Справа № 808/683/15
Суддя: Бойченко Юлія Петрівна
Дата ухвалення: 2015-07-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 липня 2015 року 17:10Справа № 808/683/15 м.Запоріжжя

Запорізький окружний адміністративний суд у складі судді Бойченко Ю.П., за участю секретаря судового засідання Яланської В.А., та представників

позивача: не з'явився,

відповідача: Волжиної Т.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2

до Пологівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Запорізькій області

про скасування рішень та вимоги

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Запорізького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 (далі - позивач або ФОП ОСОБА_2) до Пологівської об'єднаної державної податкової інспекції ГУ ДФС у Запорізькій області (далі - відповідач або Пологівська ОДПІ), в якому позивач просить суд скасувати прийняті 30.10.2014 відповідачем податкові повідомлення-рішення №, №00155717, рішення №015541701 та вимогу №Ф- від 10.10.2014.

Ухвалою суду від 24.03.2015 відкрито провадження по зазначеній справі, закінчено підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду на 20.04.2015.

Провадження у справі неодноразово зупинялося за клопотанням сторін для надання додаткових доказів.

Позивач у судове засідання, 29 липня 2015 року, не з'явився, направив суду клопотання про розгляд справи без його участі та додаткові документи по справі. Згідно з позовною заявою позивач зазначає, що під час проведення перевірки позивачем були надані всі підтверджуючи та належним чином оформлені документи по здійсненню фактичної фінансово - господарської діяльності на протязі 2012-2013 років, по перевезенню вантажів автомобільним транспортом. Ці роботи були виконанні за допомогою автомобільного транспорту та за участю оформлених у позивача найманих осіб. Усі розрахунки проводились у безготівковій формі, понесені витрати та отриманий дохід підтверджено документально. Задекларований податковий кредит, повністю підтверджений податковими накладними та відомостями реєстру. Твердження в акті перевірки, про те, що позивачем в ході господарської діяльності завищено витрати, занижено валовий дохід та безпідставно сформований податковий кредит, нічим не ґрунтовані та не підтверджені.Задекларовані позивачем у 2012-2013 роках показники чистого оподатковуваного доходу та сум з яких сплачується єдиний внесок на загальне обов'язкове державне соціальне страхування, документально підтвердженні та пов'язані з господарською діяльністю підприємця. А отже, вважає спірні рішення та вимогу такими, що прийняті з порушенням норм діючого законодавства, у зв'язку з чим просить визнатиїхпротиправними та скасувати.Просить позов задовольнити.

Відповідач заперечив проти позовних вимог з підстав, викладених у наданих запереченнях та додаткових поясненнях. Зазначає,що при проведенні перевірки позивача встановлено порушення останнім податкового законодавства, а саме заниження податкових зобов'язань з податку на доходи фізичних осіб, заниження податкових зобов'язань з єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування та податкових зобов'язань з податку на додану вартість. Вважає висновки акту перевірки про порушення позивачем п.138.2 ст.138, п.177.4, п.177.10 ст.177, абз.1 п.187.1 ст.187, п.198.3, п.198.6 ст.198 Податкового кодексу України, п.1 ч.2 ст.6, ч. 11 ст.8 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» обґрунтованими, а спірні рішення та вимогу такими, що винесені у відповідності до вимог діючого законодавства. Просить у задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

Розгляд справи здійснювався за допомогою технічних засобів, а саме: програмно-апаратного комплексу «Камертон».

У судовому засіданні 29липня 2015 року на підставі ст.160 КАС України судом проголошено вступну та резолютивну частину постанови.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши матеріали справи і з'ясувавши обставини адміністративної справи, дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності,

ВСТАНОВИВ:

Фахівцями відповідача здійснено планову виїзну перевірку ФОП ОСОБА_2 (р.н.о.к. НОМЕР_1) щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів, виконання вимог валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2012 по 31.12.2013, дотримання законодавства щодо укладання трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2011 по 31.12.2013, за результатами якої складено акт перевірки від 10.10.2014 №1906/1702/НОМЕР_1.

Перевіркою встановлені порушення:

- п.138.2 ст. 138, п.177.4 статті 177 Податкового Кодексу України, в зв'язку з чим позивачем завищено суму валових витрат у 2012 році на 26 032 грн. 88 коп. та в 2013 році на 32 588 грн. 02 коп. та відповідно до п. 177.2 ст. 177 Податкового кодексу Українизанижено суму податку на доходи фізичних осіб, який необхідно сплатити до бюджету на загальну суму 8965,13 грн., в тому числі за 2012 рік - 4076,93 грн. (27179,55* 15%), за 2013 рік - 4888,20 грн. (32588,02* 15%);

- п.177.10 ст. 177 Податкового кодексу України та Порядок ведення книги обліку доходів та витрат , затвердженого наказом ДПА України від 24.12.2010 №1025;

- п.1 ч.2 ст.6 ч.11 ст.8 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», що призвело до заниження сум єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування на загальну суму 20739,34 грн. в тому числі в 2012 році в розмірі 9431,30 грн. (27179,55*34,7%) та в 2013 році в розмірі 11308,04 грн. (32588,02*34,7%);

- абз. 1 п. 187.1 ст.187, п. 198.3 , п.198.6 ст. 198 Податкового кодексу України, в зв'язку з чим занижена сума податкового зобов'язання з ПДВ в січні 2012 року на 229,33грн., та завищено суму податкового кредиту по податку на додану вартість що призвело до заниження податку на додану вартість яку необхідно сплатити до бюджету всього у сумі 8655,31 грн., в тому числі за січень 2012 року в сумі 351 грн., за березень 2012 року в сумі 488,51 грн., за квітень 2012 року в сумі 610 грн., за листопад 2012 року в сумі 1569,86грн., за грудень 2012 року в сумі 1585,78 грн., за січень 2013 року в сумі 283,00 грн., за червень 2013 року в сумі 450,00 грн., за серпень 2013 року в сумі 272,50 грн., за листопад 2013 року в сумі 605,30 грн., за грудень 2013 року в сумі 2209,76 грн.

На підставі матеріалів перевірки відповідачем прийнято:

- податкове повідомлення-рішення № від 30.10.2014, яким визначено суму грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування на суму 13 447 грн. 70 коп., у тому числі за основним платежем на суму 8 965 грн. 13 коп., за штрафними (фінансовими) санкціями) на суму 4 482 грн. 57 коп.;

- податкове повідомлення - рішення № від 30.10.2014, яким визначено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість на суму 20982 грн. 97 коп., у тому числі за основним платежем на суму 8 655 грн. 31 коп., за штрафними (фінансовими) санкціями на суму 4 327 грн.66 коп.;

- вимога про сплату боргу (недоїмки) №ф- від 10.10.2014 на суму 20 739 грн. 34 коп.;

- рішення № від 30.10.2014 про застосування штрафних санкцій за донарахування своєчасно не нарахованогоєдиного внеску всього у розмірі 1508 грн. 53 коп. (штрафні санкції).

Не погодившись з рішеннями відповідача позивач звернувся до суду з даним позовом.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представниківсторін, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що адміністративним позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Надаючи правову оцінку оскаржуваним рішенням відповідача суд виходить з приписів ч.3 ст.2 КАС України, відповідно до яких, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють: чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії): безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Як зазначено в акті перевірки, порушенняподаткового законодавства, а саме, заниження податкових зобов'язань з податку на доходи фізичних осіб, виникло внаслідок наступного.

Перевіркою встановлено, що протягом перевіряємого періоду, а саме протягом 2012-2013 років, позивач здійснював автоперевезення.Перевіркою правильності визначення загального оподатковуваного доходу, отриманого від провадження діяльності за період з 01.01.2012 по 31.12.2013, відображеного в розділі ІІІ податкової декларації та додатку 5 до декларацій, встановлені розбіжності, а саме: в 2012 році занижено суму валового доходу на 1146,67грн.

Перевіркою встановлено, що в 2012 році до декларації про доходи та майновий стан № від 04.02.2013 ФОП ОСОБА_2 не включено до складу валового доходу сплату на підставі наданих виписок банку, яка надійшла на розрахунковий рахунок НОМЕР_2 ПАТ «Банк Форум» 04.01.2012, платіжне доручення № 3735 за надані автопослуги ДП «Сангрант Плюс» згідно договору № 0036СА від 06.09.2011, рахунок № 9 від 30.12.2011 в сумі 1 376грн. в т.ч. ПДВ 229,33грн.

Також, зазначено, що перевіркою правильності визначення вартості документально підтверджених витрат, пов'язаних із здійсненням діяльності за період з 01.01.2012 по 31.12.2013, відображених у додатку 5 до податкових декларацій про майновий стан і доходи, виявлені розбіжності у сумі 60485,91 грн., а саме в 2012 році - завищено валові витрати на 26032,88 грн. та в 2013 році - завищено валові витрати на 32588,02грн.

Податкова зазначає, що вказане порушення виникло внаслідок того, що в 2012-2013 роках до декларацій про доходи та майновий стан № від 04.02.2013, № від 18.04.2014 ФОП ОСОБА_2 було включено до складу валових витрат витрати на придбання дизельного пального, яке було придбане підприємцем для надання автоперевезень. Згідно наданих первинних документів, а саме: товарно-транспорних накладних, актів здачі - прийому виконаних робіт, загальний кілометраж (відстань), на який здійснювалися вантажні автоперевезення, з урахуванням подачі автомобілів та причепів під погрузку і вигрузку, становить в 2012 році - 5065км, витрачено дизельного пального 5692,70 л, вартість придбаного пального за 2012 рік становить 46875,35грн.

В 2013 році - загальний кілометраж (відстань), на який здійснювалися вантажні автоперевезення з урахуванням подачі автомобілів та причепів під погрузку і вигрузку, становить 32118км, витрачено дизельного пального - 20082,40л, вартість придбаного пального за 2013 рік становить 162665,92грн.

Виходячи з цього пробігу, з урахуванням необхідної для розігріву автомобілів при низьких температурах, загальна кількість витраченого пального повинна становить:

в 2012 році -(5065км*50л/100км)/100=2532,50л*8,23грн/л на суму 20842,48грн.;

в 2013 році - (32118км *50л/100км)/100= 16059л *8,10грн/л на суму 130077,90грн.

Таким чином, перевитрата використаного пального відповідно наданих товарно-транспорних накладних, актів здачі - прийому виконаних робіт становить в 2012 році - 3160,20л на суму 26032,88грн., в 2013 році - 4023,4л на суму 32588,02грн.

У зв'язку з чим податковою зроблено висновок, що позивачем занижено суму податку на доходи фізичних осіб на суму 8965,13 грн., в тому числі за 2012 рік - 4076,93 грн. (27179,55*15%), за 2013 рік - 4888,20 грн. (32588,02*15%).

Також, в акті перевірки зазначено, що порушеннянорм податкового законодавства з податку на доходи фізичних осіб призвело до заниження єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування.

Так, перевіркою достовірності відображення у звітності сум доходу, отриманого від здійснення діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб, та на який нараховується єдиний внесок встановлено, що позивач в результаті допущених порушень податкового законодавства з податку на доходи фізичних осіб, допустив заниження чистого оподатковуваного доходу, який підлягає оподаткуванню за 2012 рік - 27179,55 грн., за 2013 рік - 32588,02 грн. Зазначене порушення спричинило не донарахування сум єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за ставкою 34,7% в 2012 році в розмірі 9431,30 грн. (27179,55*34,7%) таза ставкою 34,7% в 2013 році в розмірі 11308,04 грн. (32588,02*34,7%), чим порушено п.1 ч.2 ст.6 Закону України«Про збірта облікєдиного внеску на загально обов'язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010.Відповідальність передбачена п.3 ч. 11 ст. 25 цього Закону.

Порушення податкового законодавства, що призвело до заниження податку на додану вартість виникло, на думку податкової, внаслідок наступного.

Перевіркою відображених у рядку 1 декларацій «Операції на митній території України, що оподатковуються за основною ставкою, крім імпорту товарів» показників за період з 01.01.2012 по 31.12.2013 у загальній сумі 394893,67 грн. встановлено, що на формування цих показників мало вплив здійснення вантажних перевезень.

Перевіркою відображеного показника за період з 01.01.2012 по 31.12.2013 в сумі 393893,67 грн. на підставі таких документів: податкових накладних, реєстрів в виданих податкових накладних, банківських виписок, книги обліку доходів і витрат, встановлено заниження задекларованих позивачем показників у рядку 1 декларацій «Операції на митній території України, що оподатковуються за основною ставкою, крім імпорту товарів», - не включено до складу податкових зобов'язань у відповідному періоді суми податку на додану вартість сплату на підставі банківської виписки, яка надійшла на розрахунковий рахунок НОМЕР_2 в ПАТ «Банк Форум» 04.01.2012, платіжне доручення № 3735, за надані автопослуги ДП «Сангрант Плюс» згідно договору № 0036СА від 06.09.2011, в сумі 1376 грн. в т.ч. сума ПДВ 229,33грн.

Перевіркою повноти визначення податкового кредиту за період з 01.01.2012 по 31.12.2013 встановлено його завищення всього у сумі 8425,78 грн.

Перевіркою встановлено, що ФОП ОСОБА_2 згідно даних реєстру отриманих податкових накладних у січні 2012 року включено до податкового кредиту з ПДВ вартість придбаних товарно-матеріальних цінностей на загальну суму 2106 грн., в т.ч. ПДВ 351 грн.,отриманих від ЗАТ ВКФ «Крістіна» Пологівський філіал (р.н.о.к.п.п. 93) згідно податкової накладної №84/2 від 30.01.2012, яка на момент перевірки відсутня.

Так, в акті перевірки зазначено, що ФОП ОСОБА_2 у березні 2012 року включив до податкового кредиту з ПДВ вартість придбаного дизельного пального в кількості 2425л.на суму 19873грн., ПДВ 3974,60грн. у ЗАТ ВКФ «Крістіна» Пологівський філіал (р.н.о.к.п.п. 93), згідно податкових накладних № 217/2 від 14.03.2012 в кількості 1600 л. по ціні 8,17грн/л.на суму 13066,67 грн. сума ПДВ 2613,33грн, № 250/2 від 22.03.2012 в кількості 825,01л. по ціні 8,25грн/л. на суму 6806,33грн. сума ПДВ 1361,27грн. Згідно первинних бухгалтерських документів встановлено, що у березні 2012 року відстань на яку було здійснено вантажні перевезення становить 4255км. Необхідна кількість пального на даний кілометраж становить 4255км.*50л/100км.=2127,50л.

Таким чином, податковою зроблено висновок, що до складу податкового кредиту позивачем надлишково включено 297,51 л палива за ціною 8,21грн./л (середня вартість палива із податкових накладних за даний період) на суму 2442,56грн., сума ПДВ становить 488,51грн. платником не надано документального підтвердження того, що дана кількість дизельного пального використана у господарській діяльності ФОП ОСОБА_2, що зазначено в п.2.1.2 даного акту.

Перевіркою встановлено, що ФОП ОСОБА_2, згідно даних реєстру отриманих податкових накладних, у квітні 2012 року включено до податкового кредиту з ПДВ вартість придбаних товарно-матеріальних цінностей на загальну суму 3660грн, в т.ч. ПДВ 610 грн. отриманих від ЗАТ ВКФ «Крістіна» Пологівський філіал (р.н.о.к.п.п. 93) на суму ПДВ 610,00 грн. податкова накладна№ 276/2 від 30.03.2012 року, яка на момент перевірки відсутня.

В акті перевірки зазначено, що ФОП ОСОБА_2, згідно даних реєстру отриманих податкових накладних, у листопаді 2012 року включено до податкового кредиту з ПДВ вартість придбаних товарно-матеріальних цінностей на загальну суму 9419,15грн., в т.ч. ПДВ 1569,00 грн. отриманих від ПП Укрпалетсистем (р.н.о.к.п.п. 95) на суму ПДВ 1569,86 грн.,податкова накладна № 2211023 від 22.11.2012, яка на момент перевірки не підтверджена податковою накладною.

Також, в акті перевірки зазначено, що ФОП ОСОБА_2 у грудні 2012 року включив до податкового кредиту з ПДВ вартість придбаного дизельного пального в кількості 1141,683л.на суму 9422,57грн., ПДВ 1884,51 грн. у ПП Укрпалетсистем (р.н.о.к.п.п. 95), згідно податкових накладних № 3110207 від 31.10.2012 в кількості 330 л по ціні 8,08грн/лна суму 2667,50 грн. сума ПДВ 533,50грн., № 2011021 від 20.11.2012 в кількості 351,683л по ціні 8,42грн/л на суму 2960,00 грн. сума ПДВ 592,00 грн., № 1912015 від 19.11.2012 в кількості 460л по ціні 8,25грн/л на суму 3795,00грн. сума ПДВ 759,00грн. Згідно первинних бухгалтерських документів встановлено, що у грудні 2012 року відстань на яку було здійсненовантажні перевезення становить 440км. Необхідна кількість пального на даний кілометра - становить 440км*50л/100км=220л.

Таким чином, на думку податкової, до складу податкового кредиту надлишково включено (330л+351,683л+460)= 1141,683л-220л = 921,683грн. за ціною 8,25грн./л (середня вартість палива із податкових накладних заданий період) на суму 7603,89грн., сума ПДВ становить 1520,78грн. платником не надано документального підтвердження того, що дана кількість дизельного пального використана у господарській діяльності ФОП ОСОБА_2

Під час перевірки документально не підтверджено, а саме, не надано податкову накладну, зазначену в реєстрі отриманих податкових накладних № 3011084 від 30.11.2012 ПП Укрпалетсистем (р.н.о.к.п.п. 95) на суму 325грн., де сума ПДВ становить 65грн.

Перевіркою встановлено, що ФОП ОСОБА_2, згідно даних реєстру отриманих податкових накладних у січні 2013 року до податкового кредиту з ПДВ вартість придбаних товарно-матеріальних цінностей на загальну суму 1698,00грн., в т.ч. ПДВ 283 грн. отриманих від ЗАТ ВКФ «Крістіна» Пологівський філіал (р.н.о.к.п.п. 93) на суму ПДВ 283,00грн. податкова накладна № 507/2 від 31.05.2012, яка на момент перевірки не підтверджена податковою накладною.

Перевіркою встановлено, що ФОП ОСОБА_2, згідно даних реєстру отриманих податкових накладних у червні 2013 року включено до податкового кредиту з ПДВ вартість придбаних товарно-матеріальних цінностей на загальну суму 2700грн., в т.ч. ПДВ 450 грн. отриманих від ПП Укрпалетсистем (р.н.о.к.п.п. 95) на суму ПДВ 450 грн.. податкова накладна № 2901003 від 29.01.2013, яка на момент перевірки не підтверджена податковою накладною.

Перевіркою встановлено, що ФОП ОСОБА_2 згідно даних реєстру отриманих податкових накладних у серпні 2013 року включено до податкового кредиту з ПДВ вартість придбаних товарно-матеріальних цінностей на загальну суму 1635,00грн., в т.ч. ПДВ 272,50 грн. отриманих від ПП Укрпалетсистемна суму ПДВ 272,50 грн. податкова накладна №2001003 від 29.01.2013. Яка на момент перевірки не підтверджена податковою накладною.

Перевіркою встановлено, що ФОП ОСОБА_2 у листопаді 2013 року включив до податкового кредиту з ПДВ вартість придбаного дизельного пального в кількості 6291,64лна суму 50871,52грн., ПДВ 10182,41грн. у ПП Укрпалетсимстем, згідно податкових накладних № 1302 від 29.10.2013 року в кількості 2504,62 л по ціні 8,12 грн/л на суму 20360,78 грн. сума ПДВ 4072,16грн., № 288 від 11.11.2013 року в кількості 1916,89л по ціні 8,08грн/л на суму 15494,36грн. сума ПДВ 3098,97грн., № 691 від 19.11.2013 року в кількості 1870,13л по ціні 8,08грн/л на суму 15056,38грн. сума ПДВ 3011,28грн. Згідно первинних бухгалтерських документів встановлено, що у листопаді 2013 року відстань на яку було здійснено вантажні перевезення становить 11836км. Необхідна кількість пального на даний кілометраж становить 11836км*50л/100км=5918л.

Таким чином, податковою зроблено висновок, що позивачем до складу податкового кредиту надлишково включено 373,64л палива за ціною 8,10 грн./л. (середня вартість палива із податкових накладних за даний період) на суму 3026,48грн., сума ПДВ становить 605,30грн., платником не надано документального підтвердження того, що дана кількість дизельного пального використана у господарській діяльності ФОП ОСОБА_2

Перевіркою встановлено, що ФОП ОСОБА_2 у грудні 2013 року включив до податкового кредиту з ПДВ вартість придбаного дизельного пального в кількості 4736,10лна суму 37888,80грн., ПДВ 7577,76грн. у ПП Укрпалетсимстем, згідно податкових накладних №1047 від 31.12.2013 в кількості 2307,26 л по ціні 8.00грн/лна суму 18458,07 грн. сума ПДВ 3691,61грн., №532 від 17.11.2013 в кількості 2428,84л по ціні 8,00грн/л на суму 19430,73грн. сума ПДВ 3886,14грн. Згідно первинних бухгалтерських документів встановлено, що у грудні 2013 року відстань, на яку було здійснено вантажні перевезення становить 6710км. Необхідна кількість пального на даний кілометраж становить 6710км.*50л/100км.= 3355л.

Таким чином, на думку податкової, до складу податкового кредиту надлишково включено 1381,10л.палива за ціною 8,00грн./л. (середня вартість палива із податкових накладних за даний період) на суму 11048,80грн., сума ПДВ становить 2209,76грн.,платником не надано документального підтвердження того, що дана кількість дизельного пального використана у господарській діяльності позивача.

Вирішуючи даний спір суд виходить з наступного.

Статтею 3 Закону України №996-ІV від 16.07.1999 «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» (далі - Закон №996-ІV) передбачено, що бухгалтерський облік є обов'язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

Відповідно до ч.1 ст.9 Закону №996-ІV, підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.

Статтею 1 Закону № 996-ХІV визначено, що первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 вказаного Закону, первинні документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях та повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Таким чином, для надання юридичної сили і доказовості, первинні документи повинні бути складені відповідно до вимог чинного законодавства та не порушувати публічний порядок.

Крім того, будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції.Якщо ж фактичного здійснення господарської операції не було, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені чинним законодавством.

З урахуванням викладеного, для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції.

Згідно зі статтею 1 Закону №996-ХІV господарською операцією є дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства.

Таким чином, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Необхідність підтвердження господарських операцій первинними документами визначена п.п.1.2 п.1, п.п.2.1 п.2 Положення про документальне забезпечення записів бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995№ 88 і зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 05.06.1995 за № 168/704 (далі - Положення №88), первинні документи - це письмові свідоцтва, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації на їх проведення.

Пунктом 2.4 Положення №88 встановлено, що первинні документи (на паперових і машинозчитуваних носіях інформації) для надання їм юридичної сили і доказовості повинні мати такі обов'язкові реквізити: назва підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), код форми, дата і місце складання, зміст господарської операції та їївимірники (у натуральному і вартісному виразі), посади, прізвища і підписи осіб, відповідальних за дозвіл та здійснення господарської операції і складання первинного документа.

В акті перевірки не наведено, у чому саме надані позивачем первинні документи не відповідають наведеним вимогам Закону. Контрагенти позивача, на момент здійснення господарських операцій з ним, були зареєстровані як юридичні особи та як платники податку на додану вартість. Крім того, у акті перевіркине спростовано фактів наявності контрагентів позивача на час здійснення господарських операцій в Єдиному державному реєстрі підприємств та організацій України та наявності в них свідоцтва про реєстрацію платника ПДВ.

Разом з тим, матеріалами справи спростовується посилання податкової на те, що у позивача відсутні документи первинного бухгалтерського та податкового обліку по операціях з придбання паливно-мастильних матеріалів.

Аналізуючи доводи відповідача щодо порушення позивачем вимог податкового законодавства, суд зазначає наступне.

Підприємець на загальній системі оподаткування, до якого відноситься позивач, зменшує свій загальний оподатковуваний дохід (виручка у грошовій та негрошовій формі) на суму документально підтверджених витрат, які безпосередньо пов'язані з отриманням доходів.

Згідно з нормами статті 177 Податкового кодексу України доходи фізичних осіб - підприємців, отримані протягом календарного року від провадження господарської діяльності, оподатковуються за ставками, визначеними в пункті 167.1 статті 167 цього Кодексу.

Відповідно до п. 177.2 ст.172 Податкового кодексу України, об'єктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та негрошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов'язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи - підприємця.

Згідно з п. 177.3 ст.177 Податкового кодексу України, для фізичної особи - підприємця, зареєстрованого як платник податку на додану вартість, не включаються до витрат і доходу суми податку на додану вартість, що входять до ціни придбаних або проданих товарів (робіт, послуг).

Відповідно до п.177.4 Податкового кодексу України до переліку витрат, безпосередньо пов'язаних з отриманням доходів, належать документально підтверджені витрати, що включаються до витрат операційної діяльності згідно з розділом III цього Кодексу.

Пунктом 177.5 статті 177 Податкового кодексу України передбачено, що фізичні особи - підприємці подають до контролюючого органу податкову декларацію за місцем своєї податкової адреси за результатами календарного року у строки, встановлені цим Кодексом для річного звітного податкового періоду, в якій також зазначаються авансові платежі з податку на доходи.

Судом досліджені надані позивачем декларації та встановлено, що останнім у 2012-2013 роках задекларовані показники чистого оподатковуваного доходу та сум, з яких сплачується єдиний внесок на загальне обов'язкове державне соціальне страхування, документально підтвердженні та пов'язані з господарською діяльністю підприємця. Вартість придбаних паливно-мастильних матеріалів обґрунтовано включена до витрат підприємця, а їх фактичне використання у господарської діяльності підтверджена відповідними первинними документами, а саме актами замірів фактичних витрат палива, наказами про затвердження витрат палива, шляховими листами, бухгалтерською довідкою про списання палива та іншими.

Відповідно до ст. 32 наказу Міністерства транспорту України від 05.02.2001 № 65 «Про затвердження Методичних рекомендацій з формування собівартості перевезень (робіт, послуг) на транспорті», до статті калькуляції «Прямі матеріальні витрати» включається вартість усіх видів пально-мастильних та інших матеріалів (включаючи транспортно-заготівельні витрати), що використані як безпосередньо на виконання перевезень (робіт, послуг), так і на технологічні операції в процесі підготовки рухомого складу до експлуатації, а також витрати пально-мастильних матеріалів на допоміжно-службовий, учбово-тренувальний та невиробничий нальоти годин.

Таким чином, процес надання автомобіля під завантаження, транспортування, розвантаження вантажу та доставка автомобіля від пункту розвантаження до місця йогозберігання є діями, які супроводжують одну господарську операцію і без наявності хоча б однієї із них, господарська операція відбутись не може.

Отже, на формування витрат позивача впливають всі дії з моменту відбуття транспортного засобу до пункту завантаження до моменту його повернення в пункт зберігання або відбуття від місця розвантаження в інший пункт завантаження для здійснення іншої господарської операції.

Стосовно посилань відповідача в акті перевірки, що позивачем безпідставно завищені зазначені ним витрати дизельного палива та безпідставно віднесена зайва вартість придбаного палива до витрат, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

В якості обґрунтування зазначеного висновку, податковий орган посилається на постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 02.10.2012 по справі №0870/7052/12, якою начебто встановлено, що витрати дизельного палива на 100 км повинні складати 50 літрів.

Проте у вказаній постанові лише вказано, що «Згідно шляхових листів з урахуванням подачі автомобілів та причепів під загрузку і вигрузку, (….). дизпалива використано з розрахунку 50л/100». Однак суд не досліджував питання щодо сталого (незмінного) використання дизпалива, автомобілів, які його використовують та не зазначав, що його розхід завжди є незмінним.

При проведенні перевірки податковий орган також не досліджував якими автомобілями здійснювались перевезення, їх вантажопід'ємність, об'єм двигунів, знос (чи є вони тими ж самими, ідентичними, іншими ніж ті, перевезення якими досліджувалось при розгляді справи №0870/7052/12), а також маршрут та інші фактори, які впливаютьна витрати дизельного пального.

Цифра 50л на 100 км не є сталою і ґрунтується лише на припущеннях податкового органу (без врахування всіх факторів та обставин), що є неприпустимим.

Інших документальних доказів, які б підтверджували позицію податкового органу, відповідач суду не надав.

Стосовно посилання відповідача на невключення позивачем до складу доходу у декларації про доходи та майновий стан № від 04.02.2013 оплати, яка надійшла позивачу 04.01.2012, за надані автопослуги ДП «Сангрант Плюс» згідно договору № 0036СА від 06.09.2011, в сумі 1 376грн. в т.ч. ПДВ 229,33грн., суд зазначає, що на підставі рахунку №9 від 30.12.2011 позивачем такий дохід був відображений у книзі обліку доходів і витрат за 2011 рік - 30.12.2011 та, відповідно, включенийдо складу доходів 2011 року у відповідній декларації за 2011 рік. З наведених підстав посилання відповідача про заниження позивачем своїх доходів на зазначену суму є безпідставним.

Так саме, і податкові зобов'язання по операціях із ДП «Сангрант Плюс» на суму 229,33грн., були відображені позивачем у податковій декларації з ПДВ за грудень 2011 року, а тому посилання відповідача на зиниження позивачем своїх зобов'язань з ПДВ на зазначену суму є безпідставним.

Щодо висновків акту перевірку стосовно завищення задекларованого податкового кредиту суд зазначає, що за загальним правилом право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у платника податку в разі здійснення ним операцій, передбачених пунктом 198.1 статті 198 ПК України, а дата виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту визначається датою події, що відбулася раніше, чи датою списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг, чи датою отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною (пункт 198.2 статті 198 Податкового кодексуУкраїни). При цьому податкова накладна має бути оформлена, видана та зареєстрована платником податків, який здійснює операції з постачання товарів/послуг відповідно до вимог, передбачених статтею 201 Податкового кодексуУкраїни.

Згідно з п.7 Порядку ведення реєстру виданих та отриманих податкових накладних, затвердженого наказом Державної податкової адміністрації України № 1002 від 24.12.2010,встановлено, що Реєстр є основою для відображення зведених результатів обліку в податкових деклараціях з податку на додану вартість. Підставою для відображення зведених результатів обліку в податкових деклараціях з податку на додану вартість є саме проведені господарські операції, підтверджені податковими накладними чи іншими документами відповідно до вимог, передбачених статтею 201 Податкового кодексу України.

Відповідно до норм статті 198 Податкового кодексу України платник податку може включити на підставі бухгалтерської довідки до податкового кредиту виходячи з бази оподаткування, визначеної відповідно до пункту 189.1 статті 189 цього Кодексу, суми податку, сплачені нараховані) у вартості товарів/послуг, необоротних активів, що не були включені до складу податкового кредиту при придбанні або виготовленні таких товарів/послуг, необоротних активів, та/або з яких були визначені податкові зобов'язання відповідно до цього пункту, у разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи починають використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності, у тому числі переведення невиробничих необоротних активів до складу виробничих необоротних активів.

З метою застосування цього пункту податкові зобов'язання і податковий кредит визначаються на дату початку фактичного використання товарів/послуг, необоротних активів, визначену в первинних документах, складених відповідно до Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні».

Твердження в акті перевірки, про відсутність деяких податкових накладних, податковий кредит по яким в сумі 8655,31 грн. задекларований позивачем, суд вважає необґрунтованими та такими, що спростовуються фактичною наявністю належним чином оформлених та включених до реестру податкових накладних, копії яких долучені позивачем до матеріалів справи.

Згідно з пунктом 44.1 статті 44 Податкового кодексу України для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Статтею 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» визначено, що первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення. Отже, будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції. З урахуванням викладеного для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції. Господарською операцією є дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства. Таким чином, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків. Вимога щодо реальних змін майнового стану платника податків як обов'язкова ознака господарської операції кореспондує з нормами Податкового кодексу України.

Відповідно до пункту 198.3 статті 198 Податкового кодексу України, податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, зарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з:

- придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку;

- придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Таким чином, витрати для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на прибуток, а також податковий кредит для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на додану вартість, які були задекларовані позивачем на протязі 2012- 2013 років, фактично здійснені і підтверджені належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарських операцій, які є підставою для формування податкового обліку платника податків.

Згідно ч.1 ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

В акті перевірки відсутнє чітке викладення змісту виявлених порушень, не надано їх документального підтвердження та не відібрано жодних пояснень підприємця щодо встановлених порушень. Висновки акту перевірки ґрунтуються переважно на припущеннях, що є порушенням вимог чинного законодавства. Належними документальними доказами не підтверджені порушення позивачем вимог Податкового кодексу України, зазначені в акті перевірки.

Щодо заниження суми єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування в 2012 та 2013 роках суд зазначає наступне.

Як зазначено в акті перевірки підставою для нарахування суми єданого внеску та штрафних санкцій за ненарахування такого внеску стали висновки податкової про заниження позивачем бази оподаткування податком на доходи фізичних осіб, яке викладене вище.

З урахуванням висновку суду про відсутність події порушення позивачем вимог податкового законодавства з приводу податку на доходи фізичних осіб, суд дійшов висновку про відсутність факту заниження позивачем своїх зобов'язань з єдиного внеску, а відтак, і про відсутність правових підстав для нарахування позивачу штрафних санкцій за ненарахування такого єдиного внеску.

На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку про відсутність з боку позивачапорушень вимог податкового законодавства та законодавства з приводу єдиного внеску, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню, а спірні рішенні такими, що підлягають скасуванню.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійсненні нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа).

На підставі вищевикладеного та керуючись 69, 70, 71, 158 - 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Адміністративний позов Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 задовольнити.

2. Визнати протиправними та скасувати винесені Пологівською об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління Міндоходів у Запорізькій області: податкові повідомлення-рішення від 30 жовтня 2014 року №, від 30 жовтня 2014 року №; рішення від 30 жовтня 2014 № про застосування штрафних санкцій за донарахування територіальним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску; вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 10 жовтня 2014 року №Ф-.

3. Повернути з Державного бюджету України на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 182 (сто вісімдесят дві) гривні 70 копійок.

Постанова набирає законної сили відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Ю.П.Бойченко