Справа № 817/714/15
Суддя: Моніч Б.С.
Дата ухвалення: 2015-09-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Гломб Ю.О.
Суддя-доповідач:Моніч Б.С.
УХВАЛА

іменем України

"01" вересня 2015 р. Справа № 817/714/15

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Моніча Б.С.

суддів: Бондарчука І.Ф.

Хаюка С.М.,

розглянувши в письмовому провадженні апеляційну скаргу Сарненської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Рівненській області на постанову Рівненського окружного адміністративного суду від "19" червня 2015 р. у справі за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 до Сарненської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Рівненській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення ,

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_3 звернувся до Рівненського окружного адміністративного суду з позовом до Сарненської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Рівненській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № від 26.11.2014.

В обґрунтування позову заперечив висновки податкового органу щодо завищення суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість у розмірі 9442,00 грн. Зазначив, що всі суми податкового кредиту з ПДВ сформовані на підставі отриманих податкових накладних по оподатковуваних операціях та у межах господарської діяльності.

Постановою Рівненського окружного адміністративного суду від 19.06.2015 року позов задоволено повністю.

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Сарненської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Рівненській області № від 26 листопада 2014 року.

Вирішено питання про судові витрати.

Відповідач не погодився з постановою суду першої інстанції та подав апеляційну скаргу, в якій з посиланням на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати вказану постанову та прийняти нову постанову, якою в позові відмовити.

Сторони в судове засідання не прибули, про дату, час і місце апеляційного розгляду були повідомлені належним чином.

Таким чином, колегія суддів, у відповідності до ст.197 КАС України, вважає за можливе розглядати справу в порядку письмового провадження.

Розглянувши справу в межах, визначених ст. 195 КАС України, дослідивши доводи апеляційної скарги та правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції покликався на те, що позовні вимоги підтверджені належними та допустимими доказами і підлягають до задоволення повністю.

Колегія суддів погоджується з наведеним висновком, виходячи з наступного.

Судом встановлено та стверджено матеріалами справи, що ОСОБА_3 зареєстрований як фізична особа-підприємець Рокитнівською районною державною адміністрацією 29.11.2001 (а.с.6); взятий на облік як платник податків з 30.11.2001, зареєстрований платником податку на додану вартість, свідоцтво № 77787989 від 24.12.2011; фактичний вид діяльності - лісопильне та стругальне виробництво, оптова торгівля лісоматеріалами, про що зазначено безпосередньо в акті перевірки (аркуш акта 2, а.с.89) та сторонами не заперечується.

На підставі наказу від 12.11.2014 № 504 та направлення від 12.11.2014 № 132/17 уповноваженою особою Сарненської ОДПІ ГУ Міндоходів у Рівненській області згідно з пп.78.1.8 п.78.1 ст.78, п.200.11 ст.200 Податкового кодексу України, постанови Кабінету Міністрів України від 27.12.2010 №1238 "Про затвердження переліку достатніх підстав, які надають податковим органом право на проведення документальної позапланової виїзної перевірки платника податку на додану вартість для визначення достовірності нарахування бюджетного відшкодування такого податку" в період з 12.11.2014 по 18.11.2014 проведено документальну позапланову виїзну перевірку правомірності нарахування ОСОБА_3 від'ємного значення різниці між сумою податкового зобов'язязання та сумою податкового кредиту по декларації за липень 2014 року, у сумі 8116 грн., за серпень 2014 року у сумі 13844 грн. та бюджетного відшкодування податку на додану вартість на розрахунковий рахунок за серпень в сумі 8116 грн. та за вересень в сумі 11324 грн., відображених у податкових деклараціях з ПДВ та уточнених розрахунків, поданих за відповідний звітний (податковий) період, а саме серпень 2014 року та вересень 2014 року (вх. № від 18.01.2014).

За результатами перевірки складено акт № 597/17/НОМЕР_2 від 18.11.2014, відповідно до висновків якого перевіркою встановлено порушення п.200.4 ст.200, абз.3 п.198.3 ст.198 розділу V Податкового кодексу України, в результаті чого приватним підприємцем завищено від'ємне значення різниці між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового кредиту липня 2014 року та серпня 2014 року, в результаті чого ФОП ОСОБА_3 завищено суму бюджетного відшкодування за серпень 2014 року в сумі 4594 грн. та за вересень 2014 року в сумі 4848 грн. (а.с.89-93).

Сарненською об'єднаною державною податковою інспекцією ГУ Міндоходів у Рівненській області на підставі акта перевірки № 597/17/НОМЕР_2 від 18.11.2014 прийнято податкове повідомлення-рішення № від 26.11.2014, яким зменшено суму бюджетного відшкодування (у тому числі заявленого в рахунок зменшення податкових зобов'язань наступних періодів) з податку на додану вартість на 9442,00 грн., в тому числі: за серпень 2014 року в сумі 4594,00 грн. та за вересень 2014 року в сумі 4848,00 грн. (а.с.94).

Аналізом результатів опрацювання податкових декларацій за звітні (податкові) періоди починаючи з періоду за наслідками якого виникло від'ємне значення до періоду, у якому заявлено бюджетне відшкодування ПДВ включено (згідно із Додатком 2 (Д2) до декларації з ПДВ за липень-вересень 2014 року), встановлено:

звітний період липень 2014 року: сума податкового кредиту (р.19 декларації) за даними платника 8116 грн., за даними перевірки - 3522 грн.; сума бюджетного відшкодування 3522 грн., не підтверджено суму бюджетного відшкодування (зменшено, відмовлено) - 4594,00 грн.;

звітний період серпень 2014 року: сума податкових зобов'язань (р.9 декларації) за даними платника 2600 грн., за даними перевірки 2600 грн.; сума податкового кредиту (р.19 декларації) за даними платника 11324 грн., за даними перевірки - 6476 грн., сума бюджетного відшкодування 6476 грн., не підтверджено суму бюджетного відшкодування (зменшено, відмовлено) - 4848,00 грн.;

звітний період вересень 2014 року: сума податкового кредиту (р.19 декларації) за даними платника 25366 грн., за даними перевірки - 25366 грн., сума бюджетного відшкодування 25366 грн., не підтверджено суму бюджетного відшкодування (зменшено, відмовлено) - 0,00 грн. (аркуш акта 6, а.с.91).

Перевіркою правомірності визначення податкових зобов'язань та податкового кредиту, розрахунків з бюджетом та показників, відображених у декларації за липень-серпень 2014 року встановлено завищення податкового кредиту в сумі 6875 грн.

Дослідженням акта перевірки встановлено, що станом на 12.11.2014 за результатами опрацювання податкових періодів, починаючи з періоду виникнення від'ємного значення, не встановлено включення ФОП ОСОБА_3 до складу податкового кредиту за липень-серпень 2014 року податкових накладних не зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних.

В акті перевірки зазначено, що ОСОБА_3 до складу податкового кредиту включено придбання наступних товарів згідно з податковими накладними: №105 від 08.07.2014 від ПАТ "Житомирський комбінат силікатних виробів" на суму 22968 грн., в т.ч. ПДВ 4593,60 грн. на придбання блоків з ніздрюватого бетону А-13 С-600х300х200-Д500-В2, (М25)-F25. До перевірки не надано акти на встановлення будь-яких основних засобів, введення їх в експлуатацію тощо. Не надано документального підтвердження необхідності здійснення придбання вищенаведених товарів (блоків з ніздрюватого бетону). Крім того, суб'єктом підприємницької діяльності ОСОБА_3 не рахується транспортних засобів, а також нерухомого майна (будівель, споруд тощо), що підтверджено актом планової документальної перевірки від 15.07.2011 №324/17/НОМЕР_2 (аркуш акта 5, а.с.91).

Перевіркою також встановлено, що у серпні 2014 року СПД ОСОБА_3 до складу податкового кредиту включено придбання товарів згідно з податковою накладною №451 від 28.08.2014 ПАТ "Житомирський комбінат силікатних виробів" на суму 29092,64 грн., в т.ч. ПДВ 4848,77 грн. на придбання блоків з ніздрюватого бетону А-13 С-600х300х200-Д500-В2, (М25)-F25.

У зв'язку з вище викладеним, податковий орган дійшов висновку, що в порушення абз.3 п.198.3 ст.198 Податкового кодексу України СПД ОСОБА_3 до складу податкового кредиту в липні 2014 року віднесено суми сплаченого ПДВ у зв'язку з придбанням матеріалів, які не підлягали використанню в господарській діяльності.

В ході проведення перевірки встановлено, що фактично за результатами звірки даних, зазначених у розрахунку бюджетного відшкодування ПДВ, із даними первинних документів, що підтверджують факт оплати платником товарів/послуг, загальна сума ПДВ що підтверджена до відшкодування складає: за липень 3522 грн. та за серпень в сумі 9043 грн. (аркуш акта 7, а.с.92).

Із врахуванням зазначеного та даних додатка 2 до податкової декларації з ПДВ за липень 2014 року частина залишку від'ємного значення не брала участі у розрахунках бюджетного відшкодування (не погашена податковими зобов'язаннями попередніх податкових періодів) за серпень складає 3522 грн., із врахуванням зазначеного та даних додатка 2 до податкової декларації з ПДВ за серпень 2014 року частина залишку від'ємного значення, фактично сплачена ФОП ОСОБА_3 постачальникам та/або до державного бюджету, не брала участі у розрахунках бюджетного відшкодування (не погашена податковими зобов'язаннями попередніх податкових періодів) за вересень складає 6476 грн. (аркуш акта 8, а.с.92).

Таким чином, на думку податкового органу, встановлено порушення п.200.4 ст.200. п.198.3. ст.198 Податкового кодексу України в результаті чого завищено від'ємне значення різниці між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду за липень 2014 року та серпень 2014 року, чим завищено суму бюджетного відшкодування за серпень 2014 року в сумі 4594,0 грн. та вересень 2014 року в сумі 4848,0 грн.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками відповідача з огляду на наступне.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що основним видом господарської діяльності позивача є лісопильне та стругальне виробництво, просочування деревини, оптова торгівля лісоматеріалами (аркуш акта 2, а.с.89).

Ведення такої господарської діяльності здійснюється позивачем на його власній виробничій базі по переробці деревини, що знаходиться за адресою: с. Рокитне, вул. І.Франка, 99. Вказаний факт підтверджується: рішенням Рокитнівської сільської ради від 14.04.2005 за № 28; дозволом на виконання будівельних робіт № 102 від 26.05.2005; свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 14.09.2013; витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності серія ЕАН №410076 від 14.09.2013; дозволом № -2 від 29.01.2010 на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами; договором оренди землі від 04.01.2011; договором оренди землі від 21.03.2012; технічним паспортом на виробничий будинок (а.с. 54-69, 105-110).

Матеріалами справи стверджено, що ФОП ОСОБА_3 у контрагента-покупця ПАТ "Житомирський комбінат силікатних з гробів" придбано товарно-матеріальні цінності - блоки із ніздрюватого бетону на загальну суму 56654,24 грн., у тому числі податок на додану вартість (далі - ПДВ) - 9442,37 грн., що підтверджується видатковими накладними: № СК-0004236 від 08.07.2014 на загальну суму 27561,60 грн., у т.ч. ПДВ - 4593,60 грн. та № СК-0006053 від 28.08.2014 року на загальну суму 29092,64 грн., у т.ч. ПДВ - 4848,77 грн. (а.с.29, 31).

На вказані операції ПАТ "Житомирський комбінат силікатних з гробів" для ФОП ОСОБА_3 виписано податкові накладні № 105 від 08.07.2014 на загальну суму 27561,60 грн., у т.ч. ПДВ - 4593,60 грн. та № 451 від 28.08.2014 на загальну суму 29092,64 грн., у т.ч. ПДВ - 4848,77 грн. (а.с.28, 30), сума ПДВ по яких включена ФОП ОСОБА_3 до складу податкового кредиту податкових декларацій за липень-серпень 2014 року.

Оплата проведена в безготівковій формі, що підтверджується платіжними дорученнями № 173 від 07.07.2014 на загальну суму 27561,60 грн., в тому числі ПДВ - 4593,60 грн. та № 221 від 28.08.2014 на загальну суму 29092,64 грн., в тому числі ПДВ - 4848,77 грн. (а.с.46, 47).

Факт переміщення ТМЦ підтверджується товарно-транспортними накладними №4236 від 08.07.2014 та №6053 від 28.08.2014 (а.с.48,49).

У відповідача немає претензій до вказаних первинних документів, а також не оспорюється факт придбання вказаних товарів.

Придбані у ПАТ "Житомирський комбінат силікатних виробів" ТМЦ було повністю використано у господарській діяльності позивача, що підтверджується актом "Про будівництво приміщення під пилораму із блоків з ніздрюватого бетону" від 25.10.2014 (а.с.50).

Для розширення своєї господарської діяльності, позивач, на території власної виробничої бази по переробці деревини, що знаходиться за адресою: с. Рокитне, вул. І.Франка, 99, господарським способом здійснює будівництво приміщення під пилораму. Для виконання вказаних робіт (будівництво приміщення під пилораму), були придбані у ПАТ "Житомирський комбінат силікатних виробів" необхідні будівельні матеріали. Станом на квітень 2015 року, нова пилорама не введена в експлуатацію.

Таким чином, придбання позивачем будівельних матеріалів щодо яких виник спір, пов'язано із його господарською діяльністю.

У статті 200 Податкового кодексу України викладений порядок визначення суми податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або відшкодуванню з Державного бюджету України (бюджетному відшкодуванню), та строки проведення розрахунків.

Зокрема, у п.200.1 вказаної норми передбачено, що сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

У п.200.3 ст.200 Податкового кодексу України зазначено, що при від'ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу), а в разі відсутності податкового боргу - зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

Підпунктом 200.4 ст.200 Податкового кодексу України визначено, що якщо в наступному податковому періоді сума, розрахована згідно з пунктом 200.1 цієї статті, має від'ємне значення, то:

а) бюджетному відшкодуванню підлягає частина такого від'ємного значення, яка дорівнює сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, а в разі отримання від нерезидента послуг на митній території України - сумі податкового зобов'язання, включеного до податкової декларації за попередній період за отримані від нерезидента послуги отримувачем товарів/послуг;

б) залишок від'ємного значення попередніх податкових періодів після бюджетного відшкодування включається до складу сум, що відносяться до податкового кредиту наступного податкового періоду.

Процедура формування податкового кредиту з ПДВ викладена у ст.198 Податкового кодексу України. Згідно п. 198.1 вказаної норми, право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з:

а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг;

б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності);

в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України;

г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Згідно з п. 198.2 ст. 198 Податкового кодексу України, датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: або дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг або дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Приписами п. 198.3 ст.198 Податкового кодексу України встановлено, що податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з:

- придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку;

- придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

При цьому, право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Згідно з п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України, не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними або оформлені з порушенням вимог чи не підтверджені митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу).

У статті 201 Податкового кодексу України викладені основні положення щодо податкової накладної, зокрема, визначені обов'язкові вимоги до змісту податкової накладної.

Таким чином, визначальним фактором, для формування податкового кредиту з ПДВ є належним чином оформлена контрагентом-постачальником податкова накладна та придбання або виготовлення товарів та послуг, а також придбання (будівництво, спорудження) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо неправомірності посилання відповідача на те що, ненадання до перевірки актів введення в експлуатацію основних фондів свідчить, що придбані матеріали використані не в господарській діяльності позивача. Оскільки, право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари (послуги) та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також незалежно від строків введення в експлуатацію.

А отже, доводи податкового органу не узгоджуються з нормами матеріального права, є надуманими та безпідставними.

Суд першої інстанції дав належну оцінку обставинам справи, вірно застосував Законодавство, яке регулює ці правовідносини та ухвалив правильне рішення, яке відповідає вимогам матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, а тому апеляційну скаргу потрібно залишити без задоволення, а постанову Рівненського окружного адміністративного суду без змін.

За таких обставин, доводи, наведені в апеляційній скарзі, спростовуються матеріалами справи, а висновок суду першої інстанції є таким, що ґрунтується на належних та допустимих доказах.

Згідно ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 200, 205, 206, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Сарненської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Рівненській області залишити без задоволення, а постанову Рівненського окружного адміністративного суду від "19" червня 2015 р. без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Б.С. Моніч

судді: І.Ф.Бондарчук

С.М.Хаюк

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу/позивачам: Фізична особа-підприємець ОСОБА_3 АДРЕСА_1

3- відповідачу/відповідачам: Сарненська об'єднана державна податкова інспекція Головного управління Державної фіскальної служби у Рівненській області вул. Широка,18,м.Сарни,Сарненський район, Рівненська область,34500

4-третій особі: - ,