Справа № 2-а-1313/10
Суддя: Слурденко О. І.
Дата ухвалення: 2010-11-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа №2-а-1313/2010
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2010 року Чугуївський міський суд Харківський області у складі: головуючого - судді Слурденко О.І., при секретарі Шиловій І.В. розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Чугуєві адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до старшого державного інспектора з контролю за використанням та охороною земель відділу Держкомзему Чугуївського району Харківської області ОСОБА_2 про визнання протоколу про адміністративне правопорушення, постанови про накладення адміністративного стягнення та припису щодо усунення порушень недійсними, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач подав до суду адміністративний позов за яким просить визнати протокол про адміністративне правопорушення складений в відношенні нього 13.10.2010 року інспектором з контролю за використанням та охороною земель відділу Держкомзему Чугуївського району, постанову про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у сумі 1360 гривень та припис від 13.10.2010 року щодо усунення порушень - неправомірними.

Обґрунтовуючи свої вимоги позивач вказав, що 13.10 2010 року інспектором в відношенні нього було складено протокол про адміністративне правопорушення в якому зазначено, що позивач, який вступив у володіння земельною ділянкою № 79 розташованою на території Введенської селищної ради (поблизу с. Зелений Колодязь) не обробляє належним чином землю площею 7,0515 га призначену для сільськогосподарського виробництва, а саме не вживає заходів по боротьбі з бур'янами.

Відповідач того ж дня виніс постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності за порушення вимог п.п. 2) п.1 ст 96 та п.п. в),г) п.1 ст. 211 ЗК України та ст. 35 ЗУ «Про охорону земель» у вигляді штрафу у сумі 1360 гривень та склав припис з вимогою усунути порушення до 13.11.2010 року.

Тоді, як вищезазначені порушення були вчинені не позивачем, а землекористувачем СТОВ «Колос 2000», у якого вищевказана земельна ділянка знаходиться у оренді з 2006 року. Крім того, вищевказана земельна ділянка не була реально виділена, що унеможливлює встановити розташування 7,0515 га в загальній земельній площі сільськогосподарського призначення. У заходах щодо розмежування та встановлення меж земельної ділянки, відповідачу відділ Держкомзему Чугуївського району відмовляє. Свої заперечення стосовно вказаних інспектором порушень, позивач повідомив усно та виклав в письмових поясненнях по суті порушення в протоколі.

Позивач просить визнати постанову про накладення адміністративного штрафу, протокол про адміністративне правопорушення та припис щодо усунення порушень неправомірними, скасувати постанову про накладення на нього адмінштрафу.

Сторони в судове засідання не з'явилися. Позивач надав суду письмову заяву про підтримку позовних вимог у повному обсязі та проханням слухати справу без його участі. Відповідач, надавши суду заперечення проти позову, в яких пояснює, що дійсно сектором Державної інспекції з контролю за використанням та охороною земель відділу Держкомзему у Чугуївському районі з виїздом на місцевість була проведена перевірка дотримання вимог земельного законодавства на земельній ділянці № 79 сільськогосподарського призначення розташованій на території Введенської селищної ради Чугуївського району, яка на праві приватної власності належить ОСОБА_1 В ході перевірки було встановлено вищевказані порушення і притягнуто позивача до адміністративної відповідальності передбаченою ст. 52 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Вважають, що дії інспектора є цілком законними, тому просять в задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі. Дослідивши матеріали справи, суд надходить до наступного.

Після смерті батька, який помер 01.10.2007 року, відповідач прийняв спадщину, до складу якої входить і земельна ділянка площею 7,0515га розташована на території Введенської селищної ради (поблизу с. Зелений Колодязь) призначена для сільськогосподарського виробництва. 09.09.2009 року позивач отримав на своє ім'я Державний акт серії ЯЕ № 528346 про право власності на земельну ділянку з кадастровим № :05:000:0082.

Відповідно до ст. 78 ЗК право власності на землю - це право володіти, користуватися та розпоряджатися земельними ділянками.

Після прийняття спадку, позивач вступив у володіння вищевказаною земельною ділянкою, однак його право на користування нею обмежене, оскільки, за життя батько позивача уклав з СТОВ «Колос 2000» договір оренди цієї земельної ділянки, терміном на п'ять років, яке продовжує користуватися земельною ділянкою здійснюючи на ній посіви озимої пшениці та соняшнику. Факт користування земельною ділянкою підтверджує і сам землекористувач (лист СТОВ «Колос 2000», вих. № 30 від 22.04.2010 року). Факт існування договору оренди землекористувач також підтверджує листом № 156 від 23.08.2007 року та листом від 09.03.2010 року про існування заборгованості у виплаті позивачеві орендної плати за земельну ділянку № 79.

З метою визначення законності підстав для користування земельною ділянкою СТОВ «Колос 2000» та встановлення меж земельної ділянки № 79 в натурі (на місцевості) позивач звернувся до відділу Держкомзему у Чугуївському районі. Після чого, інспектором з контролю за використанням та охороною земель відділу Держкомзему у Чугуївському районі було здійснено виїзд місцевість після якого на позивача 13.10.2010 року було складено протокол № 260408 про адміністративне правопорушення в яком зазначено, що він як власник земельної ділянки № 79 розташованої на території Введенської селищної ради (поблизу с. Зелений Колодязь) не обробляє свою земельну ділянку, чим порушив п.п. 2) п. 1 ст 96 та п.п. в),г) п.1 ст. 211 ЗК України та ст. 35 ЗУ «Про охорону земель».

Вищевказані порушення вказані і у постанові про накладення адміністративного стягнення № 260012 від 13.10.2010 року, якою на відповідача було накладено штраф у розмірі 1360 гривень, передбачений ст. 52 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Як вбачається із змісту ст. 125 Земельного кодексу України право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації. Право на оренду земельної ділянки виникає після укладення договору оренди і його державної реєстрації. Приступати до використання земельної ділянки до встановлення її меж в натурі (на місцевості), одержання документа, що посвідчує право власності на неї, та державної реєстрації забороняється.

Як встановлено в ході розгляду справи, власником земельної ділянки № 79 розташованої на території Введенської селищної ради (поблизу с. Зелений Колодязь) є позивач. Землекористувачем є СТОВ «Колос 2000», яке в 2006 року уклало Договір оренди вищевказаної земельної ділянки з батьком позивача строком на п'ять років. Вищевказаний договір ні однією із сторін розірвано не було. Згідно до ст. 13 Закону України «Про оренду землі», договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Відповідно до загальних положень про найм (оренду), а саме згідно до ст.770 ЦК України у разі зміни власника речі, переданої у найм, до нового власника переходять права та обов'язки наймодавця.

Отже, на даний час згідно до умов та строку договору оренди земельної ділянки № 79, розташованої на території Введенської селищної ради вона і досі знаходиться в користуванні у СТОВ «Колос 2000».

Статтею 96 ЗК України обов'язок у сфері ефективного використання земельних ділянок покладено саме на землекористувачів.

В статті 35 Закону України «Про охорону земель», чітко визначений перелік вимог до власників і землекористувачів, у тому числі орендарів, земельних ділянок при здійсненні господарської діяльності. Так, власники і землекористувачі, в тому числі орендарі, земельних ділянок при здійсненні господарської діяльності зобов'язані дотримуватися вимог земельного та природоохоронного законодавства України; проводити на земельних ділянках господарську діяльність способами, які не завдають шкідливого впливу на стан земель та родючість ґрунтів; підвищувати родючість грунтів та зберігати інші корисні властивості землі на основі застосування екологобезпечних технологій обробітку і техніки, здійснення інших заходів, які зменшують негативний вплив на ґрунти, запобігають безповоротній втраті гумусу, поживних елементів тощо; дотримуватися стандартів, нормативів при здійсненні протиерозійних, агротехнічних, агрохімічних, меліоративних та інших заходів, пов'язаних з охороною земель, збереженням і підвищенням родючості ґрунтів; надавати відповідним органам виконавчої влади та органам місцевого самоврядування відомості про застосування пестицидів та агрохімікатів; сприяти систематичному проведенню вишукувальних, обстежувальних, розвідувальних робіт за станом земель, динамікою родючості ґрунтів;своєчасно інформувати відповідні органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування щодо стану, деградації та забруднення земельних ділянок;забезпечувати додержання встановленого законодавством України режиму використання земель, що підлягають особливій охороні; забезпечувати використання земельних ділянок за цільовим призначенням та дотримуватися встановлених обмежень (обтяжень) на земельну ділянку; забезпечувати захист земель від ерозії, виснаження, забруднення, засмічення, засолення, осолонцювання, підкислення, перезволоження, підтоплення, заростання бур'янами, чагарниками і дрібноліссям; уживати заходів щодо запобігання негативному і екологонебезпечному впливу на земельні ділянки та ліквідації наслідків цього впливу. Таким чином, норми вищевказаної статті стосуються в першу чергу орендаря, як реального землекористувача, а не власника.

Крім того, відсутність встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) унеможливлює з точністю встановити місце знаходження 7,0515 га, що належать позивачу в загальній площі земель сільськогосподарського призначення на території Введенської селищної ради.

Згідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до відповідальності.

При накладанні стягнення враховується характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність.

При винесені постанови відповідно до ст.268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право зокрема: знайомитися з матеріалами справи; давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням.

Оскільки, справа про адміністративне правопорушення розглядалася відразу ж, то позивач не мав ні часу, ні можливості звернутися за юридичною допомогою, що є порушенням процесу при розгляді справи про адміністративне правопорушення.

Відповідачем не було пред'явлено достатньо доказів по справі про адміністративне правопорушення, які б однозначно вказували на винність позивача. Доказами по справі про адміністративне правопорушення відповідно до ст. 251 КУпАП є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи,яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показанням технічних приладів та технічних засобів, що мають функцію фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відєозапису , які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм, стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення відповідачем не були належним чином з'ясовані всі обставини, що мають істотне значення для вирішення питання про притягнення до адміністративної відповідальності позивача, як того вимагає ст. 280 КАСУ.

Складений з такими недоліками протокол про адміністративне правопорушення унеможливлює визначення складу адміністративного правопорушення і тягне за собою неправомірність постанови про накладення адміністративного стягнення.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 158-163 КАС України, ст.ст.9, 251, 254, 268 КУпАП, ст. ст. 759-763, 770 ЦК України, ст. ст. 78, 96, 125 Земельного Кодексу України, ст. 13 Закону України «Про оренду землі», ст. 35 Закону України «Про охорону земель», суд -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до старшого державного інспектора з контролю за використанням та охороною земель відділу Держкомзему Чугуївського району Харківської області ОСОБА_2 про визнання протоколу про адміністративне правопорушення, постанови про накладення адміністративного стягнення та припису щодо усунення порушень недійсними, - задовольнити.

Визнати протиправними складений протокол №260408 від 13.11.2010 року про адміністративне правопорушення та ухвалену постанову №260012 про накладення адміністративного стягнення в розмірі 1360 гривень стосовно ОСОБА_1 старшим державним інспектором з контролю за використанням та охороною земель відділу Держкомзему Чугуївського району Харківської області ОСОБА_2 та вважати їх нечинними з моменту складання.

Постанова може бути оскаржена до Харківського адміністративного апеляційного суду шляхом подачі через суд першої інстанції у 10-ти денний строк з дня його проголошення - апеляції.

Суддя -