Справа № 2а-427/10
Суддя: Могила Р. Г.
Дата ухвалення: 2010-09-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 2а-427/10
Провадження № -
П О С Т А Н О В А

іменем України

08 вересня 2010 року м. Рогатин

Рогатинський районний суд Івано-Франківської області

у складі: головуючого-судді Могили Р.Г.

з участю секретаря Москви О.І.

представника позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Рогатині справу за адміністративним позовом ОСОБА_2 до окремої роти ДПС ВДАІ м. Олександрівська Кіровоградської області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_2 звернувся до Рогатинського районного суду із адміністративним позовом про скасування постанови серії ВА № 158155 від 13 червня 2010 р. про визнання його винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.122 КпАП України та накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 255,00 гривень.

В судовому засіданні представник позивача заявлену вимогу підтримав повністю та пояснив, що 13 червня 2010 року інспектором окремої роти ДПС ВДАІ м. Олександрівська Кіровоградської області ОСОБА_3 було винесено постанову якою ОСОБА_2 визнано винним у тому, що цього дня о 21 год. 05 хв. на 287 км. автодороги Київ-Знамянка в м. Знамянка, він керуючи автомобілем НОМЕР_1 рухався зі швидкістю 83 км/год. та притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КпАП України. Проте для таких висновків у особи, яка винесла постанову, не було жодних підстав, оскільки перевищення швидкості руху позивач не допускав, крім того, прилад Беркут знаходився в руках інспектора ДАІ, а не був спеціально закріплений у встановленому для нього місці, і міг скласти похибку в вимірюванні швидкості, а також ОСОБА_2 не було предявлено зафіксовану даним приладом швидкість з підтвердженням, що дана швидкість руху належить саме його транспортному засобу. Просив позов задовольнити. Скасувати постанову про накладення на ОСОБА_2 адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 255,00 гривень, як незаконну, а провадження в справі про адміністративне правопорушення закрити.

Відповідач явку свого представника у судове засідання не забезпечив, про причину його неявки до суду не повідомив, хоч про день, час місце розгляду справи повідомлявся належним чином та у встановленому законом порядку, про що свідчать повідомлення про вручення повістки про виклик до суду.

Небажання відповідача надавати докази в обґрунтування своїх заперечень проти позову, зокрема з причини ухилення від участі в судових засіданнях, дає суду право при розгляді справи обмежитися доказами, наданими позивачем, що повністю відповідає положенню ч. 1 ст. 71 КАСу України у відповідності до якої кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Заслухавши пояснення представника позивача, свідка, дослідивши та перевіривши всі докази в їх сукупності, судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Свідок ОСОБА_4 у судовому засіданні пояснив, що 13 червня 2010 року він перебував у транспортному засобі, яким керував ОСОБА_2, вони рухалися з дотриманням правил дорожнього руху, без перевищення швидкості руху. Під час зупинки їх транспортного інспектор ДПС, відмовився продемонструвати прилад яким фіксувалася швидкість руху, та не надав жодних доказів про вчинення адміністративного правопорушення, їхні пояснення не були взяті до уваги. Крім того, він знає ОСОБА_2 як дисциплінованого та сумлінного водія, який постійно дотримується правил дорожнього руху, порушень не допускає.

13 червня 2010 року інспектором Олександрівської роти ДПС ОСОБА_3 винесено постанову серія ВА № 158155 по справі про адміністративне правопорушення, вчинене ОСОБА_2 якою його визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.122 КпАП України та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 255,00 гривень.

З постанови вбачається, що ОСОБА_2 того дня о 21 год. 05 хв. на 287 км. автодороги Київ-Знамянка в м. Знамянка, керуючи автомобілем НОМЕР_1 рухався зі швидкістю 85 км/год., чим допустив перевищення швидкості руху в населеному пункті на 25 км/год. Швидкість руху вимірювалась приладом «Беркут» 0501097.

Відповідно до п. 12.4. Постанови Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 р. «Про правила дорожнього руху» з наступними змінами і доповненнями у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється зі швидкістю не більше 60 км/год.

У відповідності до ч. 1 ст. 122 КпАП України перевищення водіями транспортних засобів встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину тягнуть за собою накладення штрафу від пятнадцяти до двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Статтею 222 КпАП України встановлено, що розгляд справ про адміністративні правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 122 КпАП України належать до компетенції органів внутрішніх справ.

Відповідно до ст. 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення доказами у справі про адміністративні правопорушення є будь які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення та винність даної особи.

Позивач на підтвердження позовних вимог послався на відсутність доказів про перевищення ним швидкості дорожнього руху. В свою чергу відповідач, як суб'єкт владних повноважень, не подав заперечень проти позову і не представив суду належних і допустимих доказів, які стверджують підставність прийнятого ним рішення.

Тобто належних та допустимих доказів порушення позивачем ОСОБА_5 дорожнього руху України, а відповідно і про наявність у його діях складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 Кодексу України про адміністративні правопорушення суду не представлено.

При вирішенні справи суд враховує, що відповідачі не надали суду жодного доказу, який би підтверджував вчинення позивачем адміністративного правопорушення. А саме відсутні пояснення свідків, матеріали фото- або відеоматеріалів, як доказ вчинення ОСОБА_2 правопорушення та інші докази. Згідно п.п. 1.6, 1.11 розпорядження МВС України «Про організацію роботи підрозділів ДАІ з профілактики правопорушень із застосуванням засобів фото- і кінозйомки, відеозапису» № 466 від 21.05.2009 року зобовязано підрозділи ДАІ виключити випадки складання відносно водіїв транспортних засобів адміністративних протоколів без доведення їхньої вини чи достатніх доказів допущення ними порушень ПДР (фото-, відеоматеріалів, показів, свідків тощо).

Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Дане положення закріплено в ст. 62 Конституції України.

Оцінюючи всі зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що адміністративний позов ОСОБА_2 підлягає задоволенню, а постанова серії ВА № 158155 від 13 червня 2010 року, яка складена інспектором окремої роти ДПС ВДАІ м. Олександрівська Кіровоградської області ОСОБА_3 про визнання ОСОБА_2 винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.122 КпАП України та накладення адміністративного стягнення в виді штрафу в розмірі 255,00 гривень - скасуванню.

Керуючись ст. ст. ст. 247,293 КпАП України, ст. ст. 71, 158-163 КАС України, суд,

п о с т а н о в и в:

Адміністративний позов ОСОБА_2 задовольнити повністю.

Постанову серії ВА № 158155 від 13 червня 2010 року, яка складена інспектором окремої роти ДПС ВДАІ м.Олександрівська Кіровоградської області ОСОБА_3 про визнання ОСОБА_2 винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.122 КпАП України та накладення адміністративного стягнення в виді штрафу в розмірі 255,00 гривень скасувати.

Провадження по адміністративній справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 за ч.1 ст.122 КпАП України закрити за відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Львівського апеляційного адміністративного суду через Рогатинський районний суд шляхом подачі в 10 денний строк з дня проголошення постанови суду апеляційної скарги.

Головуючий: Могила Р.Г.