Справа № 738/1367/15-а
Суддя: Собків Я.М.
Дата ухвалення: 2015-10-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 738/1367/15-а Головуючий у 1-й інстанції: Чепурко В.О. Суддя-доповідач: Собків Я.М.
У Х В А Л А

Іменем України

13 жовтня 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді: Собківа Я.М.,

суддів: Борисюк Л.П., Петрика І.Й.,

за участю секретаря: Присяжної Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Менського районного суду Чернігівської області від 03 вересня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_2 до адміністрації Менської виправної колонії УДПС України в Чернігівській області (№91) про визнання дій відповідача неправомірними, стягнення коштів на відшкодування моральної шкоди, зобов'язання відповідача надати заохочення,-

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2015 року позивач ОСОБА_2 звернувся до Менського районного суду Чернігівської області із адміністративним позовом до адміністрації Менської виправної колонії УДПС України в Чернігівській області (№91), в якому просив зобов'язати відповідача провести перевірку співробітників Менської виправної колонії УДПС України в Чернігівській області (№91) на предмет відповідності їх займаним посадам; стягнути з відповідача в якості відшкодування моральної шкоди грошові кошти у розмірі однієї гривні та зобов'язати відповідача надати йому заохочення за виконані роботи на виробництві.

Ухвалою Менського районного суду Чернігівської області від 03 вересня 2015 року позовну заяву ОСОБА_2 повернуто позивачу з підстав пункту 6 частини 3 статті 108 КАС України.

На вказану ухвалу суду позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати її як таку, що постановлена з порушенням норм процесуального права та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Заслухавши в судовому засіданні суддю-доповідача, пояснення учасників процесу, які з'явилися до суду апеляційної інстанції, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала суду першої інстанції - скасуванню як така, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направленню справи для продовження розгляду, виходячи з наступного.

Згідно із п.4 ч.1 ст. 204 КАС України підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм матеріального чи процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Повертаючи позовну заяву суд першої інстанції виходив з того, що дана справа не підсудна цьому адміністративному суду, оскільки відноситься до предметної підсудності Чернігівського окружного адміністративного суду.

Колегія суддів знаходить помилковим такий висновок суду першої інстанції з огляду на наступне.

Завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень (частина перша статті 2 КАС України).

Відповідно до частини другої статті 4 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлено інший порядок судового вирішення.

Пунктом 1 частини першої статті 3 КАС України справу адміністративної юрисдикції визначено як переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Суб'єктом владних повноважень є орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень (пункт 7 частини першої статті 3 КАС України).

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 18 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні адміністративні справи, у яких однією зі сторін є орган чи посадова особа місцевого самоврядування, посадова чи службова особа органу місцевого самоврядування, крім тих, які підсудні окружним адміністративним судам.

В свою чергу, Окружним адміністративним судам підсудні адміністративні справи, в яких однією зі сторін є орган державної влади, інший державний орган, орган влади Автономної Республіки Крим, обласна рада, Київська, Севастопольська міська рада, їх посадова чи службова особа, крім випадків, передбачених цим Кодексом, та крім справ щодо їх рішень, дій чи бездіяльності у справах про адміністративні проступки та справ, які підсудні місцевим загальним судам як адміністративним судам (ч. 2 ст. 18 КАС України).

Відповідно до ч. 3 ст. 18 КАС України справи щодо оскарження дій або бездіяльності посадових чи службових осіб місцевих органів виконавчої влади розглядаються і вирішуються місцевим загальним судом як адміністративним судом або окружним адміністративним судом за вибором позивача.

Отже, до предметної підсудності місцевих загальних судів як адміністративних судів належать спори, в яких однією із сторін є орган чи посадова особа місцевого самоврядування, посадова чи службова особа органу місцевого самоврядування, посадова чи службова особа органу виконавчої влади, крім тих, які підсудні окружним адміністративним судам.

Предметною підсудністю місцевих загальних судів як адміністративних судів, визначеною п. 1 ч. 1, ч. 3 ст. 18 КАС України, охоплено спори щодо публічно-владної діяльності уповноважених державою суб'єктів (органу чи посадової особи місцевого самоврядування, посадової чи службової особи органу місцевого самоврядування, посадової чи службової особи органу виконавчої влади), а тому зважаючи на завдання адміністративного судочинства, колегія суддів дійшла висновку, що межі виникнення спорів про компетенцію охоплюють сферу реалізації управлінських повноважень суб'єктами, наділеними законодавством правом і обов'язком реалізовувати такі повноваження, а також функції, спрямовані на реалізацію інтересів територіальних громад.

Так, під компетенцією посадової особи чи органу слід розуміти сукупність встановлених в офіційній - юридичній та неюридичній - формі прав і обов'язків, будь-якого органу або посадової особи, які визначають можливості цього органу або посадової особи приймати обов'язкові до виконання рішення, організовувати та контролювати їх виконання, вживати у необхідних випадках заходи відповідальності тощо.

В доктрині адміністративного права під компетенційним спором розуміється спір про право у публічно-правових відносинах, який стосується сфери реалізації суб'єктом владних повноважень певної компетенції.

У зв'язку з цим, визначення поняття компетенційного спору дозволяє охопити і делеговані повноваження, внаслідок яких можуть виникнути такі спори.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач в своїх вимогах просить, зокрема, зобов'язати відповідача провести перевірку співробітників Менської виправної колонії УДПС України в Чернігівській області (№91) на предмет їх відповідності займаним посадам та зобов'язати відповідача надати йому заохочення за виконані роботи на виробництві.

За приписами ч. 1 ст. 3 Кримінально-виконавчого кодексу України до засуджених, які відбувають покарання на території України застосовується кримінально-виконавче законодавство України.

Згідно ст.23 Кримінально-виконавчого кодексу України за діяльністю органів і установ виконання покарань здійснюється відомчий контроль вищестоящими органами управління і посадовими особами центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері виконання кримінальних покарань.

Залучення засуджених до позбавлення волі до суспільно корисної праці регулюється статтею 118 Кримінально-виконавчого кодексу України, а її оплата статтею 120 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 118 Кримінально-виконавчого кодексу України засуджені до позбавлення волі мають право працювати в місцях і на роботах, які визначаються адміністрацією колонії. Засуджені залучаються до суспільно корисної праці з урахуванням наявних виробничих потужностей, зважаючи при цьому на стать, вік, працездатність, стан здоров'я і спеціальність. Засуджені залучаються до оплачуваної праці, як правило, на підприємствах, у майстернях колоній, а також на державних або інших форм власності підприємствах за умови забезпечення їх належної охорони та ізоляції. Адміністрація зобов'язана створювати умови, що дають змогу засудженим займатися суспільно корисною оплачуваною працею. Праця засуджених регламентується Кодексом законів про працю України.

Згідно ч.1 ст. 120 Кримінально-виконавчого кодексу України праця осіб, засуджених до позбавлення волі, оплачується відповідно до її кількості і якості. Форми і системи оплати праці, норми праці та розцінки встановлюються нормативно-правовими актами Міністерства юстиції України.

Разом з тим, главою XV статті 221 Кодексу законів про працю України встановлено, що трудові спори розглядаються комісіями по трудових спорах, районними (міськими) судами.

Зважаючи на те, що предметом розгляду даної справи є трудові правовідносини позивача з Менською виправною колонією УДПС України в Чернігівській області (№91) в частині не надання заохочення за сумлінну працю, колегія суддів приходить до висновку про відсутність правових підстав для повернення позовної заяви ОСОБА_2 з підстав пункту 6 частини 3 статті 108 КАС України.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що допущені судом першої інстанції порушення норм процесуального права є такими, що призвели до неправильного вирішення питання, та є підставою для скасування ухвали місцевого суду та направлення справи для продовження розгляду.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.199 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати ухвалу суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду.

Керуючись ст. ст. 199, 204, 205, 206, ч.2 ст. 211, ст. 254 КАС України, суд,-

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Ухвалу Менського районного суду Чернігівської області від 03 вересня 2015 року - скасувати як таку, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду зі стадії прийняття позовної заяви.

Ухвала оскарженню не підлягає як така, що не перешкоджає подальшому провадженню у справі.

Головуючий суддя суддя суддя Я.М. Собків Л.П. Борисюк І.Й. Петрик

Повний текст ухвали виготовлено - 19.10.15р.

Головуючий суддя Собків Я.М.

Судді: Петрик І.Й.

Борисюк Л.П.