Справа № 304/1248/15-а
Суддя: Амарович В. П.
Дата ухвалення: 2015-11-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 304/1248/15-а
Провадження № 2-а/304/36/2015
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 листопада 2015 року м. Перечин

Перечинський районний суд Закарпатської області у складі:

головуючого - судді Амаровича В. П.,

при секретарі Ковач М.Ф.,

з участю представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

третьої особи ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_4 до виконавчого комітету Тур'я-Реметівської сільської ради Перечинського району, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_3 про скасування п. 1 рішення Тур'я-Реметівської сільської ради Перечинського району від 21 серпня 2015 року № 302 та зобовязання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В :

Представник позивачки ОСОБА_4 ОСОБА_1 звернувся до суду з вищевказаним позовом, який мотивує тим, що позивачка здійснює підприємницьку діяльність у сфері торгівлі за адресою: с. Тур'я-Ремета, вул. Радванка, № 90 Перечинського району Закарпатської області. 24 липня 2015 року вона звернулася до відповідача із заявою щодо погодження графіку роботи магазину «Повна комора», однак 07 вересня 2015 року отримала відповідь від 07 вересня 2015 року, до якої було додано рішення виконавчого комітету Тур'я-Реметівської сільської ради Перечинського району № 302 від 21 серпня 2015 року «Про відмову у погодженні зміни графіку роботи магазину «Повна комора», при цьому як на підставу для прийняття такого відповідач послався на заяву ОСОБА_3, ст. 24 ЗУ «Про забезпечення санітарного та епідеміологічного благополуччя населення», пп. 4 п. «б» ст. 30 Закону України «Про місцеве самоврядування», п. 7 постанови КМУ № 854 від 30 липня 1996 року. вважає, що вказане рішення є протиправним та незаконним, оскільки пп. 9 п. «а» ч. 1 ст. 30 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» до власних повноважень виконавчих комітетів сільських рад належить встановлення зручного для населення режиму роботи підприємств комунального господарства, торгівлі та громадського харчування, побутового обслуговування, що належать до комунальної власності відповідних територіальних громад. Однак магазин «Повна комора» не належить до комунальної власності територіальної громади. Пп. 4 п. «б» ч. 1 цієї ж статті до делегованих повноважень виконавчих комітетів віднесено встановлення за погодженням з власниками зручного для населення режиму роботи розташованих на відповідній території підприємств, установ та організацій сфери обслуговування незалежно від форм власності. Однак магазин «Повна комора» не є закладом сфери обслуговування, а є торгівельним обєктом, а відтак відповідач не уповноважений був погоджувати графік його роботи, оскільки таке повноваження не передбачено Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні». П. 6 Правил роздрібної торгівлі тютюновими виробами визначено, що режим роботи спеціалізованих магазинів установлюється субєктом підприємницької діяльності за погодженням з органами місцевого самоврядування у випадках, передбачених законом. Однак магазин «Повна комора» не є спеціалізованим магазином роздрібної торгівлі тютюновими виробами, а є широкопрофільним магазином торгівлі товарів широкого вжитку, а законами України не передбачено погодження графіку роботи таких магазинів органами місцевого самоврядування. Ч. 2 п. 7 Правил роздрібної торгівлі алкогольними напоями визначено, що зручний для населення режим роботи спеціалізованих магазинів, спеціалізованих відділів, секцій інших форм власності встановлюється виконавчими органами сільських, селищних, міських рад за погодженням з власником цього обєкта. Однак магазин «Повна комора» не є спеціалізованим магазином та не має спеціалізованого виключно алкогольного відділу або секції. Також, як вбачається з оскаржуваного рішення та відповіді № 02-31/№08 від 16 вересня 2015 року на адвокатський запит від 11 вересня 2015 року з власником обєкту відповідне погодження не здійснювалося. Крім цього, поки не встановлено, що в нічний період часу саме позивачем та саме в магазині «Повна комора» (а не на дорозі біля нього) створюється шум понад допустимі санітарні норми, держава не вправі втручатись у діяльність останнього, у тому числі обмежуючи графік роботи закладу торгівлі. Враховуючи вищевикладене, просить рішення відповідача від 21 серпня 2015 року №302 в частині відмови у погодженні зміни графіку роботи магазину «Повна комора» по вул. Радванка, № 91 у с. Тур'я-Ремета Перечинського району Закарпатської області (п. 1 вказаного рішення) скасувати як незаконне, протиправне і необґрунтоване, зобовязавши відповідача прийняти рішення, яке би не перешкоджало цілодобовому режиму роботи «Повна комора», а також вирішити питання про розподіл судових витрат, визначивши до відшкодування відповідачем позивачу судові витрати: по сплаті судового збору в сумі 1218 грн. та по наданню правової допомоги в сумі 6000 грн.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав повністю та просив такі задовольнити, посилаючись на обставини, викладені в адміністративному позові.

Представник відповідача ОСОБА_2 у судовому засіданні позов не визнав та просив у задоволенні такого відмовити, про що також подав письмове заперечення, у якому послався на необгрунтованість позовних вимог з підстав наявності у відповідача достатньої компетенції, визначеної положеннями статей 1, 2, 30 (п. «б» пп. 2, 4) Закону України «Про місцеве самоврядування». Заперечуючи проти позову відповідач також послався на пункт 19 Правил роботи дрібнороздрібної торговельної мережі, затверджених наказом МЗЕЗторгу №369 від 08 липня 1996 року, положення Порядку провадження торговельної діяльності та правила торговельного обслуговування на ринку споживчих товарів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №833 від 15 червня 2006 року. Крім цього зазначив, що згідно п. 5 Правил роздрібної торгівлі продовольчими товарами, затверджених наказом Міністерства економіки та з питань європейської інтеграції України від 11 липня 2003 року №185, режим роботи торговельного обєкта встановлюється субєктом господарювання самостійно, а у випадках, передбачених законодавством за погодженням з органами місцевого самоврядування. Також вказав на п.п. 3, 4 Правил роздрібної торгівлі тютюновими виробами, затверджених наказом Міністерства економіки та з питань європейської інтеграції України від 20 липня 2002 року №218, згідно з якими, на його думку, будь-яке підприємство, що здійснює реалізацію тютюнових виробів, прирівняне до спеціалізованого магазину, а відтак графік роботи потребує погодження з органом місцевого самоврядування. Крім цього, заперечуючи проти позовних вимог, посилається на положення ст. 16 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, конячного, плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» та положення пунктів 1 та 7 Правил роздрібної торгівлі алкогольними напоями, затверджених Постановою КМУ від 30 липня 1996 року №854. Зазначає, що згідно до СН 3077-84 в період з 23 години по 7 годину еквівалентні рівні звуку не повинні перевищувати 30дБА та що згідно із СанПіН 42-128-4396-87 максимальні рівні звуку мають відповідати вимогам СН3077-84. Стверджує, що при прийнятті оскаржуваного рішення відповідач діяв на підставі та у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, обґрунтовано, безсторонньо, добросовісно та розсудливо, запобігаючи несправедливій дискримінації, пропорційно, забезпечуючи баланс між інтересами позивача та територіальної громади.

У судовому засіданні ОСОБА_3 проти задоволення позову ОСОБА_4 заперечив та підтримав позицію представника відповідача.

Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Згідно ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

У судовому засіданні встановлено, що позивачка ОСОБА_4 є фізичною особою - підприємцем та здійснює підприємницьку діяльність у сфері торгівлі за адресою: с. Тур'я-Ремета, вул. Радванка, № 90 Перечинського району Закарпатської області.

24 липня 2015 року позивачка звернулася до Тур'я-Реметівської сільської ради Перечинського району із заявою про погодження графіку роботи магазину «Повна комора» за адресою: с.Тур'я-Ремета, вул. Радванка, № 90 Перечинського району Закарпатської області та просила погодити їй зміну режиму роботи на «цілодобовий».

07 вересня 2015 року ОСОБА_4 отримала відповідь, до якої було додане рішення виконавчого комітету Тур'я-Реметівської сільської ради Перечинського району №302 від 21 серпня 2015 року «Про відмову у погодженні зміни графіку роботи магазину «Повна комора», яким було відмовлено у задоволенні її заяви. При прийнятті даного рішення відповідач врахував заяву ОСОБА_3, у якій останній зазначав, що до магазину у нічний час підїжджають автомобілі, що супроводжується гуркотом двигунів, стуканням дверцят, голосною музикою із салонів авто, криками та голосними розмовами відвідувачів.

Згідно ч. 2 ст. 8 Конституції України, така має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй.

Відповідно до пп. 9 п. «а», пп. 4 п. «б» ч. 1 ст. 30 Закону України від 21 травня 1997 року № 280/97-ВР «Про місцеве самоврядування в Україні» до власних повноважень виконавчих органів сільських рад належить встановлення зручного для населення режиму роботи підприємств комунального господарства, торгівлі та громадського харчування, побутового обслуговування, що належать до комунальної власності відповідних територіальних громад. До делегованих повноважень виконавчих комітетів віднесено встановлення за погодженням з власниками зручного для населення режиму роботи розташованих на відповідній території підприємств, установ та організацій сфери обслуговування незалежно від форм власності.

Пунктом 5 Правил роздрібної торгівлі продовольчими товарами, затверджених наказом Міністерства економіки та з питань європейської інтеграції України від 11 липня 2003 року №185 визначено, що режим роботи торговельного об'єкта встановлюється суб'єктом господарювання самостійно, а у випадках, передбачених законодавством, за погодженням з органами місцевого самоврядування,

Згідно п. 6 Правил роздрібної торгівлі тютюновими виробами, затверджених Наказом Міністерства економіки та з питань європейської інтеграції України від 24 липня 2002 року №218, режим роботи спеціалізованих магазинів установлюється суб'єктом підприємницької діяльності за погодженням з органами місцевого самоврядування у випадках, передбачених законом.

Відповідно до ч. 2 п. 5 Правил роздрібної торгівлі картоплею та плодоовочевою продукцією, затверджених Наказом Міністерства зовнішніх економічних зв'язків і торгівлі України від 08 липня 1997 року № 344, режим роботи торговельного об'єкта встановлюється суб'єктом господарювання самостійно, а у випадках, передбачених законодавством, за погодженням з органами місцевого самоврядування.

Положеннями ч. 2 п. 7 Правил роздрібної торгівлі алкогольними напоями, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 30 липня 1996 року № 854, визначено, що зручний для населення режим роботи спеціалізованих магазинів, спеціалізованих відділів, секцій інших форм власності встановлюється виконавчими органами сільських, селищних, міських рад за погодженням з власником цього обєкта.

Згідно з абзацом 5 пункту 3 Рішення Конституційного Суду України N 4-зп від 03 жовтня 1997 року у справі № 18/183-97 за конституційним зверненням ОСОБА_5 щодо офіційного тлумачення частини п'ятої статті 94 та статті 160 Конституції України (справа про набуття чинності Конституцією України) конкретна сфера суспільних відносин не може бути водночас врегульована однопредметними нормативними правовими актами однакової сили, які за змістом суперечать один одному. Звичайною є практика, коли наступний у часі акт містить пряме застереження щодо повного або часткового скасування попереднього. Загальновизнаним є й те, що з прийняттям нового акта, якщо інше не передбачено самим цим актом, автоматично скасовується однопредметний акт, який діяв у часі раніше. До того ж, сам Конституційний Договір по суті передбачав втрату ним чинності і скасування чинної на момент його підписання Конституції з прийняттям нової Конституції України. Аналогічна правова позиція спостерігається і у справі за конституційним поданням Харківської міської ради щодо офіційного тлумачення положень частини другої статті 19, статті 144 Конституції України, статті 25, частини чотирнадцятої статті 46, частин першої, десятої статті 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" (справа про скасування актів органів місцевого самоврядування) (абзац 6 пункту 4.1 Рішення Конституційного Суду України).

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 9 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого: 1) суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України; 2) суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України. У разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.

Законом України «Про перелік документів дозвільного характеру у сфері господарської діяльності» від 19 травня 2011 року № 3392-VI встановлено, що забороняється вимагати від суб'єктів господарювання отримання документів дозвільного характеру, необхідність отримання яких не передбачена законом та які не внесені до Переліку, затвердженого цим Законом. Також цим законом визначено, що встановлення інших видів документів дозвільного характеру у сфері господарської діяльності може здійснюватися шляхом внесення відповідних змін до цього Закону. Зміни до Переліку вносяться одночасно (разом) з внесенням змін до законів України, що регулюють відносини у цій сфері. В переліку документів, визначених цим законом відсутній такий дозвільний документ, як рішення про встановлення або ж погодження графіку роботи закладу торгівлі, зокрема приватної форми власності.

Відтак позивач, звертаючись до відповідача із заявою, щодо погодження зміни режиму роботи магазину, діяла всупереч положенням вищезазначеного Закону України «Про перелік документів дозвільного характеру у сфері господарської діяльності» від 19 травня 2011 року № 3392-VI, яким ані прямо, ані опосередковано не передбачено необхідність отримання такого документу дозвільного характеру для здійснення торгівельної діяльності, в той же час прямі регулятивні приписи вказаного Закону обмежують дію інших, не лише підзаконних нормативно-правових актів, а й Законів, до внесення відповідних змін до переліку, затвердженого ним. Таким чином, позивачка звернулася до відповідача за дозвільним документом, не передбаченим Законом України «Про перелік документів дозвільного характеру у сфері господарської діяльності».

Положеннями частини 1 статті 19 Конституції України визначено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством, відтак чинний закон не зобовязував позивачку звертатись за відповідним погодженням до відповідача.

Вищенаведене свідчить, що відповідач, відмовивши у задоволенні заяви ОСОБА_4 про погодження зміни графіку роботи магазину, не порушив її охоронюваних законом прав, а отже позов є необгрунтованим та не підлягає до задоволення.

Керуючись ст. ст. 8, 19 Конституції України, ст. 30 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», ст. ст. 2, 17, 18, 70, 71, 86, 158-163 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_4 до виконавчого комітету Тур'я-Реметівської сільської ради Перечинського району, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_3 про скасування п.1 рішення Тур'я-Реметівської сільської ради Перечинського району від 21 серпня 2015 року № 302 та зобовязання вчинити певні дії відмовити.

Постанова суду може бути оскаржена в апеляційному порядку до Львівського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає до суду апеляційної інстанції.

Головуючий:ОСОБА_6