Справа № 813/3598/15
Суддя: Гулик Андрій Григорович
Дата ухвалення: 2015-11-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 листопада 2015 року справа № 813/3598/15

12год. 29хв. зал судових засідань №6

Львівський окружний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді Гулика А.Г.,

судді Сакалоша В.М.,

судді Сидор Н.Т.,

секретар судового засідання Щур В.Р.,

за участю:

представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача Лецюк Г.І.,

представника третьої особи Кавалець Л.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_4 до Міністерства юстиції України, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача Державної судової адміністрації України про визнання протиправними дій, зобов'язання вчинити дії, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до Міністерства юстиції України, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача Державної судової адміністрації України (далі - ДСА України), в якому з врахуванням уточнень позовних вимог від 06.10.2015р. просить суд:

1) визнати протиправними дії відповідача щодо внесення відомостей про позивача до Єдиного реєстру осіб, які вчинили корупційні правопорушення;

2) зобов'язати відповідача вилучити з Єдиного реєстру осіб, які вчинили корупційні правопорушення, відомості про позивача.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що на момент вчинення позивачем злочину, передбаченого ч.3 ст.191 Кримінального кодексу України (далі - КК України) (з 13 по 26 червня 2012 року), вказане кримінальне правопорушення не відносилось до переліку корупційних. Позивач вважає, що зміни, внесені до ст.45 КК України Законом України від 25.01.2015р., якими включено до складу корупційних злочини, передбачені ст.191 КК України, у випадку їх вчинення шляхом зловживання службовим становищем, не мають зворотної дії в часі та не можуть поширюватися на вчинене ним діяння. З цих підстав, позивач вважає протиправними дії відповідача щодо внесення відомостей про ОСОБА_4 до Єдиного реєстру осіб, які вчинили корупційні правопорушення.

Відповідач подав до суду заперечення на адміністративний позов, в якому просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог. Свої заперечення обґрунтовує тим, що внесення відомостей про позивача до Єдиного державного реєстру осіб, які вчинили корупційні правопорушення, є цілком правомірним та відповідає вимогам Порядку ведення Єдиного державного реєстру осіб, які вчинили корупційні правопорушення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.05.2006р. №740. Просив суд у задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача, подала до суду заперечення на адміністративний позов, в якому просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог. Свої заперечення обґрунтовує тим, що відомості про позивача внесені до Єдиного державного реєстру осіб, які вчинили корупційні правопорушення, правомірно. Відповідно до Порядку ведення Єдиного державного реєстру осіб, які вчинили корупційні правопорушення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.05.2006р. №740, до вказаного реєстру вносяться, зокрема, відомості про корупційні правопорушення, які містять ознаки злочинів, передбачені ст.191 КК України, та надсилаються електронні копії судових рішень за результатами розгляду апеляційних та касаційних карг у вказаних справах, ухвалених (постановлених) з 01.07.2001р.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав, наведених у позовній заяві та уточненнях до неї. Просив суд позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позову заперечив з підстав, виплавлених у письмових запереченнях. Просив суд у задоволенні позову відмовити.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача в судовому засіданні проти задоволення позову заперечив. Просив суд відмовити у задоволенні позову.

Заслухавши пояснення представників сторін та представника третьої особи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Вироком Яворівського районного суду Львівської області від 08.07.2014р. у справі №460/292/14-а ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.191 КК України (умисне, за попередньою змовою групою осіб заволодіння чужим майном, шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем).

Згідно з повідомленням Міністерства юстиції України від 02.06.2015р. 311-42/761 позивача поінформовано, що відповідно до Положення про Єдиний державний реєстр осіб, які вчинили корупційні правопорушення, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 11.01.2012р. №39/5, та п.3 постанови Кабінету Міністрів України від 25.03.2015р. №171 відомості щодо ОСОБА_4 внесено до Єдиного державного реєстру осіб, які вчинили корупційні правопорушення.

Не погоджуючись з діями відповідача щодо внесення відомостей про ОСОБА_4 до Єдиного державного реєстру осіб, які вчинили корупційні правопорушення, позивач звернувся до суду з вимогою про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити дії.

Суд при вирішенні спору по суті виходив з такого.

Положення про Єдиний державний реєстр осіб, які вчинили корупційні правопорушення, затверджене постановою Кабінету Міністрів України 11.01.2012р. №28/20341 (далі - Положення).

Відповідно до п.1.2 вказаного Положення реєстр - це електронна база даних, яка містить відомості про осіб, які вчинили корупційні правопорушення.

Згідно з п.п.2.2., 2.3 Положення підставою для внесення Реєстратором відомостей про особу, яку притягнуто до відповідальності за вчинення корупційного правопорушення, є: електронна копія рішення суду, яке набрало законної сили; завірена у встановленому порядку паперова копія наказу про накладання або зняття дисциплінарного стягнення. Електронна копія рішення суду про притягнення до кримінальної, адміністративної та цивільно-правової відповідальності особи за вчинення корупційного правопорушення, яке набрало законної сили надсилається Реєстратору у порядку, визначеному спільним наказом Державної судової адміністрації та Міністерства юстиції.

Порядок надсилання електронних копій судових рішень щодо осіб, які вчинили корупційні правопорушення, затверджений спільним наказом Державної судової адміністрації та Міністерства юстиції від 26.01.2012р. №12/152/2 (далі - Порядок).

Вказаний Порядок визначає процедуру надсилання електронних копій судових рішень з відомостями, які не можуть бути відкриті для загального доступу у справах про: адміністративні корупційні правопорушення (глава 13-А Кодексу України про адміністративні правопорушення); корупційні правопорушення, що містять ознаки злочинів, передбачені статтями 191, 262, 308, 312, 313, 320, 357, 364 - 370, 410, 423 Кримінального кодексу України; притягнення осіб до цивільно-правової відповідальності за вчинення корупційних правопорушень, а також судових рішень за результатами розгляду апеляційних чи касаційних скарг у вказаних справах, ухвалених (постановлених) з 1 липня 2011 року.

Відповідно до п.2 Порядку електронні копії судових рішень надсилаються до Міністерства юстиції шляхом їх передачі з Єдиного державного реєстру судових рішень у вигляді електронних файлів у форматі RTF та/або HTML, зашифрованих за допомогою надійних засобів електронного цифрового підпису.

Пунктом 3 Порядку передбачено, що передача електронних файлів здійснюється з використанням телекомунікаційних каналів зв'язку та електронного цифрового підпису після запровадження Адміністратором Єдиного державного реєстру осіб, які вчинили корупційні правопорушення, програмного забезпечення відповідної функціональності.

Згідно з п.5 Порядку передача електронних копій судових рішень, визначених у пункті 1 вказаного Порядку, здійснюється адміністратором Єдиного державного реєстру судових рішень не пізніше наступного робочого дня з моменту отримання відповідного судового рішення.

Відповідно до п.п.2.8, 2.9 Положення підставою для вилучення з Реєстру відомостей про особу, яка вчинила корупційне правопорушення, є ухвала суду про скасування вироку, винесення виправдувального вироку, відновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, скасування постанови про накладення адміністративного стягнення за корупційне правопорушення, а також наказ про скасування наказу про накладання дисциплінарного стягнення. У разі виявлення особою стосовно себе помилок у відомостях, що містяться у Реєстрі, така особа письмово звертається до Реєстратора, який вживає заходів щодо перевірки інформації та у разі підтвердження такого факту помилки здійснює заходи щодо її усунення, про що письмово повідомляє особу.

Зі змісту вироку Яворівського районного суду Львівської області від 08.07.2014р. у справі №460/292/14-а вбачається, що ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.191 КК України.

Позивач обґрунтовує протиправність внесення відомостей щодо нього до Єдиного державного реєстру осіб, які вчинили корупційні правопорушення, тим, що на момент вчинення вказаного злочину (13-26.06.2012р.), діяння, передбачене, ст.191 КК України, не відносилось до складу корупційних.

У примітці до ст.45 КК України передбачено, що корупційними злочинами відповідно до вказаного Кодексу вважаються злочини, передбачені статтями 191, 262, 308, 312, 313, 320, 357, 410, у випадку їх вчинення шляхом зловживання службовим становищем, а також злочини, передбачені статтями 210, 354, 364, 3641, 3652, 368-369-2 вказаного Кодексу. Вказана примітка додана до ст. 45 КК України, у зв'язку зі змінами, внесеними Законом України «Про прокуратуру» від 14.10.2014р.

Оцінюючи доводи позивача суд бере до уваги, що на момент вчинення позивачем вказаного злочину діяли норми Закону України «Про засади запобігання та боротьби з корупцією» від 07.04.2011р.

Згідно зі ст.1 вказаного Закону корупційне правопорушення - умисне діяння, що містить ознаки корупції, вчинене особою, зазначеною у частині першій статті 4 вказаного Закону, за яке законом установлено кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.4 вказаного Закону суб'єктами відповідальності за корупційні правопорушення є особи, які постійно або тимчасово обіймають посади, пов'язані з виконанням організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських обов'язків, або спеціально уповноважені на виконання таких обов'язків у юридичних особах приватного права незалежно від організаційно-правової форми, відповідно до закону.

Згідно з ст.21 Закону України «Про засади запобігання і протидії корупції» від 07.04.2011р. за вчинення корупційних правопорушень особи, зазначені в частині першій статті 4 вказаного Закону, притягаються до кримінальної, адміністративної, цивільно-правової та дисциплінарної відповідальності в установленому законом порядку.

Відомості про осіб, яких притягнуто до відповідальності за вчинення корупційних правопорушень, крім відомостей про особовий склад органів, що провадять оперативно-розшукову або розвідувальну чи контррозвідувальну діяльність, вносяться до Єдиного державного реєстру осіб, які вчинили корупційні правопорушення, що формується та ведеться Міністерством юстиції України.

Як вбачається з вироку Яворівського районного суду Львівської області від 08.07.2014р. у справі №460/292/14-а, ОСОБА_4 будучи службовою особою (директор ТзОВ «Техпанель»), на яку покладено адміністративно-господарські обов'язки по управлінню та розпорядженню майном підприємства, заволодів чужим майном, шляхом зловживання своїм службовим становищем.

З огляду на наведене, суд вважає, що діяння позивача містить ознаки корупційного правопорушення, передбачені ст.1, 4 Закону України «Про засади запобігання та боротьби з корупцією» від 07.04.2011р. (чинного на момент вчинення позивачем злочину, передбаченого ч.3 ст.191 КК України).

Крім того, суд враховує, що злочин, передбачений ст.191 КК України, міститься у переліку корупційних правопорушень, інформація про які вноситься до Єдиного реєстру осіб, які вчинили корупційні правопорушення, відповідно до п.1 Порядку надсилання електронних копій судових рішень щодо осіб, які вчинили корупційні правопорушення, затвердженого спільним наказом Державної судової адміністрації та Міністерства юстиції від 26.01.2012р. №12/152/2.

Таким чином, суд дійшов висновку, що відповідач правомірно вніс відомості про позивача до Єдиного державного реєстру осіб, які вчинили корупційні правопорушення, а тому у задоволення позовних вимог про визнання протиправними дій відповідача слід відмовити за безпідставністю.

Щодо позовних вимог про зобов'язання відповідача вилучити з Єдиного реєстру осіб, які вчинили корупційні правопорушення, відомості про позивача, то такі задоволенню не підлягають з огляду на наступне. Суд не наділений повноваженнями втручатися у діяльність органу державної влади та давати вказівки зобов'язального характеру щодо розпорядження виключними повноваженнями такого суб'єкта.

Стаття 19 Конституції України встановлює, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Положення ст. 9 КАС України передбачає, що суди при вирішенні справи керуються принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

За таких обставин, суд вважає, що позовні вимоги є безпідставними та необґрунтованими, а тому у задоволенні адміністративного позову слід відмовити.

Відповідно до ст. 94 КАС України судові витрати стягненню із сторін не підлягають.

Керуючись ст.ст. 4, 7-11, 14, 69-71, 72, 86, 87, 94, 159, 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_4 до Міністерства юстиції України, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача Державної судової адміністрації України про визнання протиправними дій, зобов'язання вчинити дії відмовити повністю.

Судові витрати стягненню зі сторін не підлягають.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кодексом адміністративного судочинства України, якщо таку скаргу не було подано.

Апеляційна скарга подається до Львівського апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Повний текст постанови суду складений та підписаний 17.11.2015р.

Головуючий суддя А.Г. Гулик

Суддя В.М.Сакалош

Суддя Н.Т.Сидор