Справа № 815/6110/15
Суддя: Свида Л. І.
Дата ухвалення: 2015-11-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/6110/15
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2015 року м. Одеса

У залі судових засідань № 25

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Свиди Л.І.

при секретарі судового засідання - Селезньовій А.В.

за участю сторін:

представника позивача - Жукова Т. В. (по довіреності)

представника відповідача - Малиновського

відділу державної виконавчої служби

Одеського міського управління юстиції - Шевчука А.М. (по довіреності)

представника відповідача - Головного

територіального управління юстиції

в Одеській області - Клепикова М.С. (по довіреності)

третьої особи - ОСОБА_4 (за паспортом)

представника третьої особи - ОСОБА_5 (по довіреності)

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом Публічного акціонерного товариства «УКРСИББАНК» до Малиновського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції, Головного територіального управління юстиції в Одеській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - ОСОБА_4 про скасування арештів (обтяжень), -

ВСТАНОВИВ:

До суду звернулося Публічне акціонерне товариство «УКРСИББАНК» з адміністративним позовом до Малиновського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції, Головного територіального управління юстиції в Одеській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - ОСОБА_4 про скасування арештів (обтяжень) на квартиру ОСОБА_4 АДРЕСА_1 накладених постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження ВП №44960616 від 03.10.2014 року, постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження АА 168860 від 17.05.2010 року.

В прохальній частині позивач просить скасувати арешт (обтяження) на квартиру ОСОБА_4 АДРЕСА_1 накладений постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження ВП №44960616 від 13.10.2014 року, але слід зазначити, що в даті винесення постанови (13.10.2014 року) позивачем допущена технічна помилка, оскільки датою винесення постанови є 03.10.2014 року, що підтверджується копією зазначеної постанови, яка міститься в матеріалах справи.

Представник позивача адміністративний позов підтримав, на заявлених вимогах наполягав з підстав, викладених у позові, оскільки квартира АДРЕСА_1 є предметом іпотеки за договором іпотеки від 26 серпня 2005 року та позивач має переважне право на задоволення забезпечених іпотекою вимог за рахунок вартості іпотечного майна, а тому накладені на цю квартиру арешти мають бути скасовані.

Представник відповідача від Малиновського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції заперечував проти задоволення адміністративного позову, оскільки державний виконавець при накладенні арешту в межах ВП №44960616 діяв у відповідності до вимог Закону України «Про виконавче провадження» з метою виконання рішення Малиновського районного суду м. Одеси, а щодо накладенні арешту на підставі постанови АА №168860 від 17.05.2010 року, зазначене виконавче провадження знищене, а тому у відповідача не має можливості скасування арешту за цим провадженням.

Представник відповідача від Головного територіального управління юстиції в Одеській області заперечував проти задоволення позову, оскільки відповідач не вчиняв будь-яких дій щодо майна третьої особи, а тому позовні вимоги не стосуються Головного територіального управління юстиції в Одеській області.

Третя особа та її представник просили позов задовольнити, оскільки ОСОБА_4 бажає погасити заборгованість перед позивачем шляхом реалізації квартири АДРЕСА_1 а накладені арешти на цю квартиру не дають можливості вчинити такі дії.

Заслухавши пояснення представника позивача, представників відповідачів, третьої особи та її представника, дослідивши матеріали справи, а також обставини, якими обґрунтовуються вимоги, докази, якими вони підтверджуються, суд дійшов висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Між Публічним акціонерним товариством «УКРСИББАНК» та ОСОБА_4 15.08.2005 року укладений кредитний договір №502-08 ПОУ Н, за яким позивач надав ОСОБА_4 кредит у розмірі 16000 доларів США, за використання якого встановлена 12% ставка річних (аркуші справи 7-14).

В забезпечення виконання зазначеного договору між позивачем та ОСОБА_4 26.09.2005 року укладений договір іпотеки, за яким ОСОБА_4 надала позивачу в іпотеку квартиру АДРЕСА_1 (аркуші справи 15-17).

Зазначений договір посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу 26.09.2005 року за реєстраційним номером №4016, яким накладено заборону відчуження квартири АДРЕСА_1, яка належить ОСОБА_4, до припинення іпотечного договору.

Позивач в своєму позові зазначає про наявність заборгованості ОСОБА_4 перед Публічним акціонерним товариством «УКРСИББАНК» за кредитним договором №502-08 ПОУ Н від 15.08.2005 року, що підтверджується довідкою (аркуш справи 19), а тому, у зв'язку із невиконанням ОСОБА_4 умов кредитного договору від 15.08.2005 року, позивач звернувся до Малиновського районного суду м. Одеси з позовом про стягнення з неї заборгованості, розгляд якого триває.

Однак, позивачу стало відомо про те, що постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження ВП №44960616 від 03.10.2014 року та постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження АА 168860 від 17.05.2010 року накладено арешти (обтяження) на квартиру ОСОБА_4 АДРЕСА_1 що стало підставою для звернення до суду з вимогами про скасування арештів на зазначений об'єкт нерухомості, оскільки вони перешкоджають забезпеченню прав позивача за договором іпотеки на законних підставах.

Суд вважає позовні вимоги позивача обґрунтованими, а арешти такими, що підлягають скасуванню, виходячи з наступного.

Відповідно до положень ст. 1, ст. 2, ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» №606-XIV від 21.04.1999 року виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження є сукупністю дій, зокрема, державної виконавчої служби, що спрямовані на примусове виконання, зокрема, рішень судів, які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

При цьому, державний виконавець зобов'язаний вживати заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії та наділений правом, зокрема, накладати арешт на майно боржника та реалізовувати його в установленому законодавством порядку.

Відповідно до ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження» відповідачем застосовані заходи щодо арешту та оголошення заборони на відчуження всього майна, що належить ОСОБА_4, зокрема, квартири АДРЕСА_1 по виконавчому провадженню з примусового виконання виконавчого листа №2-3627/10, виданого 05.03.2012 року Малиновським районним судом м. Одеси про стягнення з ОСОБА_4 на користь ПАТ «ОТП Банк» коштів у сумі 261429,57 грн. (аркуші справи 66-73).

Крім того, постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження АА 168860 від 17.05.2010 року накладено арешт (обтяження) на квартиру ОСОБА_4 АДРЕСА_1 за виконавчим провадженням, яке знищено враховуючи закінчення його терміну зберігання (аркуш справи 64).

Проте, відповідно до ст. 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека це вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Згідно із ст. 572, 575 Цивільного кодексу України іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи. В силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).

Відповідно до ст. 54 Закону України «Про виконавче провадження» звернення стягнення на заставлене майно в порядку примусового виконання допускається за виконавчими документами для задоволення вимог стягувача - заставодержателя.

Для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, стягнення на заставлене майно боржника може бути звернуто у разі виникнення права застави після винесення судом рішення про стягнення з боржника коштів та якщо вартість предмета застави перевищує розмір заборгованості боржника заставодержателю.

Про звернення стягнення на заставлене майно для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, державний виконавець повідомляє заставодержателю не пізніше наступного дня після накладення арешту на майно або якщо йому стало відомо, що арештоване майно боржника перебуває в заставі, та роз'яснює заставодержателю право на звернення до суду з позовом про зняття арешту із заставленого майна.

Слід зазначити, що право застави у позивача виникло 26 вересня 2005 року, тобто до винесення рішень судом про стягнення з ОСОБА_4 грошових коштів та даних про те, що вартість предмету застави перевищує розмір заборгованості боржника заставодержателю у державного виконавця не було, а тому у державного виконавця відсутні підстави для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями за рахунок квартири АДРЕСА_1.

Крім того, позивач, який є заставодержателем, не був повідомлений про накладення арешту на об'єкт нерухомого майна, що знаходиться в іпотеці, як того вимагають положення ст. 54 Закону України «Про виконавче провадження» та йому не було роз'яснено право на звернення до суду з позовом про зняття арешту із заставленого майна, про що свідчать наявні в справі матеріали виконавчого провадження ВП №44960616.

Враховуючи зазначені обставини, включення предмету іпотеки - квартири АДРЕСА_1 до складу арештованого майна боржника, на яке може бути звернуто стягнення іншими стягувачами, які не є іпотекодержателями цього майна, порушує права позивача на першочергове задоволення своїх вимог за рахунок нерухомого майна ОСОБА_4, а тому права позивача мають бути поновлені шляхом скасування арештів на квартиру АДРЕСА_1, накладених в рамках виконавчого провадження ВП №44960616 та виконавчого провадження, за яким винесена постанова АА 168860 від 17.05.2010 року.

Крім того, підставою для скасування арешту на квартиру АДРЕСА_1, накладеного постановою АА 168860 від 17.05.2010 року є той факт, що матеріали цього виконавчого провадження знищені, а у відповідності до ч. 1 ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» у разі закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв'язку із завершенням виконавчого провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Згідно із ст. 86 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Враховуючи вищезазначене та оцінюючи надані докази в сукупності, суд вважає, що позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «УКРСИББАНК» обґрунтовані, відповідають вимогам чинного законодавства, у зв'язку із чим підлягають задоволенню повністю.

Судові витрати розподіляються відповідно до приписів ст. 94 КАС України.

Керуючись ст. ст. 69-71, 94, 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов Публічного акціонерного товариства «УКРСИББАНК» до Малиновського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції, Головного територіального управління юстиції в Одеській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - ОСОБА_4 про скасування арештів (обтяжень) на квартиру ОСОБА_4 АДРЕСА_1, накладених постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження ВП №44960616 від 03.10.2014 року, постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження АА 168860 від 17.05.2010 року - задовольнити повністю.

Скасувати арешти (обтяження) на квартиру ОСОБА_4 АДРЕСА_1, накладені постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження ВП №44960616 від 03.10.2014 року, постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження АА 168860 від 17.05.2010 року.

Стягнути з Державного бюджету України на користь Публічного акціонерного товариства «УКРСИББАНК» () судовий збір у розмірі 1218 грн.

Постанова набирає законної сили у порядку ст. 254 КАС України.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі в Одеський окружний адміністративний суд апеляційної скарги на постанову протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Апеляційна скарга на постанову подається до Одеського окружного адміністративного суду, та одночасно її копія надсилається до Одеського апеляційного адміністративного суду.

Повний текст постанови складений та підписаний 16.11.2015 року.

Суддя Л.І. Свида

.