Справа № К/9991/34025/11-С
Суддя: Ємельянова В.І.
Дата ухвалення: 2015-11-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 листопада 2015 року К/9991/34025/11

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

Ємельянової В.І.,

Рецебуринського Ю.Й., Стародуба О.П.,

розглянувши у порядку письмового провадження касаційну скаргу Державної податкової інспекції у м. Євпаторії Автономної Республіки Крим на постанову Окружного адміністративного суду Автономної Республіки Крим від 16 липня 2010 року та ухвалу Севастопольського апеляційного адміністративного суду від 17 травня 2011 року по справі № 2а-8450.1/09/11/0170

за позовом ОСОБА_4

до Державної податкової інспекції у м. Євпаторії Автономної Республіки Крим

про визнання дій неправомірними, зобов'язання вчинити певні дії та стягнення матеріальної шкоди,

В С Т А Н О В И В:

У липні 2009 року ОСОБА_4 звернулась до суду з позовом до Державної податкової інспекції у м. Євпаторії Автономної Республіки Крим про визнання дій неправомірними, зобов'язання вчинити певні дії та стягнення матеріальної шкоди.

Постановою Окружного адміністративного суду Автономної Республіки Крим від 16 липня 2010 року, залишеною без змін ухвалою Севастопольського апеляційного адміністративного суду від 17 травня 2011 року, позов задоволено.

Визнано протиправною відмову Державної податкової інспекції у м. Євпаторії Автономної Республіки Крим у видачі ОСОБА_4 направлення на медико-соціальну експертну комісію для встановлення відсотка втрати працездатності, викладену у листі № 1456/Б/31-0-12 від 14 травня 2009 року.

Не погоджуючись із зазначеними рішеннями, відповідач подав касаційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просить рішення судів першої та апеляційної інстанцій скасувати, ухвалити нове рішення, яким у задоволенні вимог відмовити.

Перевіривши правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм права, юридичної оцінки обставин справи, доводи касаційної скарги, суд касаційної інстанції вважає, що скарга не підлягає задоволенню.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що наказом Євпаторійської об'єднаної державної податкової інспекції в Автономній Республіці Крим від 17 вересня 2004 року начальника відділу громадських зв'язків та масово - роз'яснювальної роботи ОСОБА_4 звільнено за станом здоров'я, що перешкоджає продовженню даної роботи за пунктом 2 статті 40 Кодексу законів про працю України.

23 квітня 2009 року ОСОБА_4 звернулась до Державної податкової адміністрації в Автономній Республіці Крим про прийняття документів для розгляду та виплати страхових сум. За результатами розгляду її заяви було повідомлено про неможливість розгляду наданих документів у зв'язку із відсутністю довідки медико-соціальної експертної комісії про результати визначення ступеню втрати професійної працездатності у відсотках.

Також Державною податковою адміністрацією в Автономній Республіці Крим позивача повідомлено, що її заява від 30 квітня 2009 року про направлення запиту до Республіканської медико-соціальної експертної комісії №2 Автономної Республіки Крим щодо визначення відсотка втрати працездатності та надані нею документи направлені до Державної податкової інспекції в м. Євпаторії Автономної Республіки Крим.

Листом від 14 травня 2009 року №1456/Б/31-0-12 Державна податкова інспекція в м. Євпаторії Автономної Республіки Крим повідомила позивача, що Постановою Кабінету Міністрів України №349 від 3 червня 1994 року не встановлено повноважень органів державної податкової служби щодо направлення запитів за наданою позивачем формою.

Листом від 19 червня 2009 року № 6218 Державна податкова адміністрація в Автономній Республіці Крим направила на адресу Державної податкової інспекції в м. Євпаторії Автономної Республіки Крим документи на виплату страхових сум ОСОБА_4 для їх розгляду та оформлення.

Державна податкова інспекція в м. Євпаторії Автономної Республіки Крим листом від 7 липня 2009 року №1703/Б/05-0 повідомила позивача про відсутність законних підстав для виплати страхової суми, оскільки у наданих матеріалах відсутня нотаріально - завірена копія довідки медико-соціальної експертної комісії про ступінь втрати працездатності.

Задовольняючи позовні вимоги, суди першої та апеляційної інстанцій, виходили з наступного.

Посадові особи органів державної податкової служби підлягають обов'язковому державному особистому страхуванню за рахунок коштів державного бюджету на випадок загибелі або смерті на суму десятирічної заробітної плати за їх останньою посадою, а в разі поранення, контузії, травми або каліцтва, захворювання чи інвалідності, що сталися у зв'язку з виконанням службових обов'язків, - у розмірі від шестимісячної до п'ятирічної заробітної плати за їх останньою посадою (залежно від ступеня втрати працездатності). Порядок та умови страхування посадових осіб органів державної податкової служби встановлюються Кабінетом Міністрів України згідно статті 18 Закону України «Про державну податкову службу».

Постановою Кабінету Міністрів України від 3 червня 1994 року № 349, затверджено «Порядок та умови обов'язкового державного особистого страхування посадових осіб органів державної податкової служби» (далі - Порядок №349), згідно якого обов'язковому державному особистому страхуванню підлягають посадові особи Державної податкової адміністрації України, державних податкових адміністрацій в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, державних податкових інспекцій у районах, містах (крім міст Києва і Севастополя), районах у містах .

Огляд потерпілого медико-соціальна експертна комісія проводить при наявності акту про нещасний випадок на виробництві форми Н-1, висновку спеціалізованого медичного закладу Науково-дослідного інституту профпатології чи відділень профпатології про професійний характер захворювання, акту розслідування професійного захворювання, направлення лікувально-профілактичного закладу форми 88-у, направлення власника чи профспілкового органу підприємства, установи, організації, на якому потерпілий одержав травму чи професійне захворювання, що повністю відповідає вимогам підпункту 1.2 пункту 1 наказу Міністерства охорони здоров'я України від 22 листопада 1995 року №212.

Для реалізації права позивача на отримання страхової виплати за шкоду, заподіяну ушкодженням здоров'я, ОСОБА_4 необхідно отримати довідку медико-соціальної експертної комісії про ступінь втрати працездатності, обов'язковість наявності якої передбачено пунктом 11 Порядку № 349, проте для отримання такої довідки необхідно направлення організації на огляд.

Отже, відповідач повинен був видати ОСОБА_4 направлення на медико-соціальну експертну комісію для проходження відповідного огляду.

Враховуючи викладене, суд касаційної інстанції погоджується з висновком судів про задоволення позову ОСОБА_4, оскільки на момент її звернення до Державної податкової інспекції в м. Євпаторії Автономної республіки Крим із заявою про надання направлення на медико-соціальну експертну комісію 30 квітня 2009 року порядок направлення осіб органів державної податкової служби для визначення втрати працездатності законодавчо врегульовано не було. На час звернення позивача із заявою про направлення запиту щодо визначення відсотка втрати працездатності діяв наказ Міністерства охорони здоров'я України №212 від 22 листопада 1995 року «Про затвердження Порядку встановлення медико-соціальними експертними комісіями ступеня втрати працездатності у відсотках працівникам, яким заподіяно ушкодження здоров'я, пов'язане з виконанням трудових обов'язків» прийнятий на виконання постанови Кабінету Міністрів України № 472 від 23 червня 1993 року «Про затвердження Правил відшкодування власником підприємства, установи і організації або уповноваженим ним органом шкоди, заподіяної працівникові ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням ним трудових обов'язків», у зв'язку із чим, відповідач повинен був керуватися нормативно-правовими актами, які регулювали аналогічні відносини, а саме наказом Міністерства охорони здоров'я України № 212 від 22 листопада 1995 року.

Доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують і не дають підстав для висновку, що судами першої та апеляційної інстанцій при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Відповідно до частини 1 статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В:

Касаційну скаргу Державної податкової інспекції у м. Євпаторії Автономної Республіки Крим залишити без задоволення.

Постанову Окружного адміністративного суду Автономної Республіки Крим від 16 липня 2010 року та ухвалу Севастопольського апеляційного адміністративного суду від 17 травня 2011 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили протягом п'яти днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі і оскарженню не підлягає, крім як з підстав, у строк та в порядку, визначеними статтею 237 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий Ємельянова В.І.

Судді Рецебуринський Ю.Й.

Стародуб О.П.