 03 грудня 2007 року «ІНФОРМАЦІЯ_1»; поновити особисті немайнові права та право позивачів на захист інтелектуальної власності;

визнати рішення Апеляційної палати Державної служби інтелектуальної власності України від 28 лютого 2012 року, затверджене наказом Державної служби інтелектуальної власності України від 28 березня 2012 року № 133-Н про відмову у видачі патенту на винахід згідно заявки № а 2007 13421 від 03 грудня 2007 року «ІНФОРМАЦІЯ_1», незаконним та таким, що порушує особисті немайнові права та право позивачів на захист інтелектуальної власності; зобов'язати Державну службу інтелектуальної власності відкликати рішення Апеляційної палати Державної служби інтелектуальної власності України від 28 лютого 2012 року, затверджене наказом Державної служби інтелектуальної власності України від 28 березня 2012 року № 133-Н, про відмову у видачі патенту на винахід згідно заявки № а 2007 13421 від 03 грудня 2007 року «ІНФОРМАЦІЯ_1» та поновити особисті немайнові права та право позивачів на захист інтелектуальної власності;

визнати наказ Державної служби інтелектуальної власності України від 28 березня 2012 року № 133-Н про затвердження рішення Апеляційної палати Державної служби інтелектуальної власності України від 28 лютого 2012 року щодо відмови у видачі патенту на винахід по заявці № а 2007 13421 від 03 грудня 2007 року «ІНФОРМАЦІЯ_1» незаконним та таким, що порушує особисті немайнові права та право позивачів на захист інтелектуальної власності; зобов'язати Державну службу інтелектуальної власності відкликати наказ Державної служби інтелектуальної власності України від 28 березня 2012 року № 133-Н про затвердження рішення Апеляційної палати Державної служби інтелектуальної власності України від 28 лютого 2012 року щодо відмови у видачі патенту на винахід по заявці № а 2007 13421 від 03 грудня 2007 року «ІНФОРМАЦІЯ_1» та поновити особисті немайнові права та право позивачів на захист інтелектуальної власності;

зобов'язати Державне підприємство "Український інститут промислової власності" повторно провести кваліфікаційну експертизу заявки на винахід № а 2007 13421 від 03 грудня 2007 року «ІНФОРМАЦІЯ_1» по суті заявленого технічного рішення, яке підлягає патентному захисту, з урахуванням змін та додаткових матеріалів, поданих позивачами листом від 05 червня 2011 року у відповідь на попередній висновок кваліфікаційної експертизи від 16 травня 2011 року № 12307/ЗА/11 у відповідності до Закону України "Про охорону прав на винаходи і корисні моделі";

зобов'язати Державну службу інтелектуальної власності України відшкодувати позивачам моральні збитки за порушене право на недоторканність ділової репутації по 20 тис. грн. кожному; за порушене право на захист інтелектуальної власності по 30 тис. грн кожному, за порушене право на захист законних інтересів по 40 тис. грн кожному, за порушене право на отримання відповідей по суті скарг, звернень та запитів на отримання публічної інформації по 50 тис. грн кожному, за порушене право на спростування недостовірної інформації по 60 тис. грн кожному, всього зобов'язати Державну службу інтелектуальної власності України відшкодувати ОСОБА_4 моральні збитки в сумі 200 тис. грн, відшкодувати ОСОБА_6 моральні збитки в сумі 200 тис. грн., відшкодувати ОСОБА_5 моральні збитки в сумі 200 тис. грн та перерахувати 600 тис. грн на рахунок Дніпропетровського обласного благодійного фонду «Екологія - Геос» для виконання науково-дослідних та дослідно-конструкторських робіт та запровадження у виробництво винаходу ««ІНФОРМАЦІЯ_1» по заявці на винахід № а 200713421;

зобов'язати Державне підприємство "Український інститут промислової власності" відшкодувати позивачам моральні збитки за порушене право на недоторканність ділової репутації по 20 тис. грн кожному, за порушене право на захист інтелектуальної власності по 30 тис. грн кожному, за порушене право на захист законних інтересів по 40 тис. грн кожному, за порушене право на отримання відповідей по суті скарг, звернень та запитів на отримання публічної інформації по 50 тис. грн кожному, за порушене право на спростування недостовірної інформації по 60 тис. грн кожному, всього зобов'язати Державне підприємство "Український інститут промислової власності" відшкодувати ОСОБА_4 моральні збитки в сумі 200 тис. грн, відшкодувати ОСОБА_6 моральні збитки в сумі 200 тис. грн, відшкодувати ОСОБА_7 моральні збитки в сумі 200 тис. грн та перерахувати 600 тис. грн на рахунок Дніпропетровського обласного благодійного фонду «Екологія - Геос» для виконання науково-дослідних та дослідно-конструкторських робіт та запровадження у виробництво винаходу «ІНФОРМАЦІЯ_1 по заявці на винахід № а 200713421.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20 грудня 2012 року позов задоволено частково:

визнано висновок кваліфікаційної експертизи Державного підприємства "Український інститут промислової власності" від 08 вересня 2011 року по заявці № а 200713421 від 03 грудня 2007 року "ІНФОРМАЦІЯ_1" протиправним;

визнано рішення Державного департаменту інтелектуальної власності Міністерства і науки України від 08 вересня 2011 року № 22635/ЗА/11 про відмову у видачі патенту на винахід згідно заявки № а 2007 13421 від 03 грудня 2007 року "ІНФОРМАЦІЯ_1" протиправним та скасовано;

визнано рішення Апеляційної палати Державної служби інтелектуальної власності України від 28 лютого 2012 року, затверджене наказом Державної служби інтелектуальної власності України від 28 березня 2012 року №133-Н, протиправним та скасовано;

визнано наказ Державної служби інтелектуальної власності України від 28 березня 2012 року №133-Н протиправним та скасовано;

зобов'язано Державну службу інтелектуальної власності України повторно розглянути заявку № а 200713421 від 03 грудня 2007 року "ІНФОРМАЦІЯ_1";

стягнуто з Державного бюджету України на користь позивачів в рахунок повернення судового збору 16 грн 10 коп.;

в задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 05 грудня 2013 року рішення суду першої інстанції в частині задоволення позову скасовано, прийнято в цій частині нове рішення про відмову в позові; в іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Не погоджуючись із рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, позивачі звернулися із касаційною скаргою, в якій просили їх скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову повністю.

Заперечень не надходило.

Заслухавши доповідача, перевіривши доводи касаційної скарги, матеріали справи, колегія суддів вважає, що скарга підлягає задоволенню частково.

Судами встановлено, що позивачі звернулись до Державного департаменту інтелектуальної власності України з заявкою на винахід № а 200713421 від 03 грудня 2007 року «Теплоагенти Балагути або робоче тіло теплових агрегатів» для отримання патенту.

08 вересня 2011 року Державним підприємством «Український інститут промислової власності» Державного департаменту інтелектуальної власності Міністерства освіти і науки України на заявку позивачів на винахід № а 200713421 від 03 грудня 2007 року надано висновок № 22635/ЗА/11 про невідповідність винаходу умовам патентоздатності за результатами кваліфікаційної експертизи. Зазначений висновок затверджений Державним департаментом інтелектуальної власності і набув статусу рішення про відмову у видачі патенту на винахід.

Не погодившись з даним рішенням про відмову у видачі патенту на винахід від 08 вересня 2011 року № 22635/ЗА/11, позивачі звернулись з апеляційним оскарженням (запереченням) від 21 жовтня 2011 року до Апеляційної палати Державної служби інтелектуальної власності України, в якому просили скасувати рішення Державного департаменту інтелектуальної власності від 08 вересня 2011 року № 22635/ЗА/11.

Рішенням Апеляційної палати Державної служби інтелектуальної власності України від 28 лютого 2012 року у задоволенні заперечення відмовлено, рішення Держдепартаменту від 08 вересня 2011 року про відмову у видачі патенту на винахід «Теплоагенти Балагути або робоче тіло теплових агрегатів» за заявкою № а 200713421 залишено чинним.

Зазначене рішення Апеляційної палати Державної служби інтелектуальної власності України прийняте 28 лютого 2012 року і затверджено наказом Державної служби інтелектуальної власності України від 28 березня 2012 року №133-Н.

Не погоджуючись з діями та рішеннями відповідачів, позивачі заявили цей позов.

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, прийшов до висновку, що, оскільки 05 червня 2011 року позивачами в порядку п. 6.4.1. Правил розгляду заявки на винахід та заявки на корисну модель, затверджених наказом Міністерства освіти та науки України від 15 березня 2002 року № 197, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 15 квітня 2002 року за № 364/6652, внесені зміни щодо назви та формули винаходу, проте в порушення п. 6.1. Правил розгляду заявки на винахід та заявки на корисну модель, затверджених наказом Міністерства освіти та науки України від 15 березня 2002 року № 197, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 15 квітня 2002 року за № 364/6652, зазначені зміни щодо назви та формули винаходу, внесені позивачами, не враховані.

Суд апеляційної інстанції вказав, що суд першої інстанції помилково прийшов до висновку щодо неврахування кваліфекспертизою формули винаходу позивачів від 05 червня 2011 року, яка надійшла до відповідача 14 червня 2011 року.

Колегія суддів вважає висновки судів передчасними.

В рішенні про відмову у видачі патенту на винахід від 08 вересня 2011 року № 22635/ЗА/11 зазначено, що заявлений винахід не відповідає умовам патентоздатності, визначеним для нього ч. 1 ст. 7 Закону України «Про охорону прав на винаходи і корисні моделі», і за пунктом 1 формули не є промислово придатним.

Правовідносини, що виникли між сторонами регулюються нормами Закону України «Про охорону прав на винаходи і корисні моделі» від 15 грудня 1993 року № 3687-XII, Правилами розгляду заявки на винахід та заявки на корисну модель, затвердженими наказом Міністерства освіти та науки України від 15 березня 2002 року № 197, зареєстрованими в Міністерстві юстиції України 15 квітня 2002 року за № 364/6652.

Згідно із ч. 1 ст. 420 ЦК України до об'єктів права інтелектуальної власності, зокрема, належать: винаходи, корисні моделі, промислові зразки.

Статтею 459 ЦК України передбачено, що винахід вважається придатним для набуття права інтелектуальної власності на нього, якщо він, відповідно до закону, є новим, має винахідницький рівень і придатний для промислового використання. Об'єктом винаходу може бути продукт (пристрій, речовина тощо) або процес у будь-якій сфері технології. Законом можуть бути встановлені продукти та процеси, які не є придатними для набуття права інтелектуальної власності на них відповідно до цієї статті.

За приписами ст. 462 ЦК України набуття права інтелектуальної власності на винахід, корисну модель, промисловий зразок засвідчується патентом. Обсяг правової охорони визначається формулою винаходу, корисної моделі, сукупністю суттєвих ознак промислового зразка. Умови та порядок видачі патенту встановлюються законом.

Відповідно до п. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону прав на винаходи і корисні моделі» від 15 грудня 1993 року № 3687-XII особа, яка бажає одержати патент (деклараційний патент) і має на це право, подає до Установи заявку.

Згідно із ч. 1 ст. 7 Закону України «Про охорону прав на винаходи і корисні моделі» винахід відповідає умовам патентоздатності, якщо він є новим, має винахідницький рівень і є промислово придатним.

Патентоздатність винаходу встановлюється за наслідками проведення кваліфікаційної експертизи.

Кваліфікаційна експертиза (експертиза по суті) - експертиза, що встановлює відповідність заявленого винаходу умовам патентоздатності (новизні, винахідницькому рівню, промисловій придатності) і проводиться відповідно до статті 16 Закону. Під час проведення кваліфікаційної експертизи перевіряють: формулу винаходу відповідно до пункту 6.4 цих Правил; додаткові матеріали відповідно до пункту 7 цих Правил; відповідність винаходу або групи винаходів умовам патентоздатності. При цьому додатково перевіряють відповідність винаходу умовам надання правової охорони згідно з частинами 1 - 3 статті 6 Закону. Якщо заявником подана заява про пріоритет, то додатково перевіряють наявність підстав для встановлення дати пріоритету відповідно до пункту 2.5 цих Правил (п. 6.1. Правил розгляду заявки на винахід та заявки на корисну модель, затверджених наказом Міністерства освіти і науки від 15 березня 2002 року № 197).

За ч. 8. ст. 7 Закону від 15 грудня 1993 року № 3687-XII винахід (корисна модель) визнається промислово придатним, якщо його може бути використано у промисловості або в іншій сфері діяльності.

Для встановлення промислової придатності винаходу перевіряють:

наявність у матеріалах заявки посилання на призначення заявленого об'єкта винаходу (для нових хімічних сполук - його можливе застосування);

наявність у первинних матеріалах заявки описаних засобів і методів, за допомогою яких можливе здійснення винаходу в тому вигляді, як він охарактеризований в будь-якому пункті формули. Якщо такі відомості в матеріалах заявки відсутні, допускається, щоб засоби і методи, на які є посилання в заявці, були описані в джерелах інформації, що стали загальнодоступними до дати пріоритету винаходу.

Крім цього, у разі здійснення винаходу за будь-яким пунктом формули, перевіряють, що реалізація вказаного заявником призначення дійсно можлива (п. 6.5.1.1. Правил розгляду заявки на винахід та заявки на корисну модель, затверджених наказом Міністерства освіти і науки від 15 березня 2002 року № 197).

За частиною 3 ст. 16 Закону від 15 грудня 1993 року № 3687-XII кінцеві результати експертизи заявки, що не вважається відкликаною або не відкликана, відображаються в обґрунтованому висновку експертизи за заявкою, що набирає чинності після затвердження його Установою. На підставі такого висновку Установа приймає рішення про видачу патенту або про відмову у видачі патенту. Рішення Установи надсилається заявнику.

При цьому, затверджуючи висновок експертизи, Установа має перевірити обставини, що викладені в ній та прийняти рішення про видачу патенту або про відмову у видачі патенту з дотриманням ч. 3 ст. 2 КАС України.

З огляду на зазначене, вирішуючи спір, суд, в свою чергу, повинен з'ясувати характер спірних правовідносин сторін (предмет, підставу позову), дати вичерпну оцінку оскаржуваному рішенню (підставі прийняття оскаржуваного рішення).

Згідно із ст. 159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим.

Вказану норму слід розуміти так, що судове рішення є законним, якщо воно ухвалене судом відповідно до норм матеріального права з дотриманням норм процесуального права, порушення яких є підставою для скасування чи зміни судового рішення судом вищої інстанції. Це випливає з конституційного принципу законності (пункт 1 частини третьої статті 129 Конституції України, стаття 9 КАС України). При цьому законність необхідно трактувати не суто формально - як дотримання вимог закону, а у ширшому значенні - у світлі верховенства права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені під час судового розгляду справи (у судовому засіданні, у порядку скороченого чи письмового провадження) з урахуванням вимог статті 70 КАС України щодо належності та допустимості доказів або обставин, які не підлягають доказуванню, та висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними.

Отже, обґрунтованим визнається судове рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для цієї справи чи для вирішення певного процесуального питання, висновки суду про встановлені обставини є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються належними і допустимими доказами.

Обов'язково у судовому рішенні суд має зазначити мотиви, з яких він виходив при прийнятті постанови, і положення закону, яким він керувався відповідно до ст. ст. 163 та 206 КАС України.

Також, відповідно до КАС України під час прийняття судового рішення суд вирішує, зокрема, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин.

Це означає, що судове рішення має містити пояснення (мотиви), чому суд вважає ту чи іншу обставину доведеною або недоведеною, чому суд врахував одні докази, але не взяв до уваги інших доказів, чому обрав ту чи іншу норму права (закону), а також чому застосував чи не застосував встановлений нею той чи інший правовий наслідок. Кожен доречний і важливий аргумент особи, яка бере участь у справі, повинен бути проаналізований і одержати відповідь суду.

Між тим, суди обох інстанцій не встановили обставин, що мають значення для всебічного та повного вирішення справи, зокрема: ознаки, що характеризують винахід промислово придатним.

Під час нового розгляду суди мають врахувати недоліки, на які вказав суд касаційної інстанції.

Оскільки під час вирішення справи по суті судами першої та апеляційної інстанцій допущені порушення норм матеріального та процесуального права, то скаргу позивачів слід задовольнити частково, а справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 227, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ухвалив:

Касаційну скаргу ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 задовольнити частково.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20 грудня 2012 року та постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 05 грудня 2013 року скасувати, а справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, і може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строк та у порядку, визначеними статтями 237, 238, 239-1 КАС України.

Судді: