Справа № 750/7103/15-а
Суддя: Поліщук Л.О.
Дата ухвалення: 2015-11-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 листопада 2015 року Чернігів Справа № 750/7103/15-а

Чернігівський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Поліщук Л.О.,
суддів Падій В.В.,
Лобана Д.В.,
за участі секретаря Клименок А.С.,
за участі представника позивача Чуха В.С.,
за участі представників відповідачів Лотоцького А.Р.,
Полтєва Є.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:
20.07.2015 ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Міністерства оборони України, ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якому просить, з урахуванням заяви про зміну позовних вимог від 04.11.2015:
- визнати протиправним та скасувати пункт 134 протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі, каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби від 29.05.2015 №15 в частині відмови у призначенні одноразової грошової допомоги полковнику у запасі ОСОБА_1 , як особі звільненої з військової служби 07.01.1993, інвалідність якої настала 06.09.2012 по закінченню тримісячного строку після звільнення з військової служби, але внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах де велись бойові дії;
- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 направити до Міністерства оборони України документи щодо оформлення ОСОБА_1 грошової допомоги в зв`язку з настанням 06.09.2012 інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах де велись бойові дії;
- зобов`язати Міністерство оборони України призначити та нарахувати ОСОБА_1 грошову допомогу у розмірі 30-місячного грошового забезпечення як інваліду 2 групи в зв`язку з настанням 06.09.2012 інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах де велись бойові дії, та надіслати вищевказане рішення до Чернігівського обласного військового комісаріату для видання наказу про виплату одноразової грошової допомоги.
Свої вимоги позивач мотивує тим, що в 1968 році під час проходження військової служби в республіці Чехословакії позивач отримав мінно-осколкові поранення. Вказане поранення пов`язане з виконанням обов`язків військової служби під час перебування в державах, де велись бойові дії, що підтверджується витягом із протоколу засідання військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв Міністерства оборони України №1041 від 28 травня 2012 року. В січні 1993 року ОСОБА_1 призначена пенсія за вислугу років (30 років). 30.12.2014 ОСОБА_1 звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_1 з заявою про нарахування та виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням 2 групи інвалідності, отриманої внаслідок виконання обов`язків військової служби на підставі ч. 2 статті 16 Закону України від 20.12.1991 №2011 «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». До заяви додано: довідку МСЕК, копії витягу з протоколу про отримане поранення, Витягу із акту МСЕК про встановлення групи інвалідності, паспорта, ідентифікаційного коду. Листом від 09.06.2015 за №3283 ТВО військового комісара Чернігівського обласного військового комісаріату полковника ОСОБА_2 повідомлено ОСОБА_1 , що відповідно до рішення Міністерства оборони України, що оформлене протоколом від 29.05.2014 №15 ОСОБА_1 в призначенні одноразової грошової допомоги відмовлено.
Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав.
Представник Міністерства оборони України в судовому засіданні просив відмовити в задоволенні позовних вимог та зазначив, що позивач не має права згідно законодавства України на призначення та виплату одноразової грошової допомоги. Оскільки, на день звільнення ОСОБА_1 діяла стаття 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», яка передбачала державне обов`язкове особисте страхування та не передбачала виплату одноразової грошової допомоги. У зв`язку з тим, що позивач звільнений до 1 січня 2007 року, то на нього не може розповсюджуватись дія Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28.05.2008 № 499.
Представник ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі Чернігівський ОВК) позов не визнав та пояснив, що постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 № 975 встановлений відповідний порядок призначення та виплати одноразової грошової допомоги. Відповідно до вказаного порядку ІНФОРМАЦІЯ_3 являється лише посередником між позивачем та Міністерством оборони України та не уповноважений на прийняття рішення щодо призначення одноразової грошової допомоги, визначення її розміру чи виплати. Рішення про призначення одноразової грошової допомоги, її розмір приймає Міністерство оборони України, після чого перераховує на рахунки ІНФОРМАЦІЯ_4 відповідну суму коштів, яка є цільовою і призначена для виплати конкретній особі. Тільки після вищевказаного у Чернігівського ОВК виникає право та обов`язок перерахунку одноразової грошової допомоги позивачу, тобто дії ІНФОРМАЦІЯ_4 є похідними від дій Міністерства оборони України. Без вчинення відповідних дій Міністерством оборони України, вчинити відповідні дії не може і ІНФОРМАЦІЯ_3 . Крім того, ІНФОРМАЦІЯ_3 були вчинені всі дії, передбачені вказаним Порядком та направлений пакет документів, необхідних Міністерству оборони України.
Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення сторін з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 проходив військову службу в Збройних Силах колишнього Радянського Союзу в період з серпня 1968 року по січень 1969 року та брав участь у виконанні інтернаціонального обов`язку в Чехословатській ССР; військове звання полковник, що підтверджується довідкою Чернігівського об`єднаного міського військового комісаріату від 25.05.2012 №3/450 (а.с.8).
В 1968 році позивач, виконуючи бойове завдання, отримав мінно-осколкові поранення голови, правої голені. Даний факт підтверджено витягом із Протоколу засідання Центральної військово-лікарської комісії Міністерства оборони України від 23.05.2014 № 1041 по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв. У ОСОБА_1 встановлено мінно-осколкові поранення голови, правої голені, ЗЧМТ, контузія, захворювання, які пов`язані з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії (а.с.7).
Згідно виписки з наказу Міністерства оборони України (по особовому складу) від 10.08.1992 №0872 ОСОБА_1 звільний в запас за станом здоров`я з правом носіння воєнної форми одягу (а.с.6).
06.09.2012 ОСОБА_1 пройшов медико-соціальну експертизу, якою йому встановлено ІІ групу інвалідності, що настала внаслідок поранення, ЗЧМТ, контузія, захворювання, та пов`язані з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії; безстроково, про що свідчить витяг із акту огляду у МСЕК до довідки Сер. МСЕК-ЧНВ №046451 (а.с.9).
22.12.2014, з метою вирішення питання про виплату одноразової допомоги у зв`язку з настанням інвалідності, пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби в країнах де велись бойові дії, ОСОБА_1 звернувся до Чернігівського об`єднаного міського військового комісаріату з відповідною заявою та надав копії необхідних документів (а.с.28).
23.12.2014 за №4991 Чернігівський об`єднаний міський військовий комісаріат надіслав до ІНФОРМАЦІЯ_4 документи позивача для виплати одноразової грошової допомоги (а.с.29).
В свою чергу, 30.12.2014 за № 3583 Чернігівський ОВК надіслав висновок щодо призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги директору Департаменту фінансів Міністерства оборони України з відповідними додатками (а.с.30).
Разом з тим, 29.05.2015 комісією з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби, прийнято рішення, яке оформлене протоколом № 15, пунктом 134, згідно якого позивачу відмовлено у призначенні одноразової грошової допомоги, у зв`язку із тим, що на день звільнення ОСОБА_1 діяла стаття 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», яка передбачала державне обов`язкове особисте страхування та не передбачала виплату одноразової грошової допомоги (а.с.13).
09.06.2015 листом за № 3283 ЧОВК повідомив, що згідно рішення засідання Комісії з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб звільнених з військової служби оформленого протоколом від 29.05.2015 №15 ОСОБА_1 відмовлено в призначенні грошової допомоги (а.с.12).
Вважаючи таку відмову протиправною позивач звернувся до суду з позовом за захистом своїх прав та інтересів.
Надаючи правову оцінку обставинам вказаної справи, колегія суддів зважає на наступне.
У відповідності до частини 5 статті 17 Конституції України держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку із виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни здійснюється відповідно до Закону України від 25.03.1992 № 2232-ХІІІ Про військовий обов`язок і військову службу (далі Закон № 2232-ХІІІ).
Відповідно до статті 41 Закону № 2232-ХІІІ (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України від 20.12.1991 № 2011- XII Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей(далі Закон № 2011- XII).
Розділом ІІ цього Закону, зокрема, встановлені права військовослужбовців щодо грошового забезпечення.
Відповідно до ч. 2 ст. 16 Закону № 2011-ХІІ (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного військовослужбовцю під час виконання ним обов`язків військової служби, а також інвалідності, що настала в період проходження військової служби або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження військової служби, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі до п`ятирічного грошового забезпечення за останньою посадою в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України.
З аналізу норм Закону вбачається, що право на отримання вказаної допомоги після звільнення з військової служби мають особи, які отримали інвалідність внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження військової служби, незалежно від часу настання інвалідності.
З метою виконання в Міністром оборони України положень Закону № 2011-ХІІ наказом Міністерства оборони України від 12.04.2007 № 168 Про організацію роботи та призначення комісії з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби (далі - Наказ) призначена постійно діюча комісія з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби. До складу даної комісії входить заступник Міністра оборони України та 8 керівників структурних підрозділів Міністерства оборони України.
Відповідно до пункту 2 Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 28.05.2008 № 499 (далі Порядок № 499) (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) призначення і виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб, що сталися після 1 січня 2007 року, здійснюється згідно з Порядком, затвердженим цією постановою.
Підпунктом 2 пункту 2 Порядку № 499 передбачено, що одноразова грошова допомога виплачується військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової служби) у разі настання інвалідності в період проходження військової служби та особам, звільненим з військової служби, у разі настання інвалідності не пізніше ніж через три місяці після звільнення з такої служби чи після закінчення зазначеного строку, у разі настання інвалідності внаслідок виконання обов`язків військової служби, одноразова грошова допомога інвалідам ІІ групи виплачується у розмірі 24-місячного грошового забезпечення.
Виходячи з буквального тлумачення статті 16 Закону № 2011-ХІІ суд дійшов висновку, що право на одноразову грошову допомогу у військовослужбовця виникає і у тому разі, коли інвалідність настала після перебігу тримісячного строку з дня його звільнення зі служби, але внаслідок захворювання або одержаного каліцтва чи іншого ушкодження здоров`я, яке мало місце в період її проходження.
Аналогічний правовий висновок у спорі цієї ж категорії вже був висловлений Верховним Судом України у постановах від 18.11.2014 справа № 21-446а14 та від 21.04.2015 справа № 21-135а15.
Таким чином, з моменту встановлення позивачу II групи інвалідності 06.09.2012 ОСОБА_1 має право на отримання одноразової грошової допомоги у відповідності до частини 2 статті 16 Закону № 2011-ХІІ.
Разом з тим, 29.05.2015 комісією з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби, прийнято рішення, яке оформлене протоколом № 15, пунктом 134, згідно якого позивачу відмовлено у призначенні одноразової грошової допомоги, у зв`язку із тим, що на день звільнення ОСОБА_1 діяла стаття 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», яка передбачала державне обов`язкове особисте страхування та не передбачала виплату одноразової грошової допомоги (а.с.13).
Однак, суд не може погодитись з вищевказаним рішенням комісії, виходячи з наступного.
Так, з матеріалів справи, зокрема, з довідки Чернігівського об`єднаного міського військового комісаріату від 25.05.2012 №3/450 (а.с.8) вбачається, що ОСОБА_1 з серпня 1968 року по січень 1969 року проходив військову службу в Чехословацькій ССР, військове звання - полковник.
06.09.2012 ОСОБА_1 пройшов медико-соціальну експертизу, якою йому встановлено ІІ групу інвалідності, що настала внаслідок поранення, ЗЧМТ, контузія, захворювання, та пов`язані з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії; безстроково про що свідчить витяг із акту огляду у МСЕК до довідки Сер. МСЕК-ЧНВ №046451 (а.с.9).
Разом з тим, відповідачем на спростування вищевказаного факту жодних доказів суду не надано.
Отже, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог позивача у частині визнання протиправним та скасування пункту 134 протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі, каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби від 29.05.2015 №15 в частині відмови у призначенні одноразової грошової допомоги полковнику у запасі ОСОБА_1 .
Стосовно позовних вимог щодо зобов`язання ІНФОРМАЦІЯ_4 направити до Міністерства оборони України документи щодо оформлення ОСОБА_1 грошової допомоги у зв`язку з настанням 06.09.2012 інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах де велись бойові дії, суд зазначає наступне.
Так, пунктами 3 та 7 Порядку № 499 передбачено, що особи, яким виплачується одноразова грошова допомога у разі поранення (контузії, травми або каліцтва) чи в разі настання інвалідності, подають за місцем проходження служби (зборів) або до військомату (далі - уповноважений орган) такі документи: заяву про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з пораненням (контузією, травмою або каліцтвом) чи настанням інвалідності; довідку медико-соціальної експертної комісії про встановлення відсотка втрати працездатності та рішення відповідної військово-медичної установи щодо визнання поранення (контузії, травми або каліцтва); копію документа, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва), зокрема про те, що воно не пов`язане з вчиненням особою злочину чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння або навмисного заподіяння собі тілесного ушкодження; довідку медико-соціальної експертної комісії про встановлення групи інвалідності; копію сторінок паспорта з даними про прізвище, ім`я та по батькові і місце реєстрації; копію довідки про присвоєння ідентифікаційного номера.
Керівник уповноваженого органу подає в 15-денний строк з дня реєстрації документів головному розпорядникові бюджетних коштів висновок щодо можливості виплати одноразової грошової допомоги, до якого додаються документи, зазначені в пунктах 3 і 4 цього Порядку.
Головний розпорядник коштів приймає у місячний строк після надходження зазначених документів на їх підставі рішення про призначення одноразової грошової допомоги і надсилає його разом з документами уповноваженому органові для видання наказу про виплату такої допомоги особам, які звернулися за нею, або в разі відмови для письмового повідомлення заявника із зазначенням мотивів відмови.
Отже, згідно положень вищенаведеного нормативно-правового акту, рішення про виплату одноразової грошової допомоги в зв`язку з інвалідністю військовослужбовців, приймає головний розпорядник коштів, у даному випадку Міністерство оборони України, після отримання відповідного висновку із визначеним переліком документів, необхідних для призначення виплати.
Матеріалами справи підтверджено, що Чернігівським ОВК до Міністерства оборони України були надані всі документи, визначені пунктом 3 Порядку № 499, для подальшого винесення відповідного рішення по одноразовій грошовій допомозі позивача.
Отже, дана позовна вимога задоволенню не підлягає.
Стосовно позовної вимоги позивача про зобов`язання Міністерства оборони України призначити та нарахувати ОСОБА_1 грошову допомогу у розмірі 30-місячного грошового забезпечення як інваліду 2 групи в зв`язку з настанням 06.09.2012 інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах де велись бойові дії, та надіслати вищевказане рішення до Чернігівського обласного військового комісаріату для видання наказу про виплату одноразової грошової допомоги, суд зазначає наступне.
Як випливає зі змісту Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи №R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11.03.1980 року на 316-й нараді під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.
Адміністративний суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень на відповідність закріпленим частиною 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України критеріям, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями. Завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання прав та вимог законодавства, інакше було б порушено принцип розподілу влади.
Принцип розподілу влади заперечує надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень ключовим завданням якого є здійснення правосуддя.
Таким чином, вищевказані позовні вимоги є формою втручання в дискреційні повноваження Міністерства оборони України та виходять за межі завдань адміністративного судочинства, а тому задоволенню не підлягають.
Відповідно до частини 2 статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.
Згідно статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України при вирішенні справи по суті суд може задовольнити адміністративний позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково. У разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову, орієнтований перелік яких визначений у вказаній статті. При цьому суд може прийняти іншу постанову, яка б гарантувала дотримання і захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
З метою забезпечення повного захисту прав, свобод та інтересів ОСОБА_1 , суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог та зобов`язати Міністерство оборони України повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановлення 2 групи інвалідності, отриманої внаслідок виконання обов`язків військової служби.
На підставі частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
При вирішенні даної справи судом були враховані положення частини 3 статті 2, частини 1 статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України.
Згідно частини 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Однак, відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не довів суду правомірність свого рішення.
Згідно з частин 1, 3 статті 86 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Таким чином, виходячи з заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, підлягають задоволенню частково.
Керуючись статтями 11, 122, 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:
Позов задовольнити частково.
Визнати протиправним та скасувати пункт 134 протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі, каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби від 29.05.2015 №15 в частині відмови у призначенні одноразової грошової допомоги полковнику у запасі ОСОБА_1 .
Зобов`язати Міністерство оборони України повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановлення 2 групи інвалідності, отриманої внаслідок виконання обов`язків військової служби.
В задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Постанова суду набирає законної сили в порядку статей 167, 186 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня отримання її копії.
Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Головуючий суддя Л.О. Поліщук

Судді В.В. Падій

Д.В. Лобан