Справа № 22-а-389/11
Суддя: Ігнатченко Н. В.
Дата ухвалення: 2011-03-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа №22-а-389/11
Головуючий в суді І інстанції - ОСОБА_1
Доповідач в суді II інстанції - ОСОБА_2
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 березня 2011 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого судді: Яворського М.А. суддів: Ігнатченко Н.В., КоцюрбиО.П.,

розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за апеляційною скаргою Управління Пенсійного фонду України в м. Біла Церква Київської області на постанову Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 28 жовтня 2009 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Управління Пенсійного фонду України в м. Біла Церква про перерахунок пенсії,-

ВСТАНОВИЛА:

В жовтні 2009 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що відповідно до ч.4 ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» він як інвалід 2 групи, захворювання якого пов'язане з Чорнобильською катастрофою, має право на державну пенсію, розмір якої не може бути нижчим ніж 8 мінімальних пенсій за віком, а також має право на додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров'ю, в розмірі 75 % мінімальної пенсії за віком. Однак відповідачем державна пенсія та пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, виплачується їй в значно нижчому розмірі. А тому позивач, посилаючись на статтю 50 та ч.4 ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», Рішення Конституційного Суду України № 6-рп від 09.07.2007 року, № 10-рп від 22.05.2008 року просить суд визнати дії відповідача протиправними та зобов'язати відповідача провести перерахунок та виплату пенсії на підставі вказаних вище вимог ст.ст. 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Постановою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 28 жовтня 2009 року позов задоволено. Визнано дії відповідача щодо відмови провести позивачу перерахунок та виплату пенсій неправомірними. Зобов'язано відповідача, починаючи з 01 січня 2008 року, провести перерахунок державної пенсії позивачу, визначити розмір та виплатити заборгованість, яка утворилась внаслідок неправильного обчислення, а також проводити щомісячну виплату державної пенсії згідно з ч. 4 ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в розмірі 8 мінімальних пенсій за віком та провести перерахунок додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, визначити розмір та виплатити заборгованість, яка утворилася внаслідок неправильного обчислення, а також проводити щомісячно виплату додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, в розмірі 75 % від мінімальної пенсії за віком, встановленої відповідним Законом України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України»та Законом України«Про Державний бюджет України»на2009рік».

Не погоджуючись з вищезазначеною постановою, УПФУ в м. Біла Церква Київської області подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та постановити нову, якою відмовити в позові в повному обсязі. В своїй апеляційній скарзі апелянт посилається на неправильне застосування судом норм матеріального та процесуального права.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, перевіривши законність і обґрунтованість постанови суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 159 КАС України рішення суду повинно бути законним і обгрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно зясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими, доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_4 перебуває на обліку в УПФУ в м. Біла Церква, є інвалідом 02 групи, захворювання якого пов»язане з Чорнобильською катастрофою. Позивач перебуває на обліку в УПФУ в м. Біла Церква і станом на 01.10.2009 року отримує пенсійне забезпечення від відповідача.

Ухвалюючи постанову про задоволення позову, суд обґрунтовано виходив з положень ст. ст.. 49. ч.4 ст. 54, 50, ч. З ст. 67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», ст.. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» та прийшов до правильного висновку про те. що позивач відповідно до вказаних нормативно-правових актів має право на одержання державної пенсії у розмірі 8 мінімальних пенсій за віком та виплату додаткової пенсії за шкоду, заподіяну' здоров'ю, у розмірі 75% від мінімальної пенсії за віком.

Рішенням Конституційного Суду України №10-рп/2008 року від 22.05.2008 року п.28 Розділ II Закону України „Про Державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 28.12.2007 року, яким внесено зміни до ст.ст.50, 54 Закону України „ Про статус і соціальний захист громадян, які постраждаяи внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28.02.1991 року визнано неконституційними.

За таких обставин, ухвалюючи постанову про задоволення позову, суд обґрунтовано виходив із того, що з моменту прийняття рішення Конституційним судом України, тобто з 22 травня 2008 року УПФ як орган, якому делеговано повноваження щодо призначення і виплати пенсій та доплат до них, повинно було діяти у відповідності з вимогами ст.ст.50,54 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28.02.1991 року, дія якої була відновлена і здійснити позивачу відповідні нарахування, але у порушення вимог указаної статті таких нарахувань не проводило, чим і допустило протиправну бездіяльність.

При цьому суд обґрунтовано виходив із засад пріоритету законів над підзаконними актами та прийшов до правильного висновку про те, що при розрахунку державної та додаткової пенсії, передбачених статтями, наведеними вище, застосуванню підлягає розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, встановлений у законі про Державний бюджет України на відповідний рік, із якого визначається мінімальний розмір пенсії за віком.

Приймаючи рішення про задоволення позову та зобов»язуючи відповідача провести перерахунок та виплату державної пенсії в розмірі 8 мінімальних пенсій за віком та провести перерахунок та виплату додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров»ю, ОСОБА_3, в розмірі 75% від мінімальної пенсії за віком починаючи з 01 січня 2008 року. Суд керувався рішенням Конституційногго Суду України від 22.05.2008 року № 10-рп, яким визнано неконституційними положення п.28 розділу II «Внесення змін до деяких законодавчих актів України», Закону України „Про Державний бюджет на 2008 рік та Внесення змін до деяких законодавчих актів України», яким було внесені зміни до ст.ст. 39, 50, 54 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» і помилково зазначив дату з якої має здійснюватися нарахуваня та виплата позивачу пенсії, а саме з 01 січня 2008 року.

Відповідно до ст. 99 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється річний строк, який обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Враховуючи вище наведене колегія суддів прийшла до висновку, що виплату необхідно _ здійснити з 06.10.2008 по 06.10.2009 року, а не з 01.01.2008, як це зазначено у постанові суду першої інстанції. Оскільки позивач звернувся з позовом до суду 06.10.2009 року.

Доводи відповідача щодо правомірності своїх дій з посиланням на відсутність бюджетних коштів для повної реалізації програми з доплат обґрунтовано не взяті судом до уваги, оскільки питання фінансування цих видатків не виступає предметом даного спору.

Разом з тим, колегія суддів вважає за необхідне змінити постанову суду, виклавши абзац третій резолютивної частини у редакції, яка відповідає вимогам закону та виключити з резолютивної частини фразу «та надалі з врахуванням раніше виплачених сум таких виплат», оскільки у відповідності до вимог ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні - ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Тобто за змістом зазначеної статті закону суд захищає порушене право на момент розгляду справи і не може керуватись припущеннями, що в майбутньому право позивача також буде порушене і саме в такому обсязі як на момент вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 197,198, 200,205,206 КАС України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в м. Біла Церква Київської області задовольнити частково.

Постанову Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 28 жовтня 2009 року змінити, виклавши абзац третій резолютивної частини у такій редакції: «Зобовязати управління Пенсійного фонду України в м. Біла Церква Київської області провести перерахунок та виплату ОСОБА_3 державної пенсії відповідно до ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок «Чорнобильської катастрофи» в розмірі 8 мінімальних пенсій за віком; додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров ю відповідно до ст. 50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, в розмірі 75% від мінімальної пенсії за віком починаючи з 06 жовтня 2008 року по 06 жовтня 2009 року з врахуванням раніше виплачених сум таких виплат.

У решті постанову залишити без змін.

Копію постанови направити особам, які брали участь у справі.

Постанова набирає законної сили відповідно до ч. 5 ст. 254 КАСУ та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий:

Судді: