Справа № 808/6645/14ДО/808/371/14)
Суддя: Юхименко О.В.
Дата ухвалення: 2015-11-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

11 листопада 2015 рокусправа № 808/6645/14(ДО/808/371/14)

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Юхименка О.В.

суддів: Кругового О.О. Нагорної Л.М.

за участю секретаря судового засідання: Лащенко Р.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні

апеляційну скаргу ОСОБА_1

на постанову Запорізького окружного адміністративного суду

від 23 червня 2015 року

у справі № 808/6645/14(ДО/808/371/14)

за позовом ОСОБА_1,

до відповідача-1 Міністерства внутрішніх справ України,

до відповідача-2 Головного управління МВС України в Донецькій області,

до відповідача- 3 Краматорського міського відділу

Головного управління МВС України в Донецькій області

про скасування наказів, поновлення на роботі та стягнення, -

встановив: ОСОБА_1 звернувся з позовом до Міністерства внутрішніх справ України (далі - Відповідач - 1), Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області (далі - Відповідач - 2), та до Краматорського міського відділу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області (далі - Відповідач -3), у якому, з урахуванням уточнених вимог, просив:

скасувати накази МВС України № 783 від 24.07.2014 та № 1436 о/с від 29.07.2014 в частині його звільнення з органів внутрішніх справ відповідно до пункту 66 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29 липня 1991 року N 114, за здійснення вчинків, що дискредитують звання рядового й начальницького складу;

поновити його, ОСОБА_1, старшого лейтенанта міліції, на посаді старшого оперуповноваженого сектору розкриття злочинів проти особи карного розшуку Краматорського МВ ГУ МВС України в Донецькій області;

стягнути на його користь грошове забезпечення за час вимушеного прогулу, а також фактично відпрацьований час, за який розрахунок з ним не проведений.

Позовні вимоги обґрунтовував тим, що наказ про його звільнення з 29.07.2014 року йому було доведено лише 17 вересня 2014 року. Однак і до теперішнього часу йому не відомо, які ж саме його дії були визнані такими, що дискредитують звання рядового й начальницького складу, оскільки в оскаржуваних наказах про це не зазначено.

Вважає, що його звільнення відбулося з порушенням порядку застосування дисциплінарних стягнень, оскільки службове розслідування відносно нього фактично не велося, з наказом про призначення службового розслідування його ніхто не знайомив, усних чи письмових пояснень в межах проведення службового розслідування - не відбирав. З огляду на це він має бути поновленим на роботі з виплатою грошового забезпечення за час вимушеного прогулу. (а. с. 181-183)

Відповідачі проти позову заперечували, посилаючись на дотримання ними приписів діючого законодавства, що регулюють спірні правовідносини. (а. с. 96-98, 107-109).

Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 23 червня 2015 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено у повному обсязі.

Постанова суду обґрунтована тим, що звільнення Позивача відбулось із дотриманням приписів Дисциплінарного статуту ОВС та Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29 липня 1991 року N 114. При цьому суд визнав встановленим, що Позивачем допущено порушення статті 10 Закону України «Про міліцію», а саме - в порушення Присяги працівника ОВС, Позивач виконував незаконні накази, розпорядження та вказівки по особовому складу Краматорського МВ. Також суд зазначив, що хоча Відповідачем-1 і було порушено порядок проведення службового розслідування щодо Позивача, однак вчинення останнім протиправного діяння є несумісним з проходженням служби в ОВС, суперечить змісту присяги та підриває довіру громадян як до працівників міліції, так і до органів внутрішніх справ в цілому, а тому звільнення Позивача є правомірним. (а. с. 240-242).

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, відповідно до якої, посилаючись на неповне з'ясування обставин справи, недоведеність обставин, які суд вважав встановленими та невірне застосування норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 23 червня 2015 року та прийняти нове рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що висновки суду першої інстанції об'єктивно не підтверджені дослідженими у справі доказами. Як слідує із Висновку службового розслідування «ОСОБА_1 повідомив, що сепаратисти отримували інформацію стосовно підприємців та підприємств у начальника податкової інспекції ОСОБА_3 та начальника нотаріальної контори ОСОБА_4 Вивчення показало, що ОСОБА_1 проявив нещирість та приховав інформацію, яка може стосуватись діяльності сепаратистів у Краматорську, також коло осіб, які брали участь у мародерствах, незаконному отриманню матеріальних цінностей». Вважає, що суд першої інстанції безпідставно ототожнив вказані висновки службового розслідування як доказ того, що він виконував незаконні накази, розпорядження та вказівки по особовому складу Краматорського МВ, чим допустив порушення присяги працівника ОВС та дискредитував звання рядового і начальницького складу.

Зазначає, що встановивши допущення Відповідачем порядку проведення службового розслідування, суд дійшов безпідставного висновку про правомірність оскаржуваних наказів. (а. с. 256-259).

Заперечень на апеляційну скаргу до суду не надходило.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів виходить з наступного.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що відповідно до наказу № 285 о/с ОСОБА_1 був прийнятий на службу до Краматорського МВ УМВС України в Донецькій області.

Згідно з наказом начальника Головного управління МВС України в Донецькій області від 13.01.2014 року № 3 о/с Позивача призначено старшим оперуповноваженим сектора розкриття злочинів проти особи відділу карного розшуку Краматорського МВ ГУМВС України в Донецькій області, вказану посаду він обіймав і на час звільнення.

24.07.2014 року наказом МВС України від 24.07.2014 року за № 725 призначено службове розслідування за фактом порушення службової дисципліни окремими працівниками ГУМВС України в Донецькій області, проведення якого доручено полковнику міліції ОСОБА_5 (а. с. 191).

24.07.2014 року складено і в цей же день затверджено Висновок службового розслідування (а. с. 133-155)

Зі змісту Висновку слідує, що старший лейтенант міліції ОСОБА_1 повідомив, що сепаратисти отримували інформацію стосовно підприємців та підприємств у начальника податкової інспекції ОСОБА_3, також службову інформацію надавала начальник першої нотаріальної контори ОСОБА_4. Вивчення показало, що останній проявив нещирість та приховав інформацію яка може стосуватися діяльності сепаратистів у м. Краматорськ, також коло осіб які брали участь у мародерствах, незаконному отриманні матеріальних цінностей. (а. с. 135 зворот).

На підставі викладеного комісія вважала б, що за скоєння вчинку, що дискредитує звання рядового і начальницького складу, порушення статті 65 Конституції України, частини третьої статті 3, частини першої статті 5 Закону України «Про міліцію» від 20 грудня 1990 року565-XII, та Присяги працівника органів внутрішніх справ України, яка затверджена постановою Кабінету Міністрів України від 28.12.1991 № 382, керуючись статтями 2, 5, 7, 12, 14 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ, ОСОБА_1 слід звільнити з органів внутрішніх справ України за пунктом 66 (за скоєння вчинків, що дискредитують звання рядового і начальницького складу) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29 липня 1991 року N 114. (а. с. 149 зворот).

Наказом МВС України № 783 від 24.07.2014 року «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих працівників ГУМВС України в Донецькій області» (а. с. 118) ОСОБА_1 звільнено з органів внутрішніх справ України за пунктом 66 (за скоєння вчинків, що дискредитують звання рядового і начальницького складу) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29 липня 1991 року N 114. (а. с. 124).

Аналогічний наказ МВС України видало і 29.07.2014 за № 1436 о/с (а. с. 132).

Згідно з наказом ГУМВС України в Донецькій області від 05.09.2014 № 333о/с вислуга років позивача станом на 29.07.2014 у календарному обчисленні складає 04 роки 02 місяці 16 днів, у пільговому обчисленні - 06 років 01 місяць 28 днів. (а. с. 6,10).

Як слідує із пояснення начальника Краматорського МВ, до канцелярії міськвідділу 17.09.2014 року надійшов лише наказ по особовому складу № 333о/с від 05.09.2014 року, однак самого наказу МВС України № 1436 о/с від 29.07.2014 року про звільнення, як і копій матеріалів службового розслідування до них так і не надходило.

17 вересня 2014 року до трудової книжки Позивача внесено відповідний запис та проведено грошовий розрахунок по 29.07.2014р. (а. с. 43-44).

Скасування вказаних наказів в частині, що стосується Позивача, поновлення на роботі, стягнення на його користь грошового забезпечення за час вимушеного прогулу і було предметом даного спору.

За позицією ОСОБА_1 - Позивача, оскільки відсутні будь-які докази того, що ним скоєно вчинки, що дискредитують звання рядового і начальницького складу, більш того, ні висновки службового розслідування, ні оскаржувані накази не містять навіть посилань на те, у чому саме полягають (конкретизуються) такі вчинки та коли саме вони були скоєні, тому слід визнати, що звільнення з посади відбулося з порушенням правових норм, що регулюють дані спірні правовідносини.

За позицією Відповідачів - Міністерства внутрішніх справ України, ГУ МВС у Донецькій області та Краматорського МВ, з якою погодився суд першої інстанції, звільнення відбулось у відповідності до вищевказаних правових норм, оскільки зі змісту висновку службового розслідування вбачається, що Позивач в порушення Присяги працівника ОВС, виконував незаконні накази, розпорядження та вказівки по особовому складу Краматорського МВ ГУМВС України в Донецькій області.

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до пункту 10 Положення особи рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ користуються всіма соціально-економічними, політичними та особистими правами і свободами, виконують усі обов'язки громадян, передбачені Конституцією та іншими законодавчими актами, а їх права, обов'язки і відповідальність, що випливають з умов служби, визначаються законодавством, Присягою, статутами органів внутрішніх справ і цим Положенням.

Як слідує із оскаржуваного наказу № 783 від 24.07.2014 року, підставою для звільнення Позивача стало скоєння останнім вчинку, що дискредитує звання рядового і молодшого начальницького складу, порушення статті 65 Конституції України, частини третьої статті 3, частини першої статті 5 Закону України «Про міліцію» від 20 грудня 1990 року565-XII, та Присяги працівника ОВС. Приймаючи даний наказ, Відповідач зазначив, що керувався статтями 2, 5, 7, 12, 14 Дисциплінарного статуту ОВС. (а. с. 124).

Однак, Відповідачем ні у матеріалах службового розслідування, ні у наказах не конкретизовано, як цього вимагають приписи частини 3 статті 2 КАС України, який саме вчинок, що дискредитує звання рядового і молодшого начальницького складу скоїв безпосередньо ОСОБА_1, у чому він полягає, коли та за яких обставин його скоєно.

Крім того, як слідує із положень Дисциплінарного статуту ОВС, співробітник органів внутрішніх справ може бути звільнений із займаної посади і за скоєння дисциплінарного проступку.

Дисциплінарний проступок - це невиконання чи неналежне виконання конкретною особою рядового або начальницького складу службової дисципліни (стаття 2). При цьому, звільнення осіб рядового і начальницького складу з органів внутрішніх справ як вид стягнення є крайнім заходом дисциплінарного впливу (стаття 14 Дисциплінарного статуту).

Аналіз вказаних правових норм дає підстави дійти висновку, що оскільки звільнення є крайнім заходом дисциплінарного впливу, то на Відповідача, як на суб'єкта владних повноважень, покладається обов'язок зазначення як у висновках службового розслідування, так і у наказах про звільнення, належних доказів скоєння особою, яку звільняють, дисциплінарного проступку, час його скоєння та у чому конкретно полягає невиконання чи неналежне виконання Позивачем службової дисципліни.

Однак матеріали справи також не містять відповідних доказів, не надані вони ні до суду першої, ні до суду апеляційної інстанції, хоча, видаючи оскаржувані накази та обґрунтовуючи підставу правомірності їх видання, Відповідач керується статтями 2, 5, 7, 12, 14 Дисциплінарного статуту ОВС (а. с. 124).

Так, як слідує із оскаржуваних наказів, підставою для звільнення ОСОБА_1 також стало порушення останнім статті 65 Конституції України, згідно з якою захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов'язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

В той же час, ні під час службового розслідування, ні в суді Відповідачем не зазначено, у чому виявилось недотримання приписів даної статті Конституції, адже військовий стан на території, де Позивач проходив службу в органах внутрішніх справ, не було введено, до рядів збройних сил він не призивався, про наявність доказів неналежного відношення ОСОБА_1 до державних символів навіть не зазначено, як не зазначено про те, що ним було втрачено, чи комусь передано ввірену йому зброю, або вона була неправомірно застосована.

Посилання Відповідача на порушення Позивачем приписів частини 3 статті 3 Закону України «Про міліцію», якою регламентовано, що у підрозділах міліції не допускається діяльність політичних партій, та при виконанні службових обов'язків працівники міліції незалежні від впливу політичних партій та інших об'єднань громадян, також є безпідставним та не обґрунтованим, оскільки не доведено, навіть не зазначено у службовому розслідуванні, що Позивач належав до якоїсь політичної партії та при виконанні службових обов'язків лобіював інтереси відповідної партії.

Як слідує із оскаржуваних наказів, Позивачу інкримінується і порушення частини 1 статті 5 Закону України «Про міліцію» (міліція виконує свої завдання неупереджено, у точній відповідності з законом. Ніякі виняткові обставини або вказівки службових осіб не можуть бути підставою для будь-яких незаконних дій або бездіяльності міліції. Для забезпечення громадського порядку працівники міліції зобов'язані вживати заходів незалежно від свого підпорядкування).

Однак, Відповідач не вказав та не підтвердив належними доказами, які незаконні дії і коли вчинив саме ОСОБА_1, або саме він проявив певну бездіяльність, пов'язану з відмовою виконувати накази, у тому числі і посадових осіб Міністерства внутрішніх справ України, по боротьбі зі злочинністю, охороною громадського порядку, чи допустив не розгляд заяв громадян з розкриття злочинів (у межах своїх повноважень).

За таких обставин, висновок суду першої інстанції про те, що зі змісту висновку службового розслідування вбачається, що Позивач в порушення Присяги працівника ОВС, виконував незаконні накази, розпорядження та вказівки по особовому складу Краматорського МВ ГУМВС України в Донецькій області, за умови, що у висновку службового розслідування зазначено лише, що ОСОБА_1 проявив нещирість, що не можна вважати тотожними поняттями, визнається колегією суддів помилковим та таким, що не містить під собою ні правового обґрунтування, ні наявних у справі доказів, що в свою чергу є підставою для задоволення його вимог про поновлення на роботі..

Статтею 24 Положення визначено, що у разі незаконного звільнення або переведення на іншу посаду особи рядового, начальницького складу органів внутрішніх справ підлягають поновленню на попередній посаді з виплатою грошового забезпечення за час вимушеного прогулу або різниці в грошовому забезпеченні за час виконання службових обов'язків, але не більш як за один рік.

Згідно з довідкою Краматорського МВ середньоденна заробітна плата Позивача перед звільненням складає 96,04 грн.

Як зазначив Позивач у судовому засіданні, після звільнення 29.07.2014 року, йому має бути відшкодовано грошове забезпечення за вимушений прогул за період з 01 серпня 2014 року по 01 грудня 2014 року, оскільки з першого грудня він був працевлаштований та отримував заробітну плату.

Відповідачами вказані обставини не спростовано, більш того, представником МВС у запереченнях на позов зазначено, що оскільки виплату грошового забезпечення здійснював Позивачу Краматорський МВ, сааме він і має бути належним відповідачем щодо таких вимог (а. с. 117).

Недоведеність обставин, які суд вважав встановленими, невірне застосування норм матеріального права, відповідно до приписів статті 202 КАС України, є підставою для скасування постанови суду першої інстанції з прийняттям нової постанови про задоволення позовних вимог ОСОБА_1.

Керуючись ст. 195, п. 3 ч. 1 ст. 198, ст. ст. 202, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд, -

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 23 червня 2015 року по справі № 808/6645/14(ДО/808/371/14) - скасувати та прийняти нову постанову суду.

Позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Скасувати накази МВС України - № 783 від 24 липня 2014 року та № 1436 о/с від 29 липня 2014 року в частині звільнення ОСОБА_1 з органів внутрішніх справ відповідно до пункту 66 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29 липня 1991 року N 114, за здійснення вчинків, що дискредитують звання рядового й начальницького складу.

Поновити ОСОБА_1, старшого лейтенанта міліції, на посаді старшого оперуповноваженого сектору розкриття злочинів проти особи карного розшуку Краматорського МВ ГУ МВС України в Донецькій області.

Зобов'язати Краматорський МВ ГУ МВС України в Донецькій області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошове забезпечення за час вимушеного прогулу за період з 01 серпня 2014 року по 01 грудня 2014 року із розрахунку середньоденної заробітної плати у розмірі 96,04 грн.

Постанову суду в частині поновлення на роботі та виплаті грошового забезпечення у розмірі місячного платежу допустити до негайного виконання.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з моменту проголошення.

Касаційна скарга подається безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції у порядку та у строки, визначені статтею 212 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий: О.В. Юхименко

Суддя: О.О. Круговий

Суддя: Л.М. Нагорна