Справа № 824/1689/15-а
Суддя: Левицький Василь Костянтинович
Дата ухвалення: 2015-11-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 листопада 2015 р. м. Чернівці Справа № 824/1689/15-а

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Левицького В.К.;

за участю секретаря судового засідання Жураковської Ю.М.;

представників сторін:

позивача - ОСОБА_1

відповідача - ОСОБА_2

розглянув у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом ОСОБА_3

до Чернівецької обласної державної адміністрації

про визнання протиправним та скасування розпорядження.

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 (далі - позивачка) звернулася до суду з позовом до Чернівецької обласної державної адміністрації (далі - відповідач), в якому просила визнати протиправним та скасувати розпорядження голови Чернівецької обласної державної адміністрації №136-ОС від 14.07.2015 р. про накладання на неї, директора Департаменту соціального захисту населення Чернівецької обласної державної адміністрації, дисциплінарного стягнення.

В обґрунтування позову вказувала, що 19.06.2015 р. на адресу Департаменту соціального захисту населення Чернівецької обласної державної адміністрації надійшла факсограма з листом від Світового банку, який містив запрошення на участь у семінарі, в рамках проекту "На шляху до енергетичної незалежності України" та в межах реалізації комплексного проекту "Модернізація системи соціальної підтримки населення України" з 22 по 23.06.2015 р.

Зазначала, що у зв'язку з отриманням вказаного запрошення, 19.06.2015 р. вона звернулася з листом до голови Чернівецької обласної державної адміністрації, в якому просила погодити відрядження для участі у семінарі. У звязку із відсутністю голови, відрядження було погоджено із першим заступником голови Чернівецької обласної державної адміністрації ОСОБА_4, про що свідчить його резолюція.

Відразу після повернення з відрядження службові особи Чернівецької обласної державної адміністрації повідомили їй про наявність доручення голови Чернівецької обласної державної адміністрації про проведення в Департаменті соціального захисту перевірки з питань дотримання вимог трудового законодавства та запропонували надати письмове пояснення.

14.07.2015 р. голова Чернівецької обласної державної адміністрації видав розпорядження №136-ОС, яким оголосив їй догану.

Вважає, що оскаржуване розпорядження про притягнення до дисциплінарної відповідальності прийняте з порушенням вимог чинного законодавства, а тому підлягає скасуванню.

В судовому засіданні представник позивачки позов підтримав повністю та посилаючись на обставини викладені в позовній заяві, просив суд задовольнити позовні вимоги.

Відповідачем до суду подано письмові заперечення проти позову, відповідно до яких, вважав позовні вимоги необґрунтованими та просив суд у задоволенні позову відмовити повністю, оскільки позивачка самовільно, без відповідного розпорядження голови обласної державної адміністрації вибула у відрядження та протягом двох днів була відсутня на робочому місці без поважних причин.

Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав, просив у його задоволенні відмовити та надав пояснення аналогічні викладеним у запереченнях проти позову.

Під час розгляду справи судом допитано як свідків завідувача сектору з питань запобігання та виявлення корупції апарату обласної державної адміністрації ОСОБА_5, головного спеціаліста відділу кадрової роботи та нагород апарату обласної державної адміністрації ОСОБА_6 з питань проведення перевірки дотримання вимог трудового законодавства та законодавства про державну службу посадовими особами Департаменту соціального захисту населення Чернівецької обласної державної адміністрації, а виконуючого обовязки начальника відділу кадрової роботи та нагород обласної державної адміністрації ОСОБА_7, заступника начальника відділу кадрової роботи та нагород обласної державної адміністрації ОСОБА_8, завідувача сектору кадрової та правової роботи Департаменту соціального захисту населення Чернівецької обласної державної адміністрації ОСОБА_9, заступника директора Департаменту соціального захисту населення Чернівецької обласної державної адміністрації ОСОБА_10 та начальника загального відділу апарату обласної державної адміністрації ОСОБА_11 з питань погодження, оформлення та вибуття позивачки у відрядження.

Вислухавши пояснення сторін, покази свідків, дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.

Як підтверджується матеріалами справи та трудовою книжкою серії АХ №534973, з 14.05.2014 р. ОСОБА_3 працює на посаді директора Департаменту соціального захисту населення Чернівецької обласної державної адміністрації (Т. 1 а.с. 8, Т. 2 а.с. 86-89).

19.06.2015 р. на адресу Департаменту соціального захисту населення Чернівецької обласної державної адміністрації надійшов лист (вих. №2015/6/12-41 від 15.06.2015 р.) від Світового банку про проведення банком в рамках проекту "На шляху до енергетичної незалежності України" семінару 22 та 23.06.2015 р., з метою надання практичної допомоги обласним органам державної влади щодо проведення інформаційно-роз'яснювальної роботи серед громадян з питань реформи тарифів на тепло. Даним листом запрошено ОСОБА_3 прийняти участь у зазначеному семінарі, де експерти Світового банку представлять результати досліджень, які будуть використані в загальнонаціональній компанії на підтримку реформи тарифів на тепло. Місце проведення семінару: Київська область, с. Глібовка, урочище Зелений Бір, 8 (комплекс Джинтама Бріз) (Т.2 а.с.35).

Вказаний лист зареєстровано 19.06.2015 р. Департаментом соціального захисту населення Чернівецької обласної державної адміністрації в журналі вхідної кореспонденції за 2015 р. за вхідним № 2228 (Т. 2 а.с. 26-29).

19.06.2015 р. позивачка звернулася до голови Чернівецької обласної державної адміністрації з листом (вих. № 3091), в якому просила погоди її участь у вказаному семінарі у період з 21.06.2015 р. по 24.06.2015 р. (Т.1 а.с. 29).

Дану участь у семінарі попередньо погодив перший заступник голови обласної державної адміністрації ОСОБА_4, що підтверджується його резолюцією Для участі у заході (Т.2 а.с.34).

Як вказувала позивачка в позовній заяві та під час судового розгляду справи, зважаючи на тимчасову відсутність голови Чернівецької обласної державної адміністрації та погодження відрядження з перший заступник голови обласної державної адміністрації, 19.06.2015 р. вона видала наказ № 10 Про відрядження та вибула у відрядження на семінар, який проводив Світовий банк.

24.06.2015 р. заступником голови - керівником апарату обласної державної адміністрації ОСОБА_12 видано доручення № 116-С про проведення перевірки з питань дотримання вимог трудового законодавства та законодавства про державну службу посадовими особами Департаменту соціального захисту населення Чернівецької обласної державної адміністрації.

Вказаним доручення також створено робочу групу у складі завідувача сектору з питань запобігання та виявлення корупції апарату обласної державної адміністрації ОСОБА_5 та головного спеціаліста відділу кадрової роботи та нагород апарату обласної державної адміністрації ОСОБА_6 Робочій групі доручено провести перевірку 25.06.2015 р. та проінформувати про результати перевірки до 26.06.2015 р. (Т.2 а.с. 151 на звороті).

За результатами перевірки робочою групою складено довідку №11-07/50 від 26.06.2015 р. на імя заступника голови керівника апарату обласної державної адміністрації ОСОБА_12 в якій зафіксовано, що 19.06.2015 р. до Чернівецької обласної державної адміністрації (в другій половині дня) надійшов лист Департаменту соціального захисту населення обласної державної адміністрації від 19.06.2015 р. №3091 щодо відрядження 22-23.06.2015 р. директора Департаменту ОСОБА_3 до с. Глібовка Київської області з метою участі у семінарі Світового банку на тему: На шляху до енергетичної незалежності України щодо проведення інформаційно-роз'яснювальної роботи серед громадян з питань регулювання тарифів на тепло. Зазначений лист був розглянутий першим заступником голови Чернівецької обласної державної адміністрації ОСОБА_4 (відповідно до розподілу обов'язків) з відповідною резолюцією "Для участі у заході".

До Департаменту соціального захисту населення обласної державної адміністрації вказаний лист повернуто 23.06.2015 р. Відділ кадрової роботи та нагород апарату обласної державної адміністрації для підготовки відповідного проекту розпорядження про відрядження згаданий лист із резолюцією отримав тільки 24.06.2015 р.

Перевіркою встановлено, що директор Департаменту соціального захисту населення ОСОБА_3 без відповідного розпорядження обласної державної адміністрації (з її слів, за усним погодженням ОСОБА_4І.) відбула залізничним транспортом до с. Глібовки Київської області для участі у семінарі "На шляху до енергетичної незалежності України".

Факт відсутності 22-23.06.2015 р. на робочому місці директора Департаменту соціального захисту населення ОСОБА_3 підтверджується:

- наказами Департаменту соціального захисту населення від 22.06.2015 р. №65-ОС, №67-ОС, які підписані в.о. директора Департаменту-заступником директора Департаменту соціального захисту населення ОСОБА_10;

- наказами Департаменту соціального захисту населення від 22.06.2015 р. №66-ОД та від 23.06.2015 р. №67-ОД, які підписані в.о. директора Департаменту-заступником директора Департаменту соціального захисту населення ОСОБА_10;

- поясненнями заступника начальникам відділу кадрової роботи та нагород апарату обласної державної адміністрації ОСОБА_8, директора Департаменту соціального захисту населення ОСОБА_3

За результатами перевірки зроблено висновки про те що, позивачка не вживши вичерпних заходів, самовільно без відповідного розпорядження, ігноруючи норми Інструкції про службові відрядження в межах України та за кордон, без врегулювання питання щодо покладення обовязків директора Департаменту протягом 2-х днів була відсутня на робочому місці без поважних причин (Т.2 а.с. 152 - 153).

На підставі результатів перевірки, керуючись ст. ст. 147 - 149 Кодексу законів про працю України, ст. 41 Закону України Про державні місцеві адміністрації, ст. 14 Закону України Про державну службу, 14.07.2015 р. головою Чернівецької обласної державної адміністрації видано розпорядження №136-ОС Про дисциплінарне стягнення, яким оголошено догану директору Департаменту соціального захисту населення Чернівецької обласної державної адміністрації ОСОБА_3 (Т.2 а.с. 150).

Вважаючи прийняте Чернівецькою обласною державною адміністрацією розпорядження протиправним та незаконним, позивачка звернулася до суду з вказаним позовом.

Розглянувши матеріали справи, встановивши фактичні обставини в справі, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення проти позову, дослідивши та оцінивши надані докази в сукупності, проаналізувавши законодавство, яке регулює спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що у задоволенні адміністративного позову необхідно відмовити з наступних підстав.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на спори з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби.

До публічної служби у встановлених випадках відноситься державна служба. Так, за змістом ст. 1 Закону України Про державну службу від 16.12.1993 р. № 3723-XII (далі Закон № 3723-XII) державна служба - це професійна діяльність осіб, що займають посади в державних органах та їх апараті з метою практичного виконання завдань і функцій держави та одержують зарплату за рахунок державних коштів.

Віднесення служби до державної, тобто публічної, можливе, якщо це: професійна діяльність осіб, які її обіймають, здійснюється на основі Конституції, законів та інших нормативно-правових актів, за змістом полягає у виконанні завдань та функцій держави, оплачується з державних коштів.

Суд зазначає, що державна служба позивачки на посаді директора Департаменту соціального захисту населення Чернівецької обласної державної адміністрації відноситься до публічної служби, відтак спірні правовідносини сторін підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Статтею 43 Конституції України встановлено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю, гарантує рівні можливості у виборі професії та роду трудової діяльності, реалізовує програми професійно-технічного навчання, підготовки і перепідготовки кадрів відповідно до суспільних потреб. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

Загальні засади діяльності, а також статус державних службовців, які працюють у державних органах та їх апараті, визначено в Законі № 3723-XII.

Згідно ст. 17 Закону № 3723-XII громадяни України, які вперше зараховуються на державну службу, приймають Присягу. Державний службовець підписує текст Присяги, який зберігається за місцем роботи. Про прийняття Присяги робиться запис у трудовій книжці.

Як видно з матеріалів справи, позивачка 14.05.2014 р. прийняла Присягу державного службовця, про що зроблено запис в трудовій книжці.

В силу вимог ст. 5 Закону № 3723-XII державний службовець повинен: сумлінно виконувати свої службові обов'язки; шанобливо ставитися до громадян, керівників і співробітників, дотримуватися високої культури спілкування; не допускати дій і вчинків, які можуть зашкодити інтересам державної служби чи негативно вплинути на репутацію державного службовця.

Згідно зі ст. 10 Закону №3723-ХІІ основними обов'язками державного службовця є: додержання Конституції України та інших актів законодавства України; забезпечення ефективної роботи та виконання завдань державних органів відповідно до їх компетенції; недопущення порушення прав і свобод людини і громадянина; безпосереднє виконання покладених на нього службових обов'язків, своєчасне та точне виконання рішень державних органів чи посадових осіб, розпоряджень і вказівок своїх керівників; збереження державної таємниці, інформації про громадян що стала йому відома під час виконання обов'язків державної служби, а також іншої інформації, яка згідно з законодавством не підлягає розголошенню; постійне вдосконалення організації своєї роботи і підвищення професійної кваліфікації; сумлінне виконання своїх службових обов'язків, ініціатива і творчість в роботі. Державний службовець повинен діяти в межах своїх повноважень.

Відповідно до ст. 14 вищевказаного Закону дисциплінарні стягнення застосовуються до державного службовця за невиконання чи неналежне виконання службових обов'язків, перевищення своїх повноважень, порушення обмежень, пов'язаних з проходженням державної служби, а також за вчинок, який порочить його як державного службовця або дискредитує державний орган, в якому він працює.

До службовців, крім дисциплінарних стягнень, передбачених чинним законодавством про працю України, можуть застосовуватися такі заходи дисциплінарного впливу: попередження про неповну службову відповідність; затримка до одного року у присвоєнні чергового рангу або у призначенні на вищу посаду.

Приписи Закону № 3723-XII передбачають можливість поширення на службові відносини трудового законодавства. У зв'язку з цим, суд виходить з того, що при вирішенні публічного спору пріоритетними є норми спеціальних законів, а норми трудового законодавства підлягають застосуванню лише у випадках, якщо нормами спеціальних законів не врегульовано спірних відносин, та коли про можливість такого застосування прямо зазначено у спеціальному законі.

Оскільки норми спеціального закону (Закон № 3723-XII) не регулюють питання притягнення державних службовців до дисциплінарної відповідальності за порушення трудової дисципліни, суд застосовує у спірних правовідносинах норми трудового законодавства.

Згідно ст. 139 КЗпП України працівники зобов'язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержувати трудової та технологічної дисциплін, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір.

Отже, трудовою дисципліною передбачено не тільки додержання правил внутрішнього трудового розпорядку, а й своєчасне і точне виконання розпоряджень власника або уповноваженого ним органу, додержуватися технологічної дисципліни тощо.

Відповідно до ст. 147 КЗпП України за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: 1) догана; 2) звільнення.

Статтею 147-1 КЗпП України передбачено, що дисциплінарні стягнення застосовуються органом, якому надано право прийняття на роботу (обрання, затвердження і призначення на посаду) даного працівника. На працівників, які несуть дисциплінарну відповідальність за статутами, положеннями та іншими актами законодавства про дисципліну, дисциплінарні стягнення можуть накладатися також органами, вищестоящими щодо органів, вказаних у частині першій цієї статті.

Відповідно до ст. 149 КЗпП України до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку.

Таким чином, підставою для притягнення працівника до дисциплінарної відповідальності є невиконання або неналежне виконання службових обовязків, порушення трудової дисципліни. Для притягнення працівника до дисциплінарної відповідальності достатньо щоб був зафіксований сам факт порушення. Вид дисциплінарного стягнення визначається особою, яка вирішує питання про його накладення.

Судом встановлено, що підставою для притягнення позивачки до дисциплінарної відповідальності стало те, що займаючи посаду директора Департаменту соціального захисту населення Чернівецької обласної державної адміністрації не вживши вичерпних заходів, самовільно без відповідного розпорядження голови обласної державної адміністрації, ігноруючи норми Інструкції про службові відрядження в межах України та за кордон, без врегулювання питання щодо покладення обовязків директора Департаменту, протягом 2-х днів була відсутня на робочому місці без поважних причин.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про те, що вказані обставини свідчать про факт невиконання позивачкою службових обовязків, а тому відповідач правильно застосував до позивачки заходи дисциплінарного впливу і підстави для задоволення позовних вимог відсутні.

Посилання позивачки та її представників під час судового розгляду на відсутність в неї стягнень, жодним чином не є підставою для звільнення позивачки від дисциплінарної відповідальності.

Суд зазначає, що догана - найменш суворий вид дисциплінарного стягнення, який власник має право застосовувати за будь-яке порушення трудової дисципліни. При цьому, суд звертає увагу на те, що згідно приписів п. 4 ст. 40 КЗпП України прогул (в тому числі відсутності на роботі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин є підставою для розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу.

З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку, що в даному випадку відповідач при обранні виду стягнення врахував ступінь тяжкості вчиненого проступку, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу позивачки та застосував до неї найменш суворий вид дисциплінарного стягнення.

Також суд констатує, що приймаючи оскаржуване розпорядження відповідач дотримався вимоги ст. 149 КЗпП України, зокрема до застосування дисциплінарного стягнення він зажадав від позивачки письмових пояснень.

В письмових пояснень наданих позивачкою 26.06.2015 р. на імя голови Чернівецької обласної державної адміністрації зазначено, що у відрядженні вона перебувала у звязку з виконанням службових обовязків, на підставі доведеного до її відома для безпосереднього виконання рішення про забезпечення участі в семінарі, прийняте службовою особою Чернівецької обласної державної адміністрації в межах повноважень передбачених Законом України "Про місцеві державні організації". Також у письмовому поясненні позивачкою зазначено, що перебуваючи у відрядженні на зазначеному семінарі вона виконувала покладені на неї функціональні обовязки та не допускала прогулу або іншого порушення трудової дисципліни, обовязків чи правил етики, передбачених законодавством про державну службу (Т. 2 а.с. 159-160).

Стосовно доводів представника позивачки щодо правомірності вибуття та знаходження позивачки у відрядженні суд зазначає наступне.

Згідно п. 1 та 2 Положення про Департамент соціального захисту населення Чернівецької обласної державної адміністрації, затвердженого розпорядженням Чернівецької обласної державної адміністрації від 24.06.2014 р. № 285-р, Департамент соціального захисту населення Чернівецької обласної державної адміністрації (далі Департамент) утворюється головою обласної державної адміністрації, входить до її складу і в межах Чернівецької області забезпечує виконання покладених на Департамент завдань. Департамент є структурним підрозділом обласної державної адміністрації та підпорядкований голові обласної державної адміністрації, а також підзвітний і підконтрольний Міністерству соціальної політики України (Т.1 а.с. 10-21).

Пунктами 9 та 10 цього Положення передбачено, що Департамент очолює директор, який призначається на посаду і звільняється з посади головою обласної державної адміністрації згідно із законодавством про державну службу за погодженням з Мінсоцполітики в установленому законодавством порядку, який видає у межах своїх повноважень накази, організовує контроль за їх виконанням; забезпечує дотримання працівниками Департаменту правил внутрішнього трудового розпорядку та виконавської дисципліни. На період відсутності директора Департаменту його обовязки виконує заступник директора, а у разі відсутності останнього - інша особа, в установленому порядку.

Департамент є юридичною особою, має самостійний баланс, рахунки в органах Державного казначейства, печатку із зображенням Державного Герба України та своїм найменуванням, власні баланси і штампи.

Відповідно до п.п. 1.2, 1.3 посадової інструкції директора Департаменту соціального захисту населення Чернівецької обласної державної адміністрації, затвердженої головою обласної державної адміністрації 19.05.2014 р., директор Департаменту призначається на посаду і звільняється із посади головою обласної державної адміністрації, згідно із законодавством про державну службу за погодженням Міністерства соціальної політики України в установленому законодавством України.

Директор Департаменту безпосередньо підпорядковується голові обласної державної адміністрації, є підзвітним та підконтрольним з питань галузевої спрямованості заступнику голови обласної державної адміністрації, згідно з розподілом обовязків, а з інших питань, що стосуються діяльності обласної державної адміністрації також іншим заступникам

Відповідно до вказаної посадової інструкції, директор Департаменту несе персональну відповідальність за неналежне виконання своїх посадових обовязків, що передбачені цією посадовою інструкцією, порушення норм етики поведінки державного службовця дисциплінарну в межах, визначених чинним законодавством про працю та Законом України Про державну службу (Т. 1 а.с 22-26).

З вказаною посадовою інструкцією позивачка ознайомилася 19.05.2015 р., що підтверджується її особистим підписом.

Згідно розподілу обовязків між головою, першим заступником, заступником, заступником голови керівником апарату обласної державної адміністрації, затверджених розпорядженням голови Чернівецької обласної державної адміністрації від 20.04.2015 р. № 182-р, голова обласної державної адміністрації призначає на посади та звільняє з посад керівників та заступників керівників структурних підрозділів обласної державної адміністрації, керівників, заступників керівників та працівників апарату обласної державної адміністрації, працівників патронатної служби апарату облдержадміністрації. Перший заступник голови обласної державної адміністрації ОСОБА_4 спрямовує та координує діяльність Департаменту соціального захисту населення Чернівецької обласної державної адміністрації (Т.2 а.с. 187-193).

Абзацом 2 п. 28 Регламенту Чернівецької обласної державної адміністрації, затвердженим розпорядженням обласної державної адміністрації від 30.07.2013 р. № 460-р визначено, що відділом кадрової роботи апарату обласної державної адміністрації ведеться номенклатура кадрів голови обласної державної адміністрації, до якої належать керівництво обласної державної адміністрації, працівники апарату обласної державної адміністрації, керівники, заступники керівників структурних підрозділів обласної державної адміністрації, голови райдержадміністрацій, їх заступники, керівники апаратів (Т. 2 а.с. 246-251).

Під час судового розгляду справи позивачка надаючи пояснення суду, не заперечувала, що вона, як директор Департаменту, безпосередньо підпорядкована голові обласної державної адміністрації, підзвітна та підконтрольна з питань галузевої спрямованості першому заступнику голови обласної державної адміністрації ОСОБА_4, згідно з розподілом обовязків. Зазначала, що вибула у відрядження за погодженням із першим заступником голови обласної державної адміністрації, при цьому в якості підтвердження посилалася на резолюцію першого заступника голови обласної державної адміністрації до документу від 19.06.2015 р. №16/3001, на підставі якої нею було видано наказ від 19.06.2015 р. №10 "Про відрядження".

Зазначені доводи суд вважає необґрунтованими, оскільки вони суперечать п.1 розділу 1 Інструкції про службові відрядження в межах України та за кордон, затвердженої наказом Міністерства фінансів України від 13.03.1998 №59, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 31.03.1998 р. за №218/2658, яким визначено, що службовим відрядженням вважається поїздка працівника за розпорядженням керівника органу державної влади, а також п.1 розділу ІІ, який регламентує, що направлення працівника підприємства у відрядження здійснюється керівником цього підприємства або його заступником та оформляється наказом (розпорядженням).

Судовим розглядом встановлено, що на момент вибуття у відрядження ОСОБА_3 такого розпорядження обласної державної адміністрації не існувало.

З матеріалів справи вбачається, що резолюція першого заступника голови обласної державної адміністрації до документу від 19.06.2015 р. №16/3001 надійшла до канцелярії загального відділу апарату обласної державної адміністрації 22.06.2015 р., що підтверджується карткою електронного реєстру та була отримана до виконання працівником Департаменту лише 23.06.2015, в той час як позивачка вже вибула у відрядження (Т. 2 а.с. 34, 68).

Показами свідків, зокрема, завідувача сектору з питань запобігання та виявлення корупції апарату обласної державної адміністрації ОСОБА_5 та спеціаліста відділу кадрів та нагород ОСОБА_6 встановлено, що в ході проведення перевірки дотримання вимог трудового законодавства та законодавства про державну службу посадовими особами Департаменту соціального захисту населення Чернівецької обласної державної адміністрації не було надано жодного документу, який б підтверджував законність перебування позивачки у відрядженні з 22 по 23.06.2015 р. Розпорядження головою обласної державної адміністрації про направлення позивачки у відрядження не видавалося, що підтверджувалося на час перевірки відсутністю запису в книзі реєстрації наказів.

Будучи допитані в судовому засіданні як свідки в.о. начальника відділу кадрової роботи та нагород обласної державної адміністрації ОСОБА_13 та заступник начальника відділу кадрової роботи та нагород обласної державної адміністрації ОСОБА_8 також підтверджували факт відсутності позивачки на робочому місці, та її самовільне вибуття у відрядження без розпорядження голови обласної державної адміністрації. Крім того, свідок ОСОБА_8 зазначала, що жодних доручень від керівництва обласної державної адміністрації стосовно підготовки відповідного розпорядження не отримувала.

Заступник директора Департаменту соціального захисту населення Чернівецької обласної державної адміністрації ОСОБА_10 в судовому засіданні надав покази, згідно, яких вбачається що йому також не було відомо про розпорядження голови обласної державної адміністрації про відрядження ОСОБА_3

З показань завідувача сектору кадрової та правової роботи Департаменту соціального захисту населення Чернівецької обласної державної адміністрації ОСОБА_9 вбачається, що розпорядження про відрядження ОСОБА_3 голова обласної державної адміністрації не видавав. Також ОСОБА_9 повідомив, що проект наказу від 19.06.2015 р. № 10 Про відрядження ОСОБА_3 він особисто виготовив після прибуття позивачки з відрядження та завершення перевірки за дорученням заступника голови керівника апарату. Вказаний наказ після підписання позивачкою був занесений ним в книгу реєстрації наказів по Департаменту.

Дослідженням наказу Департаменту соціального захисту населення Чернівецької обласної державної адміністрації Про відрядження від 19.06.2015 р. № 10 встановлено, що вказаний наказ підписано позивачкою та видано на підставі листа - запрошення Світового банку від 15.06.2015 р. та резолюції першого заступника голови ОДА ОСОБА_4 від 19.06.2015 р. Зі змісту наказу видно, що позивачка вибула у відрядження з 21.06.2015 р. по 24.06.2015 р. включно, терміном на 4 календарних дня до с. Глібовка Київської області для участі у семінарі Світового банку на тему: На шляху до енергетичної незалежності України. На період відрядження виконання обовязків директора Департаменту покладено на заступника директора Департаменту ОСОБА_10

З матеріалів справи слідує, що за час перебування позивачки у відрядженні з 21.06.2015 р. по 24.06.2015 р. їй нараховано оплату за 3 робочі дні в сумі 670,21 грн. (Т. 2 а.с. 226).

Перебування позивачки у відрядженні з 21.06.2015 р. по 24.06.2015 р. також підтверджується дослідженими письмовими доказами, а саме табелем використання робочого часу за червень 2015 р. (Т. 2 а.с. 235-239).

Враховуючи наведені вище обставини, суд приходить до висновку, що резолюція першого заступника голови обласної державної адміністрації не могла слугувати підставою для видачі ОСОБА_3 наказу від 19.06.2015 р. №10, оскільки на той момент її в Департаменті не було, що також підтверджується відсутністю запису щодо реєстрації документу від 19.06.2015 р. №16/3001 із відповідною резолюцією в журналі вхідної кореспонденції Департаменту соціального захисту населення обласної державної адміністрації.

Суд звертає увагу на те, що Інструкція про службові відрядження в якості підстави для відрядження передбачає саме розпорядження керівника або його заступника, а не їх резолюцію, про що позивачка достеменно знала, так як вже неодноразово перебувала у відрядженнях і погоджувала це питання у голови обласної державної адміністрації, що підтверджується іншими розпорядженнями про відрядження позивачки та листами Департаменту щодо погодження її відрядження.

Доводи позивачки щодо невдалого намагання погодити своє відрядження із головою обласної державної адміністрації через його начебто відсутність на робочому місці суд не бере до уваги, оскільки вони спростовуються матеріалами справи.

Так, дослідженням табелю обліку робочого часу керівництва обласної державної адміністрації за червень 2015 р. встановлено, що 19.06.2015 р. голова обласної державної адміністрації перебував на роботі (Т. 2 а.с. 36).

На цей день, а саме 19.06.2015 р. не було заплановано жодного заходу за участю голови обласної державної адміністрації, що підтверджується дослідженим в судовому засіданні Планом основних заходів, що відбувалися у Чернівецькій області з 15.06.2015 р. до 21.06.2015 р. (Т.3 а.с. 5).

Інші доводи позивачки та її представника щодо протиправності прийняття відповідачем оскаржуваного розпорядження суд вважає необґрунтованими, оскільки не спростовують виявлені під час перевірки допущені позивачем порушення трудової дисципліни.

Стаття 19 Конституції України визначає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Оцінюючи правомірність дій та рішень відповідача, суд керується критеріями, закріпленими у ч. 3 ст. 2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури, яких повинні дотримуватися субєкти владних повноважень при реалізації дискреційних повноважень.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Судовим розглядом не встановлено порушення зазначених критеріїв відповідачем під час прийняття оскаржуваного розпорядження.

Відповідно до положень, закріплених ст. 11 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України та ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Під час вирішення справи відповідач довів правомірність прийнятого розпорядження, а тому позов не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 70-72, 86, 158, 160 - 167 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Порядок та строки набрання постановою законної сили та оскарження.

Відповідно до ч. 1 та 3 ст. 254 КАС України постанова суду першої інстанції, якщо інше не встановлено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова, згідно ст. 186 КАС України, може бути оскаржена в апеляційному порядку до Вінницького апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подання в десятиденний строк з дня її проголошення апеляційної скарги. У разі застосування судом ч. 3 ст. 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Повний текст постанови складено 17 листопада 2015 р.

Суддя В.К. Левицький