Справа № 826/14574/15
Суддя: Шулежко В.П.
Дата ухвалення: 2015-11-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

щодо вирішення питання про закриття провадження у справі

12 листопада 2015 року м. Київ№ 826/14574/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі:

головуючого судді Шулежка В.П.,

за участю секретаря судового засідання Суховій О.В.,

за участю сторін:

представника позивача - Юрченка О.І.,

представника відповідача 1 - Безносик А.О.,

представника відповідача 2 - Масімової Е.Е.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Об'єднаного кооперативу по будівництву та експлуатації колективних автостоянок «Дніпровський» до Київської міської ради, Департаменту земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) про визнання незаконною бездіяльності та зобов'язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В:

З позовом до Окружного адміністративного суду міста Києва звернувся Об'єднаний кооператив по будівництву та експлуатації колективних автостоянок «Дніпровський» (далі - позивач) до Київської міської ради (далі - відповідач 1), Департаменту земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (далі - відповідач 2) про визнання незаконною бездіяльності щодо нерозгляду в місячний строк клопотання про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою земельної ділянки площею 13840,12 кв.м., розташованої за адресою: м. Київ, перетин вул. Луначарського та провулка Луначарського на пленарному засіданні міської ради та зобов'язання розглянути клопотання про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою земельної ділянки площею 13840,12 кв.м., розташованої за адресою: м. Київ, перетин вул. Луначарського та провулка Луначарського на пленарному засіданні міської ради.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що у зв'язку з необхідністю оформити право користування земельної ділянки, позивач звернувся до відповідача 1 із клопотанням про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою земельної ділянки, до якого додано всі необхідні графічні матеріали та копії рішень уповноважених органів про передачу земельної ділянки в користування. Однак, позивач вважає, що відповідачами у встановлений термін клопотання не розглянуто, що на думку позивача, є протиправною бездіяльністю та позбавило його оформити право користування земельною ділянкою.

Згідно обставин справи між сторонами виник спір щодо законності відмови відповідача у наданні дозволу позивачу на розроблення документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 13840,12 кв.м., цільове призначення якої будівництво багатоповерхових гаражів для зберігання автотранспорту членів кооперативу.

Як встановлено судом в судовому засіданні та підтверджується матеріалами справи, позивач вчиняв всі дії щодо розроблення документації із землеустрою з метою одержання земельної ділянки в оренду на десять років.

Судом поставлено на обговорення питання про закриття провадження у справі, оскільки даний спір не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Представник позивача заперечував проти закриття провадження у справі.

Представники відповідачів 1 та 2 не заперечували проти закриття провадження у справі.

Спірні правовідносини врегульовані Земельним кодексом України (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) (далі - ЗК України), згідно з ч.1 ст.3 якого земельні відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Згідно ч. 3 ст. 2 Земельного кодексу України, об'єктами земельних відносин є землі в межах території України, земельні ділянки та права на них, у тому числі на земельні частки (паї).

Частиною 2 ст. 4 Земельного кодексу України визначено, що завданням земельного законодавства є регулювання земельних відносин з метою забезпечення права на землю громадян, юридичних осіб, територіальних громад та держави, раціонального використання та охорони земель.

Відповідно до ст. 92 Земельного кодексу України, право постійного користування земельною ділянкою - це право володіння і користування земельною ділянкою, яка перебуває у державній або комунальній власності, без встановлення строку.

Статтею 123 Земельного кодексу України передбачено порядок надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування. Так, надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування.

Особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності за проектом землеустрою щодо її відведення, звертається з клопотанням про надання дозволу на його розробку до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, які відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, передають у власність або користування такі земельні ділянки.

Згідно зі ст. 124 Земельного кодексу України, передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу, чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки (у разі продажу права оренди) шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки.

Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, громадянам, юридичним особам, визначеним частинами другою, третьою статті 134 цього Кодексу, здійснюється в порядку, встановленому статтею 123 цього Кодексу.

Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем. Підставою для укладення договору оренди може бути цивільно-правовий договір про відчуження права оренди.

Як вбачається з матеріалів справи, предметом спору є нерозгляд відповідачем 1 клопотання позивача щодо нерозгляду в місячний строк клопотання про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою земельної ділянки площею 13840,12 кв.м., розташованої за адресою: м. Київ, перетин вул. Луначарського та провулка Луначарського на пленарному засіданні міської ради.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

За визначенням у п. 1 ч. 1 ст. 3 КАС України, справа адміністративної юрисдикції - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 17 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності. Вжитий у цій процесуальній нормі термін «суб'єкт владних повноважень» означає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень (п. 7 ч. 1 ст. 3 КАС України).

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), відповідно, прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

Статтею 80 Земельного кодексу України установлено, що суб'єктом права власності на землю є, зокрема, держава, яка реалізує це право через відповідні органи державної влади, - на землі державної власності.

За змістом ст. ст. 2 та 5 Земельного кодексу України, держава при здійсненні повноважень власника землі є рівноправним суб'єктом земельних відносин.

При цьому, земельні відносини, суб'єктами яких є фізичні чи юридичні особи, органи місцевого самоврядування, органи державної влади, а об'єктами - землі у межах території України, земельні ділянки та права на них, у тому числі на земельні частки (паї), регулюються земельним і цивільним законодавством на принципах забезпечення юридичної рівності прав їх учасників, забезпечення гарантій прав на землю (ст. 1 ЦК України, ст.ст. 2, 5 Земельного кодексу України; далі - ЗК). Захист судом прав на землю у цих відносинах здійснюється способами, визначеними ст.ст. 16, 21, 393 ЦК, ст. 152 ЗК, у тому числі шляхом визнання недійсними рішень органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування.

ВССУ при цьому зазначає, що відповідно до цього спори, що виникають із земельних відносин, у яких хоча б однією зі сторін є фізична особа, незважаючи на участь у них суб'єкта владних повноважень, згідно зі статтею 15 ЦПК розглядаються в порядку цивільного судочинства. Це стосується, наприклад, позовів про визнання недійсними рішень органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування щодо видання дозволу на виготовлення (розроблення) проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, вирішення інших питань, що відповідно до закону необхідні для набуття і реалізації права на землю, про надання чи передачу земельної ділянки у власність або користування чи невирішення цих питань, припинення права власності чи користування землею (ст.ст. 116, 118, 123, 128, 131, 144, 146, 147, 149, 151 ЗК та інші), але крім спорів, передбачених частиною першою статті 16 Закону України від 17.11.2009 р. № 1559-VI "Про відчуження земельних ділянок, інших об'єктів нерухомого майна, що на них розміщені, які перебувають у приватній власності, для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності", про цивільну відповідальність за порушення земельного законодавства (статті 210, 211 ЗК), про повернення самовільно зайнятих земельних ділянок (ст. 212 ЗК).

Виходячи із суті заявлених вимог, то вони зводяться до визнання незаконною бездіяльності відповідача щодо нерозгляду клопотання про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою земельної ділянки у зв'язку з виявленням певних недоліків.

Суд зазначає, що постановою Верховного Суду України від 09.04.2012 № 21-291а11 була сформована обов'язкова для всіх суб'єктів правозастосування правова позиція, відповідно до якої при здійсненні повноважень власника землі рада є не суб'єктом владних повноважень у тому значенні цього терміна, в якому його вжито у пункті 1 частини першої статті 17 КАС, а рівноправним суб'єктом земельних відносин, дії якого спрямовані на реалізацію свого права розпоряджатися землею. Аналогічна позиція наведена в постанові Верховного Суду України від 14.02.2012 № 21-1041во10.

В даному випадку, на думку суду, відповідач 1 виступає не як суб`єкт владних повноважень, а як рівноправний суб'єкт земельних відносин, а тому суд приходить до висновку про необхідність розгляду вказаного спору в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до ст. 15 Цивільного процесуального кодексу України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо: захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 157 КАС України, суд закриває провадження у справі якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Враховуючи те, що в даних правовідносинах має місце спір про право, суд приходить до висновку про наявність підстав для закриття провадження у справі.

Керуючись ст. ст. 157, 160, 165 КАС України, суд,

У Х В А Л И В:

Закрити провадження в адміністративній справі за позовом Об'єднаного кооперативу по будівництву та експлуатації колективних автостоянок «Дніпровський» до Київської міської ради, Департаменту земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) про визнання незаконною бездіяльності та зобов'язання вчинити дії.

Роз'яснити позивачу що вказані позовні вимоги підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства.

Копію ухвали надіслати особам, що беруть участь у справі.

Ухвала набирає законної сили відповідно до ст. 254 КАС України та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом п'яти днів з дня її отримання особою, яка оскаржує ухвалу, за правилами, встановленими ст. ст. 185-187 КАС України.

Повний текст ухвали складений та підписаний 16.11.2015 року.

Суддя В.П. Шулежко