Справа № 646/4249/15-а
Суддя: Курило Л.В.
Дата ухвалення: 2015-11-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

12 листопада 2015 р.Справа № 646/4249/15-а
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі:
Головуючого судді: Курило Л.В.,
Суддів: Русанової В.Б. , Присяжнюк О.В. ,
за участю секретаря судового засідання - Дудки О.А.,
представника відповідача - Руденко Л. В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Червонозаводського районного суду м. Харкова від 17.06.2015р. по справі № 646/4249/15-а
до Управління Пенсійного фонду України в Червонозаводському районі м.Харкова
про визнання неправоміриними дій та зобов'язання вчинити певні дії,
10.07.2014 року позивач - ОСОБА_1 - звернувся до суду з адміністративним позовом до Управління Пенсійного фонду України в Червонозаводському районі м.Харкова, в якому просив суд:
- визнати дії відповідача щодо відмови в проведенні перерахунку пенсії як державного службовця без обмеження граничного розміру пенсії неправомірними та такими, що не відповідають вимогам Закону України "Про судоустрій і статус суддів",
- зобов'язати відповідача здійснити перерахунок пенсії з 01.01.2012 року згідно довідок апеляційного суду Харківської області про заробітну плату за 2012 рік та з 01.01.2013 року, і здійснити відповідні виплати з урахуванням раніше виплачених сум на підставі ст.129 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" та ст.37-1 Закону України Про державну службу у розмірі 80 % суми заробітної плати без обмеження граничного розміру пенсії.
Постановою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 06.08.2014 р., залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 16.09.2014 р., адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено.
Визнано дії Управління Пенсійного фонду України в Червонозаводському районі м.Харкова щодо відмови в проведенні перерахунку пенсії ОСОБА_1 як державному службовцю неправомірними та такими, що не відповідають вимогам Закону України "Про судоустрій і статус суддів".
Зобов'язано Управління Пенсійного фонду України в Червонозаводському районі м.Харкова здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 , починаючи з 01.01.2012 року, з урахуванням подальшого підвищення заробітної плати з 01.04.2012 р., з 01.07.2012 р., з 01.10.2012 р., з 01.12.2012 р., з 01.01.2013 р., з 01.12.2013 р. ОСОБА_1, відповідно до ст. ст. 47, 129 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", ст. 37-1 Закону України "Про державну службу" із застосуванням встановленого ст. 129 Закону України розміру заробітної плати в обсязі з 01.01.2012 р. 8 (вісім) мінімальних заробітних плат, з коефіцієнтом судді апеляційного суду - 1,1; щомісячної доплати за вислугу років, зазначених у довідках апеляційного суду Харківської області про заробітну плату, розміру заробітної плати з 01.01.2013 р. в обсязі 10 (десяти) мінімальних заробітних плат, з коефіцієнтом судді апеляційного суду - 1,1; щомісячної доплати за вислугу років, зазначених у довідках апеляційного суду Харківської області про заробітну плату, та провести відповідні виплати з урахуванням раніше виплачених сум у розмірі 80 % суми заробітної плати без обмеження граничного розміру пенсії. В разі подальшого підвищення заробітної плати проводити ОСОБА_1 перерахунок пенсії державного службовця.
Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 19.03.2015 р. касаційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Червонозаводському районі м.Харкова задоволено частково.
Скасовано постанову Червонозаводського районного суду м. Харкова від 06.08.2014 р. та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 16.09.2014 р., з направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції.
Постановою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 17.06.2015 р. у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 відмовлено.
Не погодившись з постановою суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову постанову, якою задовольнити позов в повному обсязі.
В письмових запереченнях на апеляційну скаргу позивача, Управління Пенсійного фонду України в Червонозаводському районі м. Харкова, посилаючись на законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції залишити без змін.
Позивач в судовому засіданні суду апеляційної інстанції вимоги апеляційної скарги підтримав в повному обсязі, просив скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.
Представник відповідача просила постанову суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу позивача без задоволення.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, вислухавши позивача та представника відповідача, переглянувши в межах апеляційної скарги постанову суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що з 17.04.1989 р. ОСОБА_1 працює суддею Апеляційного суду Харківської області безстроково.
На виконання постанови Червонозаводського районного суду м. Харкова від 08.07.2011 р., яка набрала законної сили, Управлінням Пенсійного фонду України в Червонозаводському районі м. Харкова з 06.04.2011 р. ОСОБА_1 призначено пенсію за віком відповідно до Закону України "Про державну службу" (а.с. 9).
Постановою Червонозаводського районного суду м.Харкова від 14.03.2013 р., залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 27.05.2013 р., зобов'язано Управління Пенсійного фонду України у Червонозаводському районі міста Харкова здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1, починаючи з 01 січня 2012 року з урахуванням послідуючого підвищення заробітної плати з 01.04.2012 року, з 01.07.2012 року, з 01.10.2012 року, з 01.12.2012 року, з 01.01.2013 року та здійснити її виплату ОСОБА_1 відповідно до ст. ст. 47,129 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", ст. 37-1 Закону України "Про державну службу" із застосуванням встановленого ст.129 Закону України розміру заробітної плати в обсязі з 01.01.2012 року 8 (вісім) мінімальних заробітних плат, з коефіцієнтом судді апеляційного суду - 1,1; щомісячної доплати за вислугу років та матеріальної допомоги, зазначених у довідках апеляційного суду Харківської області, розміру заробітної плати з 01 січня 2013 року в обсязі 10 (десяти) мінімальних заробітних плат, з коефіцієнтом судді апеляційного суду - 1,1; щомісячної доплати за вислугу років, зазначених у довідці апеляційного суду Харківської області, та провести відповідні виплати з урахуванням раніше виплачених сум (а.с. 13-16).
Розпорядженням Управління Пенсійного фонду України в Червонозаводському районі м. Харкова від 12.06.2013 р. проведено перерахунок пенсії ОСОБА_1 відповідно до постанови суду від 14.03.2013 р. по справі №646/1360/13-а та встановлено обмеження максимального розміру пенсії.
19.06.2014 року ОСОБА_1 звернувся до Управління пенсійного фонду України в Червонозаводському районі м. Харкова із заявою про перерахунок його пенсії без обмеження граничного розміру пенсії з 01.01.2012 р. на підставі постанови Червонозаводського районного суду м. Харкова від 14.03.2014 р., та просив письмово повідомити, на підставі яких нормативних актів зменшено розмір його пенсії державного службовця з 06.04.2011 р., зокрема, чому розмір пенсії не відповідає 80 відсотків суми його заробітної платі. (а.с. 158).
Управління Пенсійного фонду України в Червонозаводському районі м. Харкова листом від 25.06.2014 р. повідомило ОСОБА_1, що на виконання постанови Червонозаводського районного суду м. Харкова від 14.03.2013 року проведено перерахунок його пенсії, починаючи з 01.01.2012 р., з урахуванням підвищення заробітної плати з 01.04.2012 р., з 01.07.2012 р., з 01.10.2012 р., з 01.12.2012р., з 01.01.2013 р. по довідкам про заробітну плату, відповідно до Закону України "Про державну службу" у редакції Закону України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" (№ 3668-VІ) від 08.07.2011 року.Таким чином, розрахунок і виплата пенсії заявнику проводиться згідно діючого законодавства. (а.с. 9).
Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що чинним на час виникнення спірних правовідносин законодавством право позивача на перерахунок пенсії за правилами статті 37-1 Закону України "Про державну службу" в період його роботи на посаді судді апеляційного суду Харківської області не передбачено, відповідач правомірно нараховує і виплачує позивачу пенсію відповідно до ст. 37 Закону України "Про державну службу", у редакції Закону України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" від 08.07.2011р. №3668-VI, про що повідомив його у своєму листі від 25.06.2014 р., а тому підстави для задоволення позову відсутні.
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з наступних підстав.
Статтею 1 Закону України "Про державну службу" від 16 грудня 1993 року № 3723-XII, державна служба в Україні визначена як професійна діяльність осіб, які займають посади в державних органах та їх апараті щодо практичного виконання завдань і функцій держави та одержують заробітну плату за рахунок державних коштів.
Згідно зі статтею 2 вищевказаного Закону посада - це визначена структурою і штатним розписом первинна структурна одиниця державного органу та його апарату, на яку покладено встановлене нормативними актами коло службових повноважень.
Аналіз зазначених норм дає підстави вважати, що суддя, на якого поширюється дія положень статей 1, 2 Закону № 3723-XII, є державною службовою особою, яка здійснює функції представника державної судової влади на постійній основі, наділений повноваженнями здійснювати правосуддя та одержує суддівську винагороду за рахунок державних коштів.
Статтею 23 Закону України "Про державну службу" ( в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) встановлено граничний вік перебування на державній службі, який на час виникнення спірних правовідносин становив 65 років. Крім того, вказаною статтею визначено, що у виняткових випадках після досягнення граничного віку перебування на державній службі державні службовці можуть бути залишені на державній службі лише на посадах радників або консультантів за рішенням керівника відповідного державного органу. Державним службовцям, які займають посади першої категорії, за рішенням відповідного державного органу чи посадової особи, які здійснили призначення їх на посади, може бути продовжено перебування на державній службі після досягнення ними шістдесятип'ятирічного віку за їх згодою у зв'язку з потребами служби, якщо інше не передбачено законом.
Граничний вік перебування на державній службі фактично є пенсійним віком для цієї категорії працівників.
Пенсійне забезпечення державних службовців регулюється статтею 37 Закону N 3723-XII, яка, зокрема, визначає підстави для виходу на пенсію державних службовців та її розмір, а також передбачає, що пенсія державному службовцю виплачується незалежно від його заробітку (прибутку), одержуваного після виходу на пенсію.
Аналіз статей 23 і 37 зазначеного Закону дає підстави для висновку, що особи, які досягли пенсійного віку, мають право на отримання пенсії державних службовців (за наявності відповідних підстав) та продовження терміну перебування на державній службі.
Згідно зі статтею 37 Закону № 3723-XII пенсія державному службовцю виплачується незалежно від його заробітку (прибутку), одержуваного після виходу на пенсію.
Зазначеною статтею в редакції Закону № 3668-VI встановлено, що особі, якій призначена пенсія відповідно до цієї статті та яка продовжує працювати на державній службі, виплачується пенсія у розмірі, обчисленому відповідно до Закону № 1058-IV, а після звільнення - у розмірі, обчисленому відповідно до Закону № 3723-XII.
Саме така правова позиція викладена Верховним Судом України у постановах від 02 липня 2013 року у справі № 21-186а13 та від 02 грудня 2014 року у справі № 21-456а14.
Згідно з ч.1 ст.244-2 КАС України рішення Верховного Суду України, прийняте за результатами розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначені норми права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність з рішенням Верховного Суду України.
Судовим розглядом встановлено, що ОСОБА_1 продовжує працювати суддею та отримувати пенсію відповідно до Закону України «Про державну службу». При цьому, право на отримання ОСОБА_1 пенсії за віком згідно Закону України «Про державну службу» не оспорюється.
Як правомірно враховано судом першої інстанції, стаття 138 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" (у редакції на час виникнення спору) як і в цілому цей Закон, посилює гарантії незалежності суддів порівняно з іншими категоріями державних службовців, право на пенсію яких передбачено статтею 37 Закону "Про державну службу".
Таким чином, стаття 138 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" не суперечить положенням статті 37 Закону України "Про державну службу" та не обмежує право суддів на отримання пенсії державних службовців, а лише встановлює додаткові гарантії, а тому судді мають право на отримання пенсії, відповідно до Закону України "Про державну службу", у разі досягнення ними пенсійного віку.
Водночас, Законом України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" від 08 липня 2011 року № 3668-VI, який набрав чинності 01 жовтня 2011 році внесено зміни до ст. 37 Закону України "Про державну службу", згідно яких пенсія, призначена відповідно до цієї статті, в період роботи на посадах, які дають право на призначення пенсії в порядку та на умовах, передбачених цим Законом, законами України "Про державну службу", "Про прокуратуру", "Про статус народного депутата України", виплачується в розмірі, обчисленому відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", а після звільнення з таких посад - у розмірі, обчисленому відповідно до Закону України "Про державну службу".
Як убачається із матеріалів справи, ОСОБА_1 на час звернення з приводу перерахунку його пенсії мав страховий стаж - 44 роки 7 місяців, стаж державного службовця - 36 років 4 місяців.
Позивач звернувся до Управління Пенсійного фонду України в Червонозаводському районі м. Харкова 19.06.2014 року із заявою про перерахунок пенсії на підставі постанови суду від 14.03.2013 року, тобто після змін, внесених до ст. 37 Закону України "Про державну службу" в редакції Закону від 08 липня 2011 року.
На виконання судового рішення Управлінням Пенсійного фонду України в Червонозаводському районі м. Харкова проведено перерахунок пенсії ОСОБА_1 відповідно до положень ст. 37 Закону України "Про державну службу", в редакції Закону України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" від 08.07.2011р. №3668-VI, якою передбачено, що особі, якій призначена пенсія відповідно до цієї статті, та яка продовжує працювати на державній службі, виплачується пенсія у розмірі, обчисленому відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", а після звільнення - у розмірі, обчисленому відповідно до Закону України "Про державну службу".
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позивач мав право на призначення пенсії державних службовців в розмірі, визначеному статтею 37 Закону України "Про державну службу", а після набрання чинності Закону №3668-VI з 01.10.2011 року, яким внесено зміни до вказаної статті, - на отримання пенсії у розмірі, обчисленому відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".
Щодо посилання позивача на п.2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" №3668-VІ від 08.07.2011 р. колегія суддів зазначає наступне.
Так, відповідно п.2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України №3668-VІ від 08.07.2011 року обмеження пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) максимальним розміром, встановленим цим Законом, не поширюється на пенсіонерів, яким пенсія (щомісячного довічного грошового утримання) призначена до набрання чинності цим Законом.
Пенсіонерам, яким пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) призначена до набрання чинності цим Законом і в яких розмір пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Батьківщиною) перевищує максимальний розмір пенсії (щомісячного довічного грошового утримання), встановлений Законом, виплата пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) здійснюється без індексації, без застосування положень частин другої те третьої ст.42 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" та проведення інших перерахунків, передбачених законодавством, до того часу, коли розмір пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) відповідатиме максимальному розміру пенсії (щомісячного довічного грошового утримання), встановленому цим Законом.
Аналіз цієї норми дає підстави для висновку, що вказана норма стосується осіб, яким на час введення в дію Закону України №3668 від 08.07.2011 року пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) вже виплачувалась в більшому розмірі, ніж встановлено цим Законом.
Як убачається із матеріалів справи, розмір пенсії ОСОБА_1 станом на 01.10.2011 року складав - 5895,77 грн, тобто, був меншим, ніж 10 мінімальних пенсій, у зв'язку з чим вказана норма не може застосовуватись до спірних правовідносин.
З огляду на вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що чинним на час виникнення спірних правовідносин законодавством право позивача на перерахунок пенсії за правилами статті 37-1 Закону України "Про державну службу" в період його роботи на посаді судді апеляційного суду Харківської області не було передбачено, а тому відповідач правомірно нараховує і виплачує позивачу пенсію відповідно до ст. 37 Закону України "Про державну службу", у редакції Закону України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" від 08.07.2011р. №3668-VI.
Відповідно до ст. 159 Кодексу адміністративного судочинства України, судове рішення повинно бути законним та обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Колегія суддів вважає, що постанова Червонозаводського районного суду м. Харкова ваід 17.06.2015 року відповідає вимогам ст. 159 КАС України, а тому відсутні підстави для її скасування та задоволення апеляційних вимог апелянта - позивача у справі.
Відповідно до ст. 200 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.
Керуючись ст.ст. 41, 160, 167, 195, 196, п.1 ч.1 ст. 198, ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Постанову Червонозаводського районного суду м. Харкова від 17.06.2015р. по справі № 646/4249/15-а залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Курило Л.В.
Судді Русанова В.Б. Присяжнюк О.В.
Повний текст ухвали виготовлений 13.11.2015 р.