Справа № 808/5890/14
Суддя: Баранник Н.П.
Дата ухвалення: 2015-11-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

10 листопада 2015 рокусправа № 808/5890/14

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Баранник Н.П.

суддів: Малиш Н.І. Щербака А.А.

за участю секретаря судового засідання: Спірічева Я.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у Запорізькій області на постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 09 червня 2015 року у справі № 808/5890/14 за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Хераеус електро-найт Україна" до Головного управління Державної фіскальної служби у Запорізькій області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Хераеус електро-найт Україна" (далі - позивач) звернулось до суду з позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у Запорізькій області (далі - відповідач) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень № 021 та № 022 від 26.06.2014 р..

Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 09 червня 2015 року адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Хераеус електро-найт Україна" задоволено повністю.

Відповідач із рішенням суду не погодився та подав апеляційну скаргу. В скарзі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, відповідач просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову, якою відмовити у задоволенні позову.

Відповідно до ч.1 ст.41 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, дослідивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи, у червні 2014 року відповідачем була проведена документальна невиїзна перевірка дотримання ТОВ "Хераеус електро-найт Україна" вимог законодавства України з питань державної митної справи, у тому числі своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати митних платежів при ввезенні товарів на митну територію України, про що складено акт № н/009/14/08-01/ від 12.06.2014.

За висновками акту перевірки при митному оформленні товарів "Частини чутливих елементів приладів для вимірювання температури в розплавах металів: Positherm вставка... (платинородієвий дріт укладений в скляну трубку)..." та "Частини чутливих елементів приладів для вимірювання температури в розплавах металів: Датчик "Сопtilance"... (платинородієвий дріт укладений в алюмінієво-графітну оболонку..." за кодом згідно УКТЗЕД , які імпортувалися за митними деклараціями, оформленими в період з 31.05.2011 по 22.04.2014, ТОВ "ХЕН Україна" порушено вимоги Основних правил інтерпретації класифікації товарів, зокрема № 1, 2(а) та 6, затверджених Законом України "Про Митний тариф України" від 05.04.2001 № 2371-III (із змінами та доповненнями), чинного на час митного оформлення, та Основних правил інтерпретації класифікації товарів, зокрема № 1, 2(а) та 6, затверджених Законом України "Про митний тариф України" від 19.09.2013 № 584-VІІ, Приміток до розділу ХVІІІ, групи 90 УКТ ЗЕД, затверджених Законом України "Про Митний тариф України" від 05.04.2001 № 2371-III (із змінами та доповненнями), чинного на час митного оформлення, та Приміток до розділу XVIII групи 90 УКТ ЗЕД, затверджених Законом України "Про митний тариф України" від 19.09.2013 №584-VII, Пояснень до УКТЗЕД, затверджених наказом Держмитслужби від 30.12.2010 №1561, чинного на час митного оформлення, та Пояснень до товарної позиції 9025 УКТЗЕД, затверджених наказом Міністерства доходів і зборів України від14.01.2014 № 15, що призвело до заниження податкового зобов'язання зі сплати митних платежів на загальну суму 1 122 525,04 грн. й підлягає перерахуванню до Державного бюджету України, з них:

- ввізне мито (вид 020) у сумі 935 437,53 грн.;

- ПДВ (вид 028) у сумі 187 087,51 грн.

На підставі акту перевірки ГУ Міндоходів у Запорізькій області в адресу позивача направлені податкові повідомлення-рішення:

- № 021 від 26.06.2014, яким визначено суму податкового зобов'язання за платежем: податок на додану вартість у сумі 271 060,80 грн. (у тому числі: за основним платежем -180 707,10 грн., за штрафними санкціями - 90 353,70 грн.);

- № 022 від 26.06.2014, яким визначено суму податкового зобов'язання за платежем: ввізне мито у сумі 1 355 303,35 грн. (у тому числі: за основним платежем - 903 535,47 грн., за штрафними санкціями - 451 767,88 грн.).

Зазначені податкові повідомлення-рішення були предметом адміністративного оскарження, за наслідком якого скарга ТОВ "ХЕН Україна" залишена без задоволення, а податкові повідомлення-рішення - без змін.

Позивач, вважаючи прийняті відповідачем податкові повідомлення-рішення протиправними, звернувся до суду з позовом про їх скасування.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, яким позовні вимоги позивача було задоволено, враховуючи наступне.

ТОВ "Хераеус електро-найт Україна" є суб'єктом зовнішньоекономічної діяльності. У перевіреному періоді (з 31.05.2011 по 22.04.2014) позивачем здійснювався імпорт товарів (вставки Positherm, датчики Соntilance) за кодом УКТ ЗЕД 9025 90 00 98 (частини і приладдя: інші).

На час виникнення та існування спірних відносин (перевірка охоплює період з 31.05.2011 по 22.04.2014) митні правовідносини регулювалися двома кодексами: Митним кодексом України від 11.07.2002 № 92-IV (далі по тексту - МКУ 2002), що діяв до 01.06.2012, та Митним кодексом від 13.03.2012 № 4495-VI (далі по тексту - МКУ 2012), що набрав чинності з 01.06.2012 та діє на цей час.

Згідно з обов'язками, покладеними на декларанта ст. 88 МКУ 2002, декларант не визначав код товару, а лише заявляв (декларував) його у вантажно-митній декларації.

За приписами ст. 313 МКУ 2002 класифікація товарів, тобто віднесення товарів до класифікаційних групувань, зазначених в Українській класифікації товарів зовнішньоекономічної діяльності (УКТЗЕД), була виключною компетенцією митних органів.

Відповідно до ст. 69 МКУ 2002 незалежно від закінчення операцій митного контролю, оформлення та пропуску товарів і транспортних засобів митний контроль за ними може здійснюватися, якщо є достатні підстави вважати, що мають місце порушення законодавства України чи міжнародного договору України, укладеного в установленому законом порядку, контроль за виконанням яких покладено законом на митні органи. Аналогічна норму містить і ст. 69 МКУ 2012.

Відповідно до ст. 86 МКУ 2002 митна декларація приймається митним органом, якщо встановлено, що в ній містяться всі необхідні відомості і до неї додано всі необхідні документи. З моменту прийняття митної декларації вона є документом, що засвідчує факти, які мають юридичне значення.

За приписами ч. 1 ст. 257 МКУ 2012 декларант під час декларування зобов'язаний заявити за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точні відомості про товари, що необхідні для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При цьому в графі 31 митної декларації повинні були бути зазначені всі необхідні характеристики товару, що мають суттєве значення для його правильної класифікації. Такі відомості повинні бути документально підтвердженими.

Згідно частин 1, 2 ст. 69 МКУ 2012 товари при їх декларуванні підлягають класифікації, тобто у відношенні товарів визначаються коди відповідно до класифікаційних групувань, зазначених в УКТ ЗЕД. Органи доходів і зборів здійснюють контроль правильності класифікації товарів, поданих до митного оформлення, згідно з УКТ ЗЕД.

Частиною 4 ст. 69 Митного кодексу України 2012 року закріплено право органу доходів і зборів самостійно класифікувати товари у разі виявлення під час митного оформлення товарів або після нього порушення правил класифікації товарів.

Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 336 МКУ 2012 митний контроль здійснюється безпосередньо посадовими особами органів доходів і зборів шляхом проведення документальних перевірок дотримання вимог законодавства України з питань державної митної справи, у тому числі своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати митних платежів;

Статтею 352 МКУ 2012 передбачено, що посадовими особами митних органів під час проведення перевірок можуть бути використані: документи, визначені цим Кодексом; податкова інформація, експертні висновки, судові рішення, отримані від уповноважених органів іноземних держав документально підтверджені відомості щодо вартісних, кількісних або якісних характеристик, країни походження, складу та інших характеристик, які мають значення для оподаткування товарів, їх ввезення (пересилання) на митну територію України або на територію вільної митної зони чи вивезення (пересилання) за межі митної території України або території вільної митної зони, які відрізняються від задекларованих під час митного оформлення; інші матеріали, отриманні в порядку та спосіб, передбачені цим Кодексом або іншими законами України.

Обґрунтовуючи наявність порушень з боку позивача, відповідач в акті перевірки послався на прийняття Запорізькою митницею Міндоходів Рішення про визначення коду товару від 18.03.2014 № КТ-106-2014, яким здійснено перекласифікацію товару "Вставки "Positherm" за УКТ ЗЕД з коду 9025 90 00 98 (частини і приладдя: інші) на код 9025 19 80 10 (перетворювачі термоелектричні для вимірювання температури рідкого розплаву металів) та змінено опис товару на "Перетворювач термоелектричний (термопара). Також відповідач послався на листи Департаменту митної справи Міністерства доходів і зборів України та інформацію, наявну в мережі Інтернет, стосовно поняття "термопара". На підставі зазначено Відповідач дійшов висновку, що товари Positherm вставка тип В та тип S і датчики Соntilance HD 900-GA повинні класифікуватися в товарній підкатегорії 9025 19 80 10 згідно УКТ ЗЕД.

Відповідно до Закону України "Про митний тариф" до ввезених на митну територію України товарів, віднесених до товарної підкатегорії 9025 90 00 98, застосовується ставка мита у розмірі 5 %, у той час як для товарів з кодом 9025 19 80 10, що визначений Рішенням Запорізької митниці, та на якому наполягає відповідач, передбачено застосування ставки у розмірі 10 %.

З огляду на зазначене, відповідач дійшов висновку про заниження позивачем податкових зобов'язань з ввізного мита у сумі 935 437,53 грн. та ПДВ у сумі 187 087,51 грн. за період з 31.05.2011 по 22.04.2014.

Судом встановлено, що рішення про визначення коду товару від 18.03.2014 № КТ-106-2014, що стало підставою для висновку відповідача про порушення позивачем митного законодавства, Товариство оскаржило в судовому порядку. Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 12.06.2014 у справі №808/2708/14, що набрала законної сили, зазначене рішення було визнано протиправним та скасовано як таке, що прийнято з порушенням УКТ ЗЕД.

Як встановлено з матеріалів справи і не заперечується відповідачем, товар "Вставки "Positherm" позивач імпортує протягом тривалого часу - з 2007 року, і до березня 2014 року жодних зауважень щодо правильності їх класифікації у митного органу не виникало.

Таким чином, з 2007 року до березня 2014 року контролюючий орган підтверджував правильність визначення коду товарів, приймаючи митні декларації та здійснюючи митне оформлення вставок "Positherm" за кодом 9025 90 00 98 згідно УКТ ЗЕД і надаючи дозвіл на випуск даних товарів у вільний обіг.

Що стосується датчиків "Соntilance", то з боку Запорізької митниці будь-яких зауважень щодо правильності класифікації зазначеного товару не виникало, як не приймалося і рішень про його перекласифікацію, даний товар безперешкодно випущений у вільний обіг, що свідчить про класифікацію його митним органом відповідно до коду, заявленого у митній декларації.

Як встановлено з акту перевірки, податковим органом фактично перевірені ті ж документи та відомості, що були в наявності у митного органу під час проведення митного оформлення товару і випуску його у вільний обіг.

Аналіз положень як попереднього, так і діючого митного законодавства свідчить про можливість митного контролю після завершення митного оформлення за умови обґрунтованої підозри, що під час пропуску товарів і транспортних засобів через митний кордон України було допущено порушення законодавства України.

Проте, під час перевірки таких обставин відповідачем не встановлено.

Докази подання позивачем неповної, недостовірної, неправдивої інформації митному органові при декларуванні спірних товарів в акті перевірки не наводяться.

Отже, всупереч ст. 71 КАС України, будь-яких доказів виявлення під час митного оформлення товарів або після нього порушення підприємством правил класифікації (що відповідно до ч. 4 ст. 69 Митного кодексу України є умовою для самостійної класифікації товарів митним органом) відповідачем під час судового розгляду надано не було, що свідчить про відсутність правових підстав для здійснення перекласифікації товарного коду вставок "Positherm" та датчиків "Соntilance".

Відповідно до ст. 17 Закону України "Про єдиний митний тариф" від 05.02.1992 за №2097 (діяв до 01.06.2012) мито нараховується митним органом України відповідно до цього Закону і ставок Єдиного митного тарифу України, чинними на день подання митної декларації.

Таким чином, до 01.06.2012 митний орган самостійно класифікував товар, а, відповідно, і визначав суму мита, збору, податку на додану вартість до сплати.

Подальше декларування товару відбувалося на підставі вже перевірених відомостей та документів, що підтверджують правильність класифікації товарів за кодом 9025 90 00 98.

За приписами пункту 1.2 статті 1 ПКУ правила оподаткування товарів або послуг, що переміщуються через митний кордон України, визначаються цим Кодексом, крім оподаткування ввізним (імпортним) митом або вивізним (експортним) митом, які встановлюються Митним кодексом України та іншими законами з питань митної справи.

Оскільки, приймаючи вантажно-митні декларації, митний орган відніс товар до певного коду товарної номенклатури та пропустив його на митну територію України (після сплати імпортером передбачених законом податків і зборів), то в подальшому у контролюючого органу не має правових підстав для прийняття податкових повідомлень-рішень про донарахування податкових зобов'язань, у зв'язку з виявленням помилки у класифікації товару, зокрема, з посиланням на результати невиїзної документальної перевірки та на положення пп. ст. 54 Податкового кодексу України. Винятком може бути випадок, коли встановлено змову між декларантом і митним органом, спрямовану на заниження обов'язкових платежів.

З урахуванням викладеного, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо не доведеності відповідачем правомірності прийнятих податкових повідомлень-рішень, а тому заявлені позивачем вимоги про їх скасування підлягали задоволенню.

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, і підстави для його скасування відсутні.

Керуючись п.1 ч.1 ст.198, ст.ст. 200, 205, 206 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у Запорізькій області - залишити без задоволення.

Постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 09 червня 2015 року у справі № 808/5890/14 - залишити без змін.

Ухвала Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в порядку та строки, визначені ст. 212 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий: Н.П. Баранник

Суддя: Н.І. Малиш

Суддя: А.А. Щербак