Справа № 817/3207/15
Суддя: Кравчук Т.О.
Дата ухвалення: 2015-11-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 817/3207/15

03 листопада 2015 року м. Рівне
Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Кравчук Т.О. при секретарі судового засідання Таргоній А.В., за участю:

позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача Менькова Є.В., Тарасюк О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1
до Військова частина НОМЕР_1
про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити певні дії, -
ВСТАНОВИВ :
До Рівненського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з позовом до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправним рішення військової частини НОМЕР_1 щодо відмови у погодженні позивачу рапорту на виплату грошової компенсації за піднайом (найом) житла (вх. в/ч НОМЕР_1 від 07.09.2015 №5588) та зобов`язання відповідача погодити рапорт (вх. в/ч НОМЕР_1 від 07.09.2015 № 5588).

В ході судового розгляду справи позивач подав заяву про збільшення позовних вимог, яка була прийнята судом та відповідно до якої просив зобов`язати військову частину НОМЕР_1 виплачувати грошову компенсацію за піднайом (найом) житла з моменту реєстрації рапорту від 07.09.2015 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що був призваний з запасу на військову службу і з серпня 2015 року по теперішній час проходить військову службу у ЗСУ. Стверджував, що не забезпечений жилим приміщенням за місцем проходження військової служби, грошової компенсації за рахунок держави за належне для отримання жиле приміщення не отримав, перебуває на квартирному обліку, військова частина житло для нього та членів його сім`ї не орендує. У зв`язку з цим звернувся до командира військової частини з рапортом на виплату грошової компенсації за піднайом (найом) житла разом з усіма необхідними документами, проте в погодженні йому було відмовлено.

У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у позовній заяві, просив суд позов задовольнити.

Представники відповідача надали суду письмові заперечення проти адміністративного позову, відповідно до яких позовні вимоги не визнали, та зазначили, що на військову частину не покладається обов`язок на забезпечення службовими жилими приміщеннями, оренди житлового приміщення для забезпечення ним військовослужбовця, призваного на військову службу у зв`язку з мобілізацією та членів його сім`ї, тому у військової частини відсутні підстави за бажанням військовослужбовця, призваного на військову службу у зв`язку з мобілізацією, виплачувати йому грошову компенсацію за піднайом (найом) жилого приміщення та тих осіб, що не перебувають на квартирному обліку у військовій частині за місцем проходження військової служби.

Заслухавши пояснення позивача та представників відповідача, дослідивши представлені документи та інші зібрані по справі матеріали, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що з серпня 2015 року відповідно до наказу військового комісара Рівненського об`єднаного міського військового комісаріату Рівненської області від 05.08.2015 року №90 майор ОСОБА_1 призваний на військову службу під час мобілізації, в особливий період та направлений для проходження військової служби до військової частини НОМЕР_1 .

У вересні 2015 року позивач звернувся до командира військової частини НОМЕР_1 з рапортом від 07.09.2015 року, згідно з яким у зв`язку з відсутністю службового жилого приміщення просив виплачувати йому грошову компенсацію за піднайом (найом) житла.

Відповідачем виплату грошової компенсації за піднайом (найом) житла не здійснено, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Правовідносини, що виникли між сторонами регулюються Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 року №2011-ХІІІ (далі Закон №2011), Постановою Кабінету Міністрів України від 26.06.2013 року №450 «Про розмір і порядок виплати грошової компенсації військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, Служби безпеки та Державної спеціальної служби транспорту за піднайом (найом) ними жилих приміщень», постановою Кабінету Міністрів України «Питання грошового забезпечення військовослужбовців, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період» від 09.04.2014 року за №111 та наказом Міністерства оборони України «Про затвердження Інструкції про організацію забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями» від 30.11.2011 року №737, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 10.01.2012 року за № 24/20337.

За приписами ст.1 Закону №2011 соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.

Згідно із ч.1 ст.1-1 Закону №2011 законодавство про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей базується на Конституції України і складається з цього Закону та інших нормативно-правових актів.

Статтею 1-2 цього Закону передбачено, що військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами.

У зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.

Відповідно до ст.2 Закону №2011 ніхто не вправі обмежувати військовослужбовців та членів їх сімей у правах і свободах, визначених законодавством України.

Згідно з ч.1 ст.12 Закону №2011 держава забезпечує військовослужбовців жилими приміщеннями або за їх бажанням грошовою компенсацією за належне їм для отримання жиле приміщення на підставах, у порядку і відповідно до вимог, встановлених Житловим кодексом Української РСР та іншими нормативно-правовими актами.

Порядок забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей жилими приміщеннями, а також розмір і порядок виплати військовослужбовцям грошової компенсації за піднайом (найом) ними жилих приміщень визначаються Кабінетом Міністрів України.

Так, Постановою Кабінету Міністрів України від 26.06.2013 року №450, затверджено Порядок виплати грошової компенсації військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, Служби безпеки та Державної спеціальної служби транспорту за піднайом (найом) ними жилих приміщень (далі Порядок №450).

Цим Порядком визначено розмір та механізм виплати грошової компенсації за піднайом (найом) жилих приміщень (далі - грошова компенсація) таким категоріям військовослужбовців Збройних Сил, Національної гвардії, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки та Держспецтрансслужби:

особам офіцерського складу, у разі коли вони не забезпечені жилими приміщеннями за місцем проходження військової служби, не отримали за рахунок держави грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення та перебувають на квартирному обліку, а також якщо військова частина не орендує для них та членів їх сімей житло;

курсантам вищих військових навчальних закладів та військових навчальних підрозділів вищих навчальних закладів, які мають сім`ї, у разі ненадання їм жилої площі в сімейних гуртожитках, відсутності таких гуртожитків та жилого приміщення за місцем проходження військової служби (навчання).

Відповідно до п.4 Порядку №450, грошова компенсація виплачується починаючи з дня реєстрації поданого в установленому порядку рапорту військовослужбовця:

особам офіцерського складу - за місцем проходження військової служби згідно з наказом командира (начальника) військової частини;

курсантам - за місцем проходження військової служби (навчання) згідно з наказом керівника вищого військового навчального закладу або військового навчального підрозділу вищого навчального закладу.

За приписами п.5 Порядку №450 для отримання грошової компенсації військовослужбовець разом з рапортом подає такі документи: копії паспорта військовослужбовця та повнолітніх членів сім`ї, які перебувають з ним на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов; копії облікової картки фізичної особи - платника податків (крім осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідному органу державної податкової служби і мають відмітку в паспорті) військовослужбовця та повнолітніх членів сім`ї, які перебувають з ним на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов; інформацію (витяг, інформаційну довідку) з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про належне військовослужбовцю та членам його сім`ї, які перебувають з ним на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, нерухоме майно; довідку про склад сім`ї та реєстрацію місця проживання (перебування), видану житлово-експлуатаційною організацією, підприємством, установою або органом місцевого самоврядування; довідку квартирно-експлуатаційного органу про перебування на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов (для осіб офіцерського складу, зазначених у пункті 1 цього Порядку); копію завіреної належним чином довідки про отримання (неотримання, здачу) жилого приміщення з попереднього місця проходження військової служби, видану квартирно-експлуатаційним органом (службою) Міноборони, Національної гвардії, відповідним підрозділом Служби безпеки або Держспецтрансслужбою (для осіб офіцерського складу, зазначених у пункті 1 цього Порядку, крім осіб, які прибули з тимчасово окупованої території України); копію свідоцтва про шлюб (за наявності); копію свідоцтва про народження дитини (за наявності).

Суд також звертає увагу, що наказом Міністерства оборони України №737 від 30.11.2011 року, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 10.01.2012 року за №24/20337, затверджено Інструкцію про організацію забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями (далі - Інструкція).

Так, відповідно до пункту 3.1 Військовослужбовці та члени їх сімей, за відсутності в них за місцем проходження служби жилого приміщення, мають право на отримання службових жилих приміщень.

Згідно з п.7.1 цієї Інструкції військові частини (в особі командира військової частини) зобов`язані орендувати житло (ліжко-місця, кімнати у гуртожитках, квартири) для військовослужбовців ЗС України, якщо в них відсутнє житло за місцем проходження служби (крім військовослужбовців строкової служби, військовослужбовців рядового, сержантського та старшинського складу), жилі приміщення підприємств, організацій та установ інших міністерств (крім МО України), державних підприємств МО України та інших центральних органів виконавчої влади, а також приміщення в жилих будинках (квартирах), що перебувають у приватній або в інших формах власності.

Поряд з цим, в силу вимог п.8.1 Інструкції грошова компенсація за піднайом (найом) жилого приміщення (далі - грошова компенсація) виплачується:

особам офіцерського складу у разі, якщо вони не забезпечені жилими приміщеннями за місцем проходження військової служби (навчання), не отримали за рахунок держави грошову компенсацію за належне їм для отримання жиле приміщення та перебувають на квартирному обліку, а також якщо військова частина не орендує для них та членів їх сімей житло;

курсантам вищих військових навчальних закладів та військових навчальних підрозділів вищих навчальних закладів, які мають сім`ї, у разі ненадання їм жилої площі в сімейних гуртожитках, відсутності таких гуртожитків та жилого приміщення за місцем проходження ними військової служби (навчання).

Пунктом 8.3 Інструкції встановлено, що виплата грошової компенсації особам офіцерського складу та курсантам вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів вищих навчальних закладів, які перебувають у шлюбі, здійснюється в межах бюджетних призначень, затверджених для цих потреб, за місцем проходження військової служби (навчання) або (у разі відсутності за місцем проходження військової служби (навчання) фінансового органу) за місцем виплати їм грошового забезпечення.

Грошова компенсація виплачується починаючи з дня реєстрації поданого в установленому порядку рапорту на виплату грошової компенсації за піднайом (найом) житла, незалежно від дати видання наказу командира (начальника) військової частини чи керівника вищого військового навчального закладу або військового навчального підрозділу вищого навчального закладу: особам офіцерського складу - за місцем проходження військової служби (навчання) згідно з наказом командира (начальника) військової частини; курсантам - за місцем проходження військової служби (навчання) згідно з наказом керівника вищого військового навчального закладу або військового навчального підрозділу вищого навчального закладу.

Документи, які для отримання грошової компенсації та визначення її розміру особа офіцерського складу (курсант) разом з рапортом щорічно подає командиру військової частини (начальнику вищого військового навчального закладу) визначені у пункті 8.4 Інструкції, а саме:

копії паспортів військовослужбовця і повнолітніх членів сім`ї, які перебувають з ним на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов;

копії реєстраційного номеру облікової картки платника податків з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків (крім осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний орган державної податкової служби і мають відмітку в паспорті) військовослужбовця і повнолітніх членів сім`ї, які перебувають з ним на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов;

документ у формі витягу, інформаційної довідки чи виписки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про належне військовослужбовцю та членам його сім`ї, які перебувають з ним на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, нерухоме майно;

Ф-3 (особи офіцерського складу військових частин, які дислокувалися в населених пунктах, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження, і які переміщені з місць попередньої дислокації, подають довідку про склад сім`ї, видану командиром (начальником) цієї військової частини (підрозділу));

довідку про перебування на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов (для осіб офіцерського складу) (особи офіцерського складу військових частин, які дислокувалися в населених пунктах, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження, і які переміщені з місць попередньої дислокації, подають довідку квартирно-експлуатаційного органу, в зоні відповідальності якого розташована військова частина (підрозділ), за новим місцем дислокації на підставі облікових списків станом на 01 липня 2014 року);

копію завіреної підписом командира військової частини та печаткою військової частини довідки про отримання (неотримання, здавання) жилого приміщення військовослужбовцем з попереднього місця проходження військової служби (для осіб офіцерського складу, крім тих, що виведені з території Автономної Республіки Крим та населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження);

копію свідоцтва про шлюб (за наявності);

копію свідоцтва про народження дитини (за наявності).

При цьому, пунктом 8.6 визначено випадки, за наявності яких грошова компенсація не виплачується, а саме у разі:

наявності у військовослужбовця або членів його сім`ї за місцем проходження військової служби жилого приміщення, яке відповідає встановленим санітарним і технічним вимогам, площею, що відповідає мінімальним нормам, визначеним житловим законодавством;

нездачі службового жилого приміщення (у тому числі в гуртожитку) за попереднім місцем проходження військової служби, крім осіб, які прибули з тимчасово окупованої території України та населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження.

Судом встановлено, представниками відповідача не заперечувалося, що позивачем разом з рапортом командиру військової частини було також подано довідку з місця проживання, про склад сім`ї і прописку №2720 від 11.08.2015 року, видану Житлово-комунальним підприємством «Галицьке», довідку КЕВ м.Рівне про те, що ОСОБА_1 перебуває на квартирному обліку з 01.08.1999 року складом сім`ї шість осіб, а також перебуває у списках осіб, які мають право на першочергове отримання жилих приміщень з 21.06.2012 року як багатодітна сім`я, довідку військової частини НОМЕР_2 про те, що позивач не отримував жилу площу під час проходження служби у військовій частині НОМЕР_2 за період з 03.02.2000 року по 02.11.2004 року.

Таким чином, суд дійшов висновку, що ОСОБА_1 є військовослужбовцем офіцерського складу, який з 05.08.2015 року призваний на військову службу, та який не забезпечений жилим приміщенням за місцем проходження військової служби, військова частина житло для позивача та членів його сім`ї не орендує та грошової компенсації за найм жилого приміщення позивач не отримує. При цьому, позивачем 07.09.2015 року разом з рапортом було надано командиру військової частини НОМЕР_1 всі необхідні документи для виплати грошової компенсації за піднайом (найом) житла, визначені п.8.4 Інструкції, а тому правових підстав для невиплати такої у відповідача не було.

Крім того, в матеріалах справи наявний лист Західного територіального квартирно-експлуатаційного управління за вх.№57 від 15.01.2015 року, яким повідомлено, що «Західне ТКЕУ зверталося до Головного КЕУ ЗС України із запитом (вих.№303/23/1/4702/1842 від 19.12.2014 року) щодо надання роз`яснення про наявність права на отримання грошової компенсації за піднайом житла офіцерів запасу, які призвані по мобілізації та перебувають на квартирному обліку в гарнізонах ЗС України». Так, роз`яснено, що «офіцери, які призвані по мобілізації та проходять військову службу мають право отримувати грошову компенсацію за піднайом житла на загальних підставах відповідно до Інструкції. Для отримання грошової компенсації та визначення її розміру особа офіцерського складу разом з рапортом щороку подає командиру військової частини (установи) документи, визначені п.8.4 Інструкції».

В свою чергу, постановою Кабінету Міністрів України «Питання грошового забезпечення військовослужбовців, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період» від 09.04.2014 року за №111 установлено, що з 18 березня 2014 року військовослужбовцям, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, грошове забезпечення виплачується в порядку та розмірах, установлених для осіб офіцерського складу, осіб рядового сержантського та старшинського складу, які проходять військову службу за контрактом.

Однак, як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом в ході розгляду справи, всупереч ст.12 Закону 2011 відповідачем ОСОБА_1 як особу офіцерського складу, яка не забезпечена жилими приміщеннями за місцем проходження військової служби, не отримала за рахунок держави грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення та перебуває на квартирному обліку, а також якій (та членам її сім`ї) військова частина не орендує житло, не забезпечено грошовою компенсацією за належне для отримання жиле приміщення.

Щодо тверджень відповідача, що ОСОБА_1 не має права на виплату грошової компенсації за піднайом (найом) житла, оскільки на нього не поширюються положення Інструкції як на військовослужбовця, призваного на війську службу у зв`язку з мобілізацією, суд зазначає наступне.

Так, першим пунктом Інструкції встановлено, що вона визначає організацію:

- обліку військовослужбовців Збройних Сил України (далі - ЗС України) та осіб, звільнених у запас або відставку, що залишилися на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, у ЗС України (далі - особи, звільнені з військової служби) (далі - облік);

- забезпечення жилими приміщеннями військовослужбовців ЗС України (крім військовослужбовців строкової військової служби, призваних на військову службу у зв`язку з мобілізацією, і резервістів), а також осіб, звільнених з військової служби, та членів їх сімей, включаючи членів сімей військовослужбовців, які загинули, померли, пропали безвісти під час проходження військової служби, які перебувають на обліку осіб, що потребують поліпшення житлових умов (далі - члени сімей військовослужбовців);

- порядку надання жилої площі в гуртожитках;

- порядку оренди і оплати орендованого жилого приміщення у ЗС України;

- порядку виплати грошової компенсації деяким категоріям військовослужбовців за піднайом (найом) ними жилих приміщень;

- порядку надання місць у спеціально пристосованих казармах у розташуванні військової частини;

- порядку створення та роботи житлових комісій;

- контролю за розподілом жилих приміщень у гарнізонах ЗС України, перевірки правильності оформлення облікових справ військовослужбовців та осіб, звільнених з військової служби, які потребують поліпшення житлових умов.

Правовий аналіз вказаної норми свідчить, що законодавець таким чином розмежовує сферу дії положень даної Інструкції, зокрема, щодо забезпечення жилими приміщеннями та порядку виплати грошової компенсації деяким категоріям військовослужбовців за піднайом (найом) ними жилих приміщень. Тобто, обмеження щодо військовослужбовців, призваних на військову службу у зв`язку з мобілізацією, стосуються лише забезпечення жилими приміщеннями.

Поміж тим, ні Закон України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", ні Порядок виплати грошової компенсації військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки та Державної спеціальної служби транспорту за піднайом (найом) ними жилих приміщень не містять норми, які б обмежували коло осіб офіцерського складу, на яких розповсюджується дія цих нормативно-правових актів.

Єдине обмеження щодо виплати грошової компенсації військовослужбовцям за піднайом (найом) житла зафіксоване у пункті 6 вказаного Порядку, а саме: наявність у військовослужбовця або членів його сім`ї за місцем проходження військової служби жилого приміщення, яке відповідає встановленим санітарним і технічним вимогам, площею, що відповідає мінімальним нормам, визначеним житловим законодавством; нездача службового жилого приміщення (у тому числі в гуртожитку) за попереднім місцем проходження військової служби, крім осіб, які прибули з тимчасово окупованої території України та населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження.

Як встановлено судом, в даному випадку жодних з названих підстав не мало місця.

Щодо можливої неоднозначності трактування правових норм Інструкції, суд наголошує, що в умовах верховенства права правові норми та їх джерела повинні відповідати принципу правової визначеності, або певності. Цей принцип іноді іменують юридичною безпекою, правовою стабільністю.

Принцип правової визначеності знайшов найповніше відображення в праві Ради Європи і праві Європейського Союзу.

Європейська Комісія за демократію через право (Венеціанська Комісія) у Доповіді щодо верховенства права зазначила, що однією з складових верховенства права є правова визначеність; вона вимагає, щоб правові норми були чіткими й точними, спрямованими на те, щоб забезпечити постійну прогнозованість ситуацій правовідносин, що виникають (пункти 41, 46 Доповіді).

Принцип правової визначеності безпосередньо не закріплений у національному законодавстві, але його значущість для результативного правового регулювання підтверджується практикою Конституційного Суду України. У Рішенні від 22.09.2005 року №5-рп/2005 у справі про постійне користування земельними ділянками Конституційний Суд України наголосив, що невизначеність, нечіткість правової норми призводить до її неоднакового розуміння та тлумачення, що в практичній площині призводить до різного застосування. Така неврегульованість чи відсутність визначеності в діяльності органів державної влади щодо особи, зокрема забезпечення, додержання чи реалізації прав і свобод людини і громадянина, може мати негативні наслідки і призвести до сваволі. Визначеність правового регулювання має на меті запобігти будь-якому її прояву щодо особи.

Більше того, практика Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст. 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини №3477-IV від 23.02.2006 р., є джерелом права України, свідчить про те, що принцип юридичної визначеності означає, що зацікавленні особи повинні мати змогу покладатися на зобов`язання, взяті державою, навіть якщо такі зобов' язання містяться у законодавчому акті, який загалом не має автоматичної прямої дії. Така дія зазначеного принципу пов`язана з принципом відповідальності держави, який полягає у тому, що держава не може посилатися на власне порушення зобов`язань для запобігання відповідальності. При цьому, якщо держава чи орган публічної влади схвалили певну концепцію, зокрема надання компенсації за належне жиле приміщення, така держава чи орган вважатимуться такими, що діють протиправно, якщо вони відступлять від такої політики чи поведінки, оскільки схвалення такої політики чи поведінки дало підстави для виникнення обгрунтованих сподівань у фізичних осіб стосовно додержання державою чи органом публічної влади такої політики чи поведінки (рішення Європейського суду у справі Yvonne van Duyn v.Home office (справа 41/74).

В його випадку зобов`язання держави визначено спеціальним законом щодо соціального захисту військовослужбовців, зокрема ст.12 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".

Відтак, обґрунтованими (легітимними) сподіваннями особи є очікування можливості ефективного здійснення певного права, як прямо гарантованого, так і опосередкованого (того, яке випливає з інших прав), у разі, якщо особа прямо не виключена з кола тих, хто є носіями цих прав (рішення Європейського суду у справах Баятян проти Вірменії від 27 жовтня 2009 року, Брауер проти Німеччини від 28 травня 2009 року).

За таких обставин, суд вважає протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо невиплати ОСОБА_1 грошової компенсації за піднайом (найом) житла за період проходження ним військової служби під час мобілізації у військовій частині НОМЕР_1 починаючи з 07.09.2015 року (з дати реєстрації рапорту).

Водночас, суд звертає увагу, що за приписами частини 2 статті 11 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

Аналогічний припис міститься також в Постанові Пленуму Вищого адміністративного суду України Про судове рішення в адміністративній справі від 20.05.2013 №7.

Враховуючи встановлені в ході судового розгляду обставини справи в їх сукупності, суд вважає, що для повного захисту і відновлення порушеного права позивача, слід прийняти рішення про зобов`язання військової частини НОМЕР_1 провести розрахунок та виплату суми грошової компенсації за піднайом житла ОСОБА_1 за період проходження ним військової служби під час мобілізації у військовій частині НОМЕР_1 починаючи з 07.09.2015 року.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

В свою чергу, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову (ч.2 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України).

За наведених обставин суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню.

Згідно з частиною третьою статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу - відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Керуючись статтями 11, 14, 70, 71, 72, 86, 94, 159 - 163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:
Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо невиплати ОСОБА_1 грошової компенсації за піднайом (найом) житла за період проходження ним військової служби під час мобілізації у військовій частині НОМЕР_1 починаючи з 07.09.2015 року.

Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 провести розрахунок та виплату суми грошової компенсації за піднайом житла ОСОБА_1 за період проходження ним військової служби під час мобілізації у військовій частині НОМЕР_1 починаючи з 07.09.2015 року.

У задоволені решти позовних вимог, - відмовити.

Присудити на користь позивача ОСОБА_1 із Державного бюджету України сплачений судовий збір у сумі 487,20 (чотириста вісімдесят сім) гривень 20 коп.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано в установлені строки. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду подається до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня її проголошення, а в разі проголошення лише вступної та резолютивної частини постанови або прийняття постанови у письмовому провадженні, - протягом десяти днів з дня отримання копії постанови

Суддя Кравчук Т.О.
Дата виготовлення і підписання повного тексту постанови - 17 листопада 2015 року.