Справа № 804/14185/15
Суддя: Коренев Андрій Олексійович
Дата ухвалення: 2015-11-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді - Коренева А.О., розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпропетровську в приміщенні Дніпропетровського окружного адміністративного суду адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Донбасс-Днепрострой» (далі - позивач) до Західно-Донбаської ОДПІ ГУ Міндоходів у Дніпропетровській області (далі - відповідач, ДПІ) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,-
Позивач звернувся до суду з позовом про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення відповідача від 19.05.15 №000296501. На обгрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що при винесенні оскаржуваного податкового повідомлення-рішення, податковим органом допущене порушення норм діючого податкового законодавства та прав платника податку, адже таке рішення винесене на підставі Акту камеральної перевірки, складеного за результатами перевірки, проведеної всупереч нормам, передбаченим п. З Розділу II Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» № 71-VIII від 28.12.2014 р. Позивачем зауважено, що за період 2014 р. обсяг доходів ТОВ «ДОНБАСС-ДНЕПРОСТРОЙ» склав, згідно даних податкової та бухгалтерської звітності, 17 505 тис. гривень. Таким чином, для підтвердження законності проведення перевірки ДПІ мало б надати на адресу ТОВ «ДОНБАСС-ДНЕПРОСТРОЙ» документи, що обґрунтовують наявність дозволу Кабінету Міністрів України або рішення суду чи постанову слідчого відповідного змісту. Але, в Акті № 337/04-10-15-01-21-33019123 про наявність таких підстав для проведення перевірки не зазначається. До суду від позивача надійшло клопотання про розгляд справи без участі представника позивача.
Відповідач, проти задоволення позову заперечував, зазначивши, що оскаржуване рішення прийнято на підставі проведеної ДПІ камеральної перевірки позивача з питань несвоєчасної сплати податку на додану вартість на підставі податкового повідомлення-рішення №000002225 від 16 січня 2014 року, якою встановлено, що позивачем порушено термін сплати узгоджених сум податкового зобов'язання з податку на додану вартість по податковому повідомленню-рішенню від 16 січня 2014 року №000002225 про збільшення грошового зобов'язання з податку на додану вартість у розмірі 262 201,81 грн., термін сплати якого настав 26.01.14. Так, станом на дату нарахування згідно з карткою особового рахунку ТОВ «Донбасс-Днепрострой» з податку на додану вартість обліковувалася передплата у розмірі 78 286,19 грн. Таким чином, податкова заборгованість виникла за рахунок несплати узгоджених податкових зобов'язань по податковому повідомленню-рішенню від 16 січня 2014 р. №000002225 у розмірі 262 201,81 грн. (основний платіж - 148705,81 грн., штрафні (фінансові) санкції - 113496,00 грн.) з терміном сплати 26 січня 2014 року. До суду від відповідача надійшло клопотання про розгляд справи в порядку письмового провадження.
Вивчивши доводи позову та заперечень, дослідивши матеріали справи, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та заперечення, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд при винесені постанови виходить з наступних підстав та мотивів.
Зі змісту оскаржуваного податкового повідомлення - рішення ДПІ від 19.05.15 №000296501, яким позивачу збільшено суму грошових зобов'язань зі штрафних санкцій з податку на додану вартість в розмірі 29 114,36 грн., вбачається, що воно прийнято на підставі Акту перевірки від 29.04.15 №337/04-10-15-01-21-33019123.
Рішенням ГУ ДФС у Дніпропетровській області № 6818/10/04-36-10-07-09 від 27.07.2015р., прийнятим за результатами розгляду скарги позивача, залишено без змін податкове повідомлення-рішення Західно-Донбаської ОДПІ від 19.05.14 №, а скаргу платника податків на зазначене податкове повідомлення-рішення - без задоволення; а також збільшено на 313,40 грн. суму штрафних санкції у розмірі 10 відсотків від несвоєчасно сплаченої суми грошового зобов'язання з податку на додану вартість.

Не погоджуючись з рішенням контролюючого органу від 19.05.15 №000296501, як таким, що винесено ДПІ за висновками безпідставно проведеної перевірки, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Розв'язуючи спір, суд зазначає наступне. За приписами ч.2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Пунктом 3 розділу ІІ «Прикінцеві положення» Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» від 28.12.2014 № 71-VІІІ встановлено, що у 2015 та 2016 роках перевірки підприємств, установ та організацій, фізичних осіб-підприємців з обсягом доходу до 20 мільйонів гривень за попередній календарний рік контролюючими органами здійснюються виключно з дозволу Кабінету Міністрів України, за заявкою суб'єкта господарювання щодо його перевірки, згідно з рішенням суду або згідно з вимогами Кримінального процесуального кодексу України.

Водночас зазначене обмеження не поширюється: з 1 січня 2015 року на перевірки суб'єктів господарювання, що ввозять на митну територію України та/або виробляють та/або реалізують підакцизні товари, на перевірки дотримання норм законодавства з питань наявності ліцензій, повноти нарахування та сплати податку на доходи фізичних осіб, єдиного соціального внеску, відшкодування податку на додану вартість; з 1 липня 2015 року на перевірки платників єдиного податку другої і третьої (фізичні особи - підприємці) груп, крім тих, які здійснюють діяльність на ринках, продаж товарів у дрібнороздрібній торговельній мережі через засоби пересувної мережі, за винятком платників єдиного податку, визначених пунктом 27 підрозділу 10 розділу ХХ "Перехідні положення" Податкового кодексу України, з питань дотримання порядку застосування реєстраторів розрахункових операцій.

З наведених законодавчих приписів слідує, що законодавець встановив імперативну заборону на проведення органами ДФС України перевірок суб'єктів господарювання у 2015 та 2016 роках. Зміст викладеного законодавчого акту не дає підстави для висновку, що наведене обмеження стосується певних видів перевірок платників податків, отже таке обмеження розповсюджується на всі види перевірок, що зазначені у статті 75 ПК України - документальних, фактичних та камеральних. Такому висновку відповідає правова позиція Державної фіскальної служби України, яка відображена, зокрема в листах від 28.01.15 №2463/7/99-99-22-02-04-14 та від 06.05.15 № 16102/7/99-99-15-02-02-17, за змістом яких фіскальна служба зазначила, що при аналізі питання щодо наявності наведених у пункті 3 Прикінцевих положень Закону N 71 обмежень та визначення обсягу доходу за попередній календарний рік для суб'єктів господарювання - юридичних осіб, їх відокремлених підрозділів та представництв нерезидентів доцільно використовувати дані декларації з податку на прибуток за 2014 рік.

Як свідчать дані декларації з податку на прибуток за 2014 р. від 24.02.15, надісланої позивачем на адресу ДПІ в електронному вигляді 24.02.15, обсяг доходу позивача за 2014р. дорівнює 17 505 452 грн.

Таким чином, проведена відповідачем камеральна перевірка з питань несвоєчасної сплати податку на додану вартість згідно податкового повідомлення-рішення, підпадає під законодавчу заборону, яка встановлена в пункті 3 Розділу ІІ Закону України від 28 грудня 2014 року №71-VII "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи".

Судом також встановлено, що позивач не підпадає під жодне виключення із заборони, оскільки камеральна перевірка призначена не за заявкою суб'єкта господарювання, не за рішенням суду або згідно з вимогами Кримінального процесуального кодексу України; позивач не здійснює операцій з підакцизними товарами, доказів протилежного до суду не надано. Не містять матеріали справи і доказів того, що Кабінет Міністрів України надавав дозвіл ДПІ на проведення камеральної перевірки позивача, за результатом якої прийнято оскаржуване рішення, або доказів про те, що обсяг доходу позивача за 2014р. перевищує 20 мільйонів гривень.

Зміст ч.3 ст.2 КАС України дає підстави для висновку, що приймаючи податкові повідомлення-рішення, які є правовими актами індивідуальної дії, що породжують певні права та обов'язки для особи, якій вони адресовані, податковий орган зобов'язаний діяти на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин та підстав, що мають значення для прийняття такого рішення.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що камеральна перевірка позивача проведена контролюючим органом всупереч законодавчій заборони на її проведення (в період дії мораторію), тобто протиправно, наслідком чого є відсутність у ДПІ права на прийняття рішення за такою перевіркою.

Правова позиція, відповідно до якої у разі незаконності перевірки незаконним є і прийняте за її результатом рішення контролюючого органу, висловлена Верховним Судом України у постанові від 27 січня 2015 року №21-425а14.

Підсумовуючи викладене, суд зазначає, що відповідальність за несвоєчасну сплату платником податків грошових зобов'язань в період дії обмеження (мораторію) на проведення перевірок суб'єктів господарювання застосовується до тих платників податків, на яких обмеження, встановлені п. 3 розд. ІІ "Прикінцеві положення" Закону України від 28.12.2014 № 71-VІІІ, не поширюються.

Враховуючи, що позивач підпадає під дію зазначених обмежень, тому і підстави для застосування відповідальності за допущені позивачем порушення на даний час відсутні. Відтак, оскаржуване рішення підлягає скасуванню.

Беручи до уваги наведене, адміністративний позов підлягає задоволенню.

Згідно з ч.1 ст. 94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст.ст. 2, 8-12, 69, 71, 94, 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Західно-Донбаської ОДПІ ГУ Міндоходів у Дніпропетровській області від 19.05.15 № 000296501.

Присудити на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Донбасс-Дніпрострой» сплачений судовий збір в розмірі 182,70 грн. (сто вісімдесят дві гривні 70 коп.) за рахунок бюджетних асигнувань Західно-Донбаської ОДПІ ГУ Міндоходів у Дніпропетровській області.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції за правилами, визначеними ст.186 КАС України.

Постанова суду набирає законної сили згідно зі ст.254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя А.О. Коренев