Справа № 2а-4420/10/0970
Суддя: Матуляк Я.П.
Дата ухвалення: 2011-01-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" січня 2011 р. Справа № 2a-4420/10/0970

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі:

Судді Матуляка Я.П.

при секретарі Андрейчук Л.М.

за участю:

представника позивача - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду адміністративну справу

за позовом: Калуської об'єднанної державної податкової інспекції

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "555", Товариства з обмеженою відповідальністю ФК "Євростокс"

про застосування санкцій та стягнення коштів в сумі 400 000 грн.,-

ВСТАНОВИВ:

Калуська оДПІ звернулася в суд з адміністративним позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «555», товариства з обмеженою відповідальністю ФК «Євростокс» про застосування до сторін нікчемного договору санкцій, встановлених ч. 1 ст. 208 Господарського кодексу України та стягнення в доход державного бюджету грошові кошти отримані за виконання нікчемного договору в сумі 400 000 гривень.

Позовні вимоги мотивовані тим, що укладений відповідачами 21 жовтня 2009 року договір за №21-10-2009, за яким ТОВ „555" продає, а ТОВ ФК „Євростокс" придбає соняшник в кількості 528,41 т. на загальну суму 1 212 700,96 грн., суперечить інтересам держави і суспільства, а тому є нікчемним, що тягне застосування санкцій, передбачених ч.1 ст. 208 ГК України. Такий висновок обґрунтовується висновком викладеним в акті про результати планової виїзної перевірки ТзОВ «Южцентр торг» за №1060/23-600/35988986 від 02.07.2010 року проведеної ДПІ у Центральному районі м. Миколаєва, згідно якого угода укладена між ТзОВ «555» та ТзОВ «Южцентр торг» визначена такою, що укладена без мети настання реальних наслідків, тобто в силу вимог Цивільного кодексу України є нікчемною.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з мотивів викладених в позовній заяві. Просив позов задовольнити.

Представник відповідача - ТзОВ «555» - в судове засідання не прибув повторно, хоча двічі належним чином повідомлявся про дату час та місце розгляду справи, про що свідчать наявні в матеріалах справи повідомлення про вручення поштового відправлення. На адресу суду направив письмове заперечення проти позову, в якому з посиланням на положення Цивільного кодексу України та статей 208, 239, 250 Господарського кодексу України просив відмовити в задоволенні позову. Вказав, що у відповідності до вимог ст. 250 Господарського кодексу України, строк застосування адміністративно-господарських санкцій пропущено.

Представник відповідача ТОВ ФК «Євростокс» в судове засідання не зявився, однак на адресу суду направив письмове заперечення на позов в якому просив в задоволенні позову відмовити. При цьому вказав, що висновки позивача викладені в Акті перевірки щодо нікчемності правочину базуються виключно на припущеннях, не підтверджених документально. Також, зазначив, що у відповідності до ст. 250 Господарського кодексу України, термін застосування адміністративного-господарських санкцій сплив. Крім того, вказав, що позиція позивача полягає в тому, що факт нікчемності договорів «по ланцюгу постачальників» є встановленим. Однак в якості доказу встановлення факту нікчемності договорів позивач посилається виключно на акти перевірок всіх постачальників, проведених податковими органами «по ланцюгу постачання товару».

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові докази по справі, судом встановлено наступне.

ТОВ «555» укладено договір купівлі-продажу з ТОВ ФК «Євростокс» за №21-10-2009 від 21.10.2009 року, на продаж соняшника на загальну суму 1212700,96 грн., згідно з яким ТОВ «555» продає, а ТОВ ФК «Євростокс» придбає соняшник в кількості 528,41 т. на загальну суму 1 212 700,96 грн.

На виконання вказаного договору сторони склали Акт №1 приймання товару по якості і кількості від 21.10.2009 року в якому зазначено місце передачі товару - Миколаївський морський торговий порт. ТзОВ «555» на поставку соняшника в кількості 528,410 т. виписано видаткову накладну за №5-00000117 від 21.10.2009 року на загальну суму 1 212 700,96 грн., в тому числі ПДВ - 202 116,83 грн.

Протягом жовтня-грудня 2009 року, розрахунки між ТОВ ФК «Євростокс» та ТОВ «555» за реалізований соняшник проведені у безготівковій формі на загальну суму 400 000 грн. Розрахунок за придбаний соняшник ТОВ ФК «Євростокс» проведено згідно банківських виписок за № 13 від 21.12.2009 року на суму 8 000 грн., № 104 від 21.12.2009 року на суму 92 000 грн., № 106 від 22.12.2009 року на суму 100 000 грн., № 14 від 23.12.2009 року на суму 100 000 грн., № 124 від 23.12.2009 року на суму 100 000 грн.

7 вересня 2010 року працівниками Калуської оДПІ проведено невиїзну документальну перевірку ТзОВ «555» з питань дотримання вимог податкового законодавства при здійсненні операцій з купівлі - продажу товарно-матеріальних цінностей, придбаних у ТОВ «Южцентр торг» за період з 01.01.2009 року по 31.12.2009 року, за результатами якої складено Акт від 07.09.2010 року за № 3096/23-02/25073164.

В ході перевірки встановлено, що реалізований ТОВ ФК «Євростокс» соняшник, ТОВ «555» придбало від ТОВ «Южцентр торг» на підставі правочину, визнаного нікчемним.

Згідно матеріалів планової перевірки ТОВ «555» з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.10.2007 року по 31.12.2009 року, валютного та іншого законодавства за період з 01.10.2007 року по 31.12.2009 року та відповіді ТОВ «555» від 27.07.2010 року №81, податковим органом встановлено, що ТОВ «555» мало взаємовідносини купівлі-продажу соняшника з ТОВ «Южцентр торг» за період травень та жовтень 2009 року, про що було укладено Договір за №20-05-2009 від 20.05.2009 року за яким ТОВ «Южцентр торг» продає, а ТОВ «555» придбає соняшник в кількості 528,41 т. на загальну суму 1 200 019,12 грн., в тому числі ПДВ 200 003,19 грн.

Листом-відповіддю від 06.05.2010 року, ДПІ у Центральному районі м. Миколаєва, Калуській оДПІ направлено Довідку від 06.05.2010 року за №734/23-300/35988986 «Про результати невиїзної документальної перевірки ТОВ «Южцентр торг» щодо підтвердження відомостей, отриманих від особи, яка мала правові відносини з платником податків ТОВ «555» за період травень, жовтень 2009 року».

У вказаній довідці зазначено, що ТОВ «Южцентр торг» с посередником, постачальником реалізованої продукції, було ТОВ «Кораліс».

Також, Калуською ОДПІ отримано матеріали, надіслані листом ДПІ у Центральному районі м. Миколаєва від 16.07.2010 року за №9803/7/23-637, а саме витяг з акту від 02.07.2010 року за №1060/23-600/35988986 «Про результати планової виїзної перевірки ТОВ «Южцентр торг», з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 23.06.2008 року по 31.03.2010 року, валютного та іншого законодавства за період з 23.06.2008 року по 31.03.2010 року».

У вказаному Акті, який міститься в матеріалах справи, зазначено, що серед постачальників ТОВ «Южцентр торг» протягом 2009 року є ТОВ «Кораліс», яке постановою Господарського суду Миколаївської області від 01.06.2010 року по справі №5/47/10 визнано банкрутом.

Крім того, зазначено, що за результатами перевірки ТОВ «Кораліс» встановлено, що порушення: «в частині здійснення ТОВ «Кораліс» операцій, які укладалися в порушення ч. 1 ст. 203 ЦК України, їх зміст суперечить, зокрема інтересам держави і суспільства, суперечить і моральним засадам суспільства. Зазначені правочини не спрямовані на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ними. Товар по

вказаних правочинах не був переданий в порушення ст. 662, 655 та 656 ЦК України; в частині порушення вимог ч. 1, 5 ст.203, п.1, 2 ст.215, ст.228 Цивільного кодексу

України, зазначені в акті правочини мають ознаки нікчемності та є нікчемними - в силу

припису закону». Встановлено, що правочини, укладені ТОВ «Кораліс» з контрагентами - постачальниками порушують публічний порядок, суперечать інтересам держави та суспільства, вчинені удавано з метою приховування сплати податків третіх осіб.

Також, у вищевказаному Акті, зазначено, що в результаті порушення ТОВ «Кораліс» своїх податкових зобов'язань, приписів господарського та цивільного законодавства (моральних засад), перевіркою встановлено, що угоди, укладені з покупцями на реалізацію товару на адресу останніх мають протиправний характер, а тому взаємовідносини між ТОВ «Кораліс» та його контрагентами - покупцями, в тому числі й ТОВ «Южцентр торг», не спричиняють реального настання правових наслідків.

За результатами перевірки ТОВ «Южцентр торг» податковим органом встановлено, що операції між ТОВ «Южцентр торг» та ТОВ «Кораліс» є операціями без мети настання реальних наслідків та відповідно до частин 1 та 2 ст.215, частин 1 та 5 ст.203 Цивільного кодексу України є нікчемними, і в силу ст.216 Цивільного кодексу України не створюють юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з їх недійсністю, а, відповідно, господарські операції між ТОВ «Южцентр торг» та ТОВ «555» є такими, що

укладені без мети настання реальних наслідків.

Враховуючи отримані дані, Калуською оДПІ, в ході дослідження ланцюга купівлі-продажу соняшника в кількості 528,41 т., ТОВ «Кораліс» - ТОВ «Южцентр торг» - ТОВ «555» - ТОВ ФК «Євростокс», в Акті перевірки від 07.09.2010 року, зроблено висновок, що господарські операції між ТОВ «Кораліс» та ТОВ «Южцентр торг» є операціями без мети настання реальних наслідків та відповідно до частин 1 та 2 ст.215, частин 1 та 5 ст.203 Цивільного кодексу України є нікчемними, і в силу ст.216 Цивільного кодексу України не створюють юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з їх недійсністю; господарські операції між ТОВ «Южцентр торг» та контрагентами - покупцями товару, придбаного у ТОВ «Кораліс», серед яких є ТОВ «555» є такими, що укладені без мети настання реальних наслідків та відповідно до частин 1 та 2 ст.215, частин 1 та 5 ст.203 Цивільного кодексу України є нікчемними, і в силу ст.216 Цивільного кодексу України не створюють юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з їх недійсністю; укладені правочини між ТОВ «555» та ТОВ ФК «Євростокс» (договір №21-10-2009 від 21.10.2009 року) відповідно до ч.1, ч.2 ст.215, частин 1, 5 ст.203 Цивільного кодексу України є нікчемними, і в силу ст.216 Цивільного кодексу України не створюють юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з їх недійсністю.

Суд приходить висновку, що в задоволенні позову слід відмовити, виходячи з наступних мотивів.

Згідно з частиною 1 статті 208 Господарського кодексу України передбачені нею санкції застосовує лише суд. Це правило відповідає статті 41 Конституції України, згідно з якою конфіскація майна може бути застосована виключно за рішенням суду у випадках, обсязі та порядку, встановлених законом.

Оскільки зазначені санкції є конфіскаційними, стягуються за рішенням суду в доход держави за порушення правил здійснення господарської діяльності, то вони належать не до цивільно-правових, а до адміністративно-господарських санкцій як такі, що відповідають визначенню, наведеному в частині першій статті 238 Господарського кодексу України.

Встановлені частиною 1 статті 208 Господарського кодексу України санкції можуть бути застосовані лише з дотриманням строків, установлених статтею 250 цього Кодексу, протягом шести місяців з дня виявлення порушення, але не пізніше ніж через один рік з дня порушення субєктом установлених законодавчими актами правил здійснення господарської діяльності, крім випадків, передбачених законом.

У судовому засіданні представник позивача зазначив, що Калуською оДПІ не було пропущено строк для звернення до суду із позовом про застосування адміністративно-господарських санкцій встановлений статтею 250 Господарського кодексу України, оскільки моментом порушення законодавства є дата здійснення розрахунку за придбаний товар (банківські виписки від 21.12., 22.12., 23.12.2009 року). Дане твердження не приймається до уваги судом виходячи з наступного.

Згідно статті 208 Господарського кодексу України якщо господарське зобовязання визнано недійним як таке, що вчинено з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, то за наявності наміру в обох сторін у разі виконання зобовязання обома сторонами в доход держави за рішенням суду стягується все одержане ними за зобовязаннями, а у разі виконання зобовязання однією стороною з другої сторони стягується в доход держави все одержане нею, а також все належне з неї першій стороні на відшкодування одержаного. У разі наявності наміру лише у однієї із сторін усе одержане нею повинно бути повернено другій стороні, а одержане останньою або належне їй на відшкодування виконаного стягується за рішенням суду в доход держави.

З вищенаведеного вбачається, що умовою для застосування адміністративно-господарських санкцій встановлених ст. 208 Господарського кодексу України є визнання договору недійсним, як такого, що вчинений з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства.

Згідно статті 228 Цивільного кодексу України правочин вважається таким, що порушує публічний порядок якщо він спрямований на порушення конституційних прав людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним.

Із системного аналізу норм цивільного і господарського кодексів вбачається, що для визнання договору недійним є наявність умислу в обох сторін або однієї із них. Такий умисел виникає при укладенні договору або в момент виконання такого договору, а не в момент здійснення розрахунку.

Підсумовуючи викладене, суд констатує, що за умови доведеності позивачем недійсності укладеного договору купівлі-продажу, моментом виникнення мети, яка завідомо суперечить інтересам держави, в контексті статті 208 Господарського кодексу України, є укладення 21.10.2009 року договору між ТОВ «555» та ТОВ ФК «Євростокс». Саме з цього часу слід обчислювати строк застосування адміністративно-господарських санкцій.

Оскільки Калуська оДПІ звернулася в суд з позовом 17.12.2010 року, а договір між ТОВ «555» та ТОВ ФК «Євростокс» було укладено 21.10.2009 року, то строк для застосування адміністративно-господарських санкцій встановлений ст. 250 Господарського кодексу України, пропущено понад один місяць.

Крім того, слід зазначити, що в обґрунтування позовних вимог позивач стверджує, що вищезазначений договір укладений з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, водночас є таким, що порушує публічний порядок, а тому згідно ч.1 ст. 203, ч.2 ст. 215 ЦК України його слід вважати нікчемним. Визнання такої угоди недійсною не вимагається. Укладення таких угод тягне за собою наслідки у вигляді застосування санкцій, передбачених ч.1 ст. 208 Господарського кодексу України.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного суду України від 28.04.1978 року №3 «Про судову практику в справах про визнання угод недійсними» до угод, укладених з метою завідомо суперечною інтересам держави і суспільства належать, зокрема угоди, спрямовані на використання всупереч закону колективної, державної або приватної власності з корисливою метою, на приховування фізичними та юридичними особами від оподаткування прибутків та доходів, використання майна, що перебуває у їх власності або користуванні, всупереч інтересам суспільства, на незаконне відчуження землі або незаконне користування нею, розпорядження чи придбання всупереч встановленим правилам предметів, вилучених з обігу або обмежених в обігу.

В матеріалах справи відсутні обставини, встановлені на підтвердження того, що укладаючи спірний договір, відповідачі діяли з метою, яка є завідомо суперечною інтересам держави та суспільства.

Податковим органом не доведено наявності протиправного умислу при укладенні угоди, що мала місце під час підприємницької діяльності відповідачів, оскільки мета є субєктивною ознакою, притаманною фізичним особам, юридичні особи діють через органи управління і як наслідок через фізичних осіб, які входять до складу таких органів управління, а тому для встановлення умислу та мети в діях юридичної особи необхідно довести наявність умислу та мети в діях фізичних осіб, що діяли від імені відповідної юридичної особи.

Доказів на підтвердження факту порушення відповідачами встановленого порядку здійснення підприємницької діяльності, ухилення від сплати податків, наявності шкоди заподіяної державі, зокрема таких як, чинні податкові вимоги, надіслані відповідачам в звязку з несплатою ними сум податкових зобовязань, що виникли внаслідок укладання та виконання спірного зобовязання за спірним договором або відомості про наявність податкового боргу у відповідачів, Калуською оДПІ також до суду не надано.

Надані позивачем докази в підтвердження того, що за результатами перевірок відповідачів, податковими органами було встановлено факт порушення ними податкового законодавства, а саме Закону України «Про податок на додану вартість», суд оцінює критично та зазначає, що ця обставина не є беззаперечною підставою визнання недійсними всіх угод укладених платником податків, виходячи з наступного.

Так, відповідно до п. 1.3 оглядового листа Вищого арбітражного суду України № 01-8/481 від 20.04.2001 року зазначено, що порушення сторонами договору законодавства про податки не є підставою для визнання його недійсним. Якщо податковим органом не подано доказів спрямованості укладеної угоди на вчинення порушення податкового законодавства, несплата податків (обовязкових платежів) не є підставою для визнання угоди недійсною.

Окрім того, суд зазначає, що товар, який став предметом купівлі-продажу за угодою відносної якої податковим органом зроблено висновок щодо її нікчемності, не виключено із цивільного обігу, немає й інших законодавчих обмежень стосовно його купівлі-продажу.

Таким чином, відсутність наявності в діях хоча б однієї зі сторін угоди умислу на її укладання з метою, завідомо суперечною інтересам держави та суспільства, зумовлює відсутність підстав для застосування визначених в статті 215 та 216 ЦК України правових наслідків, повязаних із стягненням виконаного.

Позивач, обґрунтовуючи свої доводи, тим що укладений між відповідачами договір купівлі-продажу є нікчемним, оскільки порушує публічний порядок (ст.228 Цивільного кодексу України), не врахував, що серед правових наслідків вчинення правочину, який порушує публічний порядок, не міститься санкцій аналогічних тим, які встановлені ч.1 ст.208 Господарського кодексу України, оскільки наслідки недійсності такого правочину встановлено ст.216 цього Кодексу, згідно з якою кожна зі сторін зобов'язана повернути іншій стороні в натурі все, що вона отримала на виконання цього правочину, що виключає підстави для звернення податкового органу з позовом про стягнення з відповідача всього отриманого за угодою в доход держави.

За вчинення правочину з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, застосовуються санкції, передбачені частиною 1 статті 208 Господарського кодексу України. За змістом вказаної норми це можливо лише в разі виконання правочину хоча б однією стороною. Зазначені санкції не можна застосовувати за сам факт несплати податків (зборів, інших обовязкових платежів) однією зі сторін встановлених контролюючим органом по ланцюгу, оскільки за таких обставин правопорушенням була б несплата податків, а не вчинення правочину. Для стягнення цих санкцій є необхідною наявність умислу на укладення угоди з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, наприклад з метою неправомірного одержання з державного бюджету коштів шляхом відшкодування ПДВ у разі його несплати контрагентами до бюджету.

Зазначені вище правові позиції з приводу застосування вказаних адміністративно-господарських санкцій також висловлені в ухвалах Вищого адміністративного суду України по справі №К-16801/07 від 11.08.2010 року та по справі №К-20514/08 від 03.11.2010 року.

Враховуючи все вищенаведене, суд вважає, що у задоволенні адміністративного позову слід відмовити.

На підставі ст. 124 Конституції України, керуючись ст. ст. 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд ,-

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні позову відмовити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку. Відповідно до статті 186 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Апеляційна скарга подається до Львівського апеляційного адміністративного суду через Івано-Франківський окружний адміністративний суд.

Постанова набирає законної сили в порядку та строки встановлені статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя: (підпис) ОСОБА_2

Постанова складена в повному обсязі 24.01.2011 року.