Справа № 826/19409/15
Суддя: Кобилянський К.М.
Дата ухвалення: 2015-11-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

11 листопада 2015 року 12:45 № 826/19409/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Кобилянського К.М., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу
за позовом публічного акціонерного товариства «Укртранснафта»
до Міжрегіонального головного управління ДФС - Центральний офіс з обслуговування великих платників
про скасування податкової вимоги, зобов'язання вчинити дії, -
В С Т А Н О В И В:

Публічне акціонерне товариство «Укртранснафта» (надалі - позивач або ПАТ «Укртранснафта») звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовною заявою до Міжрегіонального головного управління ДФС - Центральний офіс з обслуговування великих платників (надалі - відповідач або Міжрегіональне ГУ ДФС), у якій просить суд скасувати податкову вимогу від 12.08.2015 № 105-23, зобов'язати Міжрегіональне ГУ ДФС внести зміни до картки особового рахунку ПАТ «Укртранснафта» шляхом виключення з неї податкового боргу у розмірі 1 294 416,81 грн. та зобов'язати Міжрегіональне ГУ ДФС звільнити майно ПАТ «Укртранснафта» з-під податкової застави і виключити її з державних реєстрів застав рухомого та нерухомого майна.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неправомірність виставлення відповідачем на адресу ПАТ «Укртранснафта» податкової вимоги від 12.08.2015 № 105-23 з сумою податкового боргу по податку на додану вартість у розмірі 1 294 416,81 грн., оскільки вказана сума заборгованості сформувалася в картці особового рахунку платника податків -позивача помилково за наслідками подання товариством у березні 2015 року податкової звітності по податку на додану вартість за звітний період-лютий, де було задекларовано від'ємне значення цього податку в розмірі 16 305 000 грн. Нарахування контролюючим органом в картці особового рахунку платника податку - ПАТ «Укртранснафта» показника від'ємного значення податку як податкового зобов'язання до сплати призвели до виникнення (обліку) станом на 01.05.2015 недоїмки та нарахування сум пені. У зв'язку із наведеними протиправними діями і бездіяльністю відповідача необґрунтовано виставлена податкова вимога і майно ПАТ «Укртранснафта» було внесено до податкової застави.

Ухвалами Окружного адміністративного суду міста Києва від 24.09.2015 відкрито провадження в адміністративній справі, закінчено підготовче провадження та призначено дану справу до судового розгляду у судовому засіданні.

В призначених судових засіданнях у справі представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі, посилаючись на доводи викладені в позовній заяві.

Представник відповідача 27.10.2015 в судовому засіданні у справі проти позовних вимог заперечував, посилаючись на правову позицію наведену в письмових запереченнях від 19.10.2015 № 4502/9/28-10-10-1-22. Зокрема, в обґрунтування правомірності виставлення оспорюваної податкової вимоги від 12.08.2015 № 105-23 представник відповідача зазначив, що ПАТ «Укртранснафта» подано податкові декларації з податку на додану вартість за звітні періоди червень і липень 2015 року, де задекларовані суми податкових зобов'язань, що підлягають сплаті до бюджету, в розмірах 1 215 482 грн. і 19 628 267 грн. Проте у встановлений граничний строк позивач свій обов'язок по сплаті податку не виконав, а тому в картці особового рахунку платника податку (позивача) станом на 11.08.2015 року утворився податковий борг у сумі 1 294 416,81 грн. (в тому числі недоїмка - 1 215 482 грн. та сума пені - 78 934,81 грн.), що стало підставою для виставлення податкової вимоги. Наразі за наслідками подання позивачем податкової декларації з податку на додану вартість за звітний період вересень 2015 року із задекларованою в ній сумою податкового зобов'язання до сплати (3 814 051 грн.), та з урахуванням наявної суми переплати в розмірі 2 454 288,76 грн., в картці особового рахунку ПАТ «Укртранснафта» обліковується податковий борг у сумі 1 359 762,24 грн.

В судовому засіданні 27.10.2015 представники сторін заявили клопотання про розгляд справи за їх відсутності, на підставі чого суд, керуючись частиною 4 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України ухвалив розглядати справу у порядку письмового провадження.

Розглянувши подані сторонами документи та матеріали, заслухавши думки представників сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва встановив наступне.

Як вбачається з наявних у справі матеріалів, 20.03.2015 ПАТ «Укртранснафта» подало до Міжрегіональне ГУ ДФС податкову декларацію з податку на додану вартість за звітний період лютий 2015 року (звітна нова, реєстраційний № від 20.03.2015)(а.с. 199 - 203) в електронному вигляді, де в рядку 26 «Сума залишку від'ємного значення попередніх звітних (податкових) періодів на початок звітного (податкового) періоду (рядок «Усього, в т.ч.: графи 6 таблиці 1 Д2) задекларував суму 16 305 000 грн., а в рядках 18 «Позитивне значення різниці між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду (рядок 9 - рядок 17)(позитивне значення)», 20.2 «Від'ємне значення , що включається до складу податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду (рядок 20.1 + рядок 20.2 + рядок 20.3) у сумі залишку від'ємного значення попередніх звітних (податкових) періодів, на яку збільшено розмір суми податку, визначеної пунктом 200-1.3 статті 200-1 розділу V Кодексу, на яку платник має право зареєструвати податкові накладні/розрахунки коригування до податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних» і рядку 27 «Сума залишку від'ємного значення попередніх звітних (податкових) періодів, на яку в поточному звітному (податковому) періоді збільшено суму податку, на яку платник має право зареєструвати податкові накладні/розрахунки коригування до податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних, визначену пунктом 200-1.3 статті 200-1 розділу V Кодексу (рядок «Усього, в т.ч.:» графи 7 таблиці 1 Д2)(переноситься до рядка 20.2 декларації поточного звітного (податкового) періоду)» - суму 15 324 285 грн., та в рядку 31 «Сума непогашеного від'ємного значення попередніх звітних (податкових) періодів на кінець поточного звітного (податкового) періоду (рядок 26 - рядок 27+ рядок 28 (+ чи -) - рядок 30)(переноситься до рядка 26 наступного звітного (податкового) періоду)» - 980 715 грн. Разом з цією Податковою декларацію за лютий 2015 року позивач подав до податкової інспекції певні додатки, в тому числі: додаток 2 «Розрахунок коригування залишку від'ємного значення попередніх податкових періодів до 01 лютого 2015 року (Д2)»(а.с. 211 - 213), де в графах 4 і 6 таблиці 1 «Облік сум залишків від'ємного значення попередніх звітних (податкових) періодів до 01 лютого 2015 року» наведено суму 16 305 000 грн., в графі 7 - 15 324 285 грн., а в графі 14 - 980 715 грн.. Також в цій таблиці Додатку 2 вказано, що сума від'ємного значення податку сформувалася ще у вересні 2014 року; додаток 5 «Розшифровка податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів (Д5)»; додаток 6 «Довідка (Д6)».

Дана податкова декларація з додатками була подана за чинною формою, затвердженою Наказом Міністерства фінансів України від 23.09.2014 № 966 «Про затвердження форм та Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість», що зареєстрований в Міністерстві юстиції України 14.10.2014 за № 1267/26044), та прийнята на центральному та районному рівнях (що засвідчується наявними у справі роздруківками квитанцій № 2 та не заперечується представником відповідача).

В подальшому, 24.03.2015 та 25.03.2015 позивачем до податкової інспекції подані уточнюючі розрахунки податкових зобов'язань з податку на додану вартість у зв'язку з виправленням самостійно виявлених помилок (а саме: реєстраційні № від 24.03.2015, № від 25.03.2015)(а.с. 66 - 86), де товариством в рядку 27 Уточнюючого розрахунків та гр. 7 таблиці 1 до Додатку 2 до таких уточнюючих розрахунків відображено суму залишку від'ємного значення попередніх звітних періодів, на яку у поточному звітному періоді збільшено суму податку, у розмірі 16 305 000 грн.

За даними зазначеної податкової звітності жодні суми податку на додану вартість, що підлягає нарахуванню за підсумками поточного звітного (податкового) періоду з урахуванням залишку від'ємного значення попереднього звітного (податкового) періоду (ряд. 25 Декларації) позивач не декларував.

Однак, з наданого відповідачем витягу з картки особового рахунку платника податку на додану вартість - ПАТ «Укртранснафта» за 2015 рік (за період з 30.12.2014 по 30.09.2015)(а.с. 127 - 154) вбачається, що на підставі зазначених податкової декларації за лютий 2015 року та уточнюючих розрахунків в особовому рахунку позивача були нараховані до сплати в якості податкових зобов'язань з названого податку наступні суми коштів: 20.03.2015 - 901 053,73 грн., 24.03.2015 - 16 305 000 грн., 25.03.2015 - 16 305 000 грн., та як наслідок станом на 31.03.2015 за позивачем почала обраховуватися недоїмка в розмірі 33 511 053,70 грн.

В подальшому дана сума штучно сформованої недоїмки поступово зменшувалася за рахунок сум коштів, сплачених позивачем по поточних звітних періодах (березень, квітень, травень і липень 2015 року) та за рахунок подання платником податків уточнюючих розрахунків, та станом на 28.07.2015 була погашена повністю. Проте на суму погашеної недоїмки була нарахована пеня, всього на суму 78 934,81 грн.

30.07.2015 в особовій картці платника податку позивача проведено нарахування податкового зобов'язання з податку в сумі 1 215 482 грн. по податковій декларації з податку на додану вартість за звітний період червень 2015 року (реєстр. № від 17.07.2015). У зв'язку з тим, що сплачена позивачем сума коштів в розмірі 1 215 482 грн. була зарахована 28.07.2015 в рахунок погашення наявної суми заборгованості, 30.07.2015 року за ПАТ «Укртранснафта» почала обраховуватися податкова заборгованість у розмірі 1 294 416,81 грн. (в т.ч. за основним платежем - 1 215 482 грн., пеня - 78 934,81 грн.).

21.08.2015 позивач отримав податкову вимогу Міжрегіональне ГУ ДФС від 12.08.2015 № 105-23 (а.с. 87), за змістом якої станом на 11.08.2015 за ПАТ «Укртранснафта» обліковується сума податкового боргу за узгодженим грошовим зобов'язанням з податку на додану вартість у розмірі 1 294 416,81 грн. (в т.ч. за основним платежем - 1 215 482 грн., пеня - 78 934,81 грн.), та рішення про опис майна у податкову заставу від 12.08.2015 № 19932/10/28-10-23-26 (а.с. 88).

27.08.2015 зазначена сума податкової заборгованості була погашена в повному обсязі за рахунок зарахування сплаченої товариством суми коштів по поточному звітному періоду у розмірі 19 628 267 грн., та в особовій картці платника податку утворилася сума переплати в розмірі 18 301 481,70 грн.

30.08.2015 в особовій картці платника податку позивача проведено нарахування податкового зобов'язання з податку в сумі 19 628 267 грн. по податковій декларації з податку на додану вартість за звітний період липень 2015 року (реєстр. № від 19.08.2015), яке було погашено частково 30.08.2015 - за рахунок наявної суми переплати, та 28.09.2015 - за рахунок проведення сплаченої позивачем суми коштів у розмірі 3 814 051 грн.

30.09.2015 в особовій картці платника податку позивача проведено нарахування податкового зобов'язання з податку в сумі 3 814 051 грн. по податковій декларації з податку на додану вартість за звітний період серпень 2015 року (реєстр. № від 18.09.2015), яке погашено в той же день в частині суми 2 454 288,76 грн. - за рахунок наявної суми переплат, а в решті суми (1 359 762,24 грн.) обліковується як сума недоїмки.

Вважаючи вказану вище податкову вимогу від 12.08.2015 № 105-23 необґрунтованою і такою, що підлягає скасуванню, позивач звернувся із даним позовом до суду.

Оцінивши за правилами статті 86 Кодексу адміністративного судочинства України надані сторонами докази та пояснення, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, Окружний адміністративний суд міста Києва вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Нормативно-правовим актом, який регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства, є Податковий кодекс України (надалі - ПК України), який набрав чинності 01.01.2011 року.

У відповідності до пп. 16.1.4 п. 16.1 ст. 16 ПК України, платник податків зобов'язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

За нормою ст. 36 цього Кодексу податковим обов'язком визнається обов'язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи. Податковий обов'язок виникає у платника за кожним податком та збором. Відповідальність за невиконання або неналежне виконання податкового обов'язку несе платник податків, крім випадків, визначених цим Кодексом або законами з питань митної справи.

Згідно п. 49.2 ст. 49 ПК України, платник податків зобов'язаний за кожний встановлений цим Кодексом звітний період подавати податкові декларації щодо кожного окремого податку, платником якого він є, відповідно до цього Кодексу незалежно від того, чи провадив такий платник податку господарську діяльність у звітному періоді.

Така податкова декларація складається за формою, затвердженою в порядку, визначеному положеннями пункту 46.5 статті 46 цього Кодексу та чинному на час її подання, та подається за звітний період в установлені цим Кодексом строки контролюючому органу, в якому перебуває на обліку платник податків (п. 48.1 ст. 48, п. 49.1 ст. 49 цього Кодексу).

При цьому, в силу положень абз. 2 п. 46.6 ст. 46 ПК України. до визначення нових форм декларацій (розрахунків), які набирають чинності для складання звітності за податковий період, що настає за податковим періодом, у якому відбулось їх оприлюднення, є чинними форми декларацій (розрахунків), чинні до такого визначення.

Згідно п. 54.1 ст. 54 ПК України, крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов'язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов'язання та/або пені вважається узгодженою.

При цьому «податковим зобов'язанням» в розумінні ПК України визначається сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк)(пп. 14.1.156 п. 14.1 ст. 14 ПК України в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин), а «грошовим зобов'язанням платника податків» - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов'язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв'язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності (пп. 14.1.39 п. 14.1 ст. 14 ПК України).

Пунктом 57.1 ст. 57 ПК України, платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Механізм ведення територіальними органами Міністерства доходів і зборів України (далі - Міндоходів) оперативного обліку податків, зборів, митних платежів, єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок), інших платежів, які сплачуються під час митного оформлення товарів встановлено Порядком ведення органами Міністерства доходів і зборів України оперативного обліку податків, зборів, митних платежів, єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, інших платежів, які сплачуються під час митного оформлення товарів, затвердженим наказом Міністерства доходів і зборів України від 05.12.2013 № 765, що зареєстрований в Міністерстві юстиції України 04.02.2014 за N 217/24994 (надалі - Порядок).

Так, відповідно до пункту 3 розділу І Порядку «інтегрована картка платника» - форма оперативного обліку податків, зборів, митних платежів, передоплати та єдиного внеску, що включає комплекс облікових показників з інтегрованих підсистем, за повноту, достовірність і своєчасність відображення яких несуть відповідальність структурні підрозділи територіальних органів Міндоходів за функціональними напрямами роботи.

Згідно п. 4 розд. І Порядку облік податків, зборів та єдиного внеску ведеться підрозділами Міжрегіонального головного управління Міндоходів - Центрального офісу з обслуговування великих платників (далі - Міжрегіональне ГУ), спеціалізованих державних податкових інспекцій з обслуговування великих платників (далі - СДПІ), державних податкових інспекцій в районах, містах (крім міст Києва та Севастополя), районах у містах, об'єднаних державних податкових інспекцій (далі - ДПІ) відповідно до функціональних повноважень.

Пунктом 11 розд. ІІ Порядку передбачено, що форми інтегрованих карток платника мають лицьовий та зворотний боки. Зворотний бік інтегрованої картки відображає стан розрахунків платника (суми нарахованого та сплаченого платежів, пені, штрафних (фінансових) санкцій, процентів за користування розстроченням (відстроченням) грошових зобов'язань (податкового боргу), суми податкового боргу, недоїмки із сплати єдиного внеску, надміру та/або помилково сплачені, заявлені до відшкодування тощо) за податками, зборами, єдиним внеском, митними платежами, операції, що проводяться з коштами передоплати. На лицьовому боці інтегрованої картки відображається додаткова інформація щодо стану розрахунків платника за податками, зборами, єдиним внеском, митними платежами та передоплатою.

Відповідно до п. 1 і 2 розд. ІІІ Порядку нарахуванню в інтегрованій картці платника підлягають: зобов'язання, штрафні санкції та пеня за податками, зборами, митними платежами, самостійно визначені платником; суми до сплати єдиного внеску, самостійно визначені платником; зобов'язання, штрафні санкції та пеня за податками, зборами, митними платежами, суми до сплати єдиного внеску, визначені територіальним органом Міндоходів та узгоджені відповідно до чинного законодавства; пеня за порушення встановлених строків погашення узгоджених сум зобов'язань за податками, зборами, митними платежами, єдиним внеском; пеня на суму заниження податкового зобов'язання, нарахованого територіальним органом Міндоходів або платником; проценти за користування розстроченням (відстроченням).

Зобов'язання, штрафні санкції, пеня за податками, зборами, митними платежами, суми до сплати єдиного внеску, самостійно визначені платником у звітності, відображаються територіальним органом Міндоходів в інтегрованій картці платника.

Також п. 4 розд. ІІІ цього ж Порядку передбачено, що нарахування податків, зборів та сум єдиного внеску в інтегрованій картці платника здійснюються відповідно до звітності, що подається платником до територіального органу Міндоходів, а також митних та інших платежів - на підставі оформленої митної декларації. Нарахування узгоджених сум грошових зобов'язань за податками, зборами, митними платежами та сум єдиного внеску, нарахованих до сплати, в інтегрованій картці платника здійснюється датою граничного строку сплати таких нарахувань. При поданні уточнюючого розрахунку, що збільшує або зменшує грошові зобов'язання минулих податкових періодів платника та ліквідаційної звітності, нарахування в інтегрованій картці платника проводиться датою його подання.

Як вбачається з текстів Податкової декларації за звітний період лютий 2015 року та Уточнюючих розрахунків до неї ПАТ «Укртранснафта» за вказаний звітний період не визначало до сплати податкове зобов'язання з податку на додану вартість, разом з тим в інтегрованій картці платника податку (позивача) з цього ж податку станом на 31.03.2015 були нараховані суми грошових зобов'язань без урахування змісту та суті задекларованих у податковій звітності показників рядків 25, 26 і 31.

Натомість згідно даних витягу з картки особового рахунку платника податку на додану вартість - ПАТ «Укртранснафта» за 2015 рік за звітні періоди березень - липень 2015 року позивачем задекларовані до сплати суми податку (8 244 525 грн., 6 329 082 грн., 1 940 486 грн., 1 215 482 грн., 19 628 267 грн.), та які були оплачені 30.04.2015, 27.05.2015, 26.06.2015, 28.07.2015 і 27.08.2015 (тобто, в межах законодавчо встановленого граничного терміну сплати податкового зобов'язання).

Згідно п. 59.1 ст. 59 ПК України, у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Також податкова вимога надсилається (вручається) коли платникам податків, які самостійно подали податкові декларації, але не погасили суми податкових зобов'язань у встановлені цим Кодексом строки, без попереднього надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення (п. 59.4 ст. 59 цього Кодексу).

Підпунктом 14.1.153 п. 14.1 ст. 14 ПК України визначено, що «податкова вимога» - це письмова вимога контролюючого органу до платника податків щодо погашення суми податкового боргу. А відповідно до пп. 14.1.175 п. 14.1 ст. 14 ПК України, «податковий борг» - це сума узгодженого грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання.

В силу норми п. 59.3 ст. 59 ПК України податкова вимога надсилається не раніше першого робочого дня після закінчення граничного строку сплати суми грошового зобов'язання. Податкова вимога повинна містити відомості про факт виникнення грошового зобов'язання та права податкової застави, розмір податкового боргу, який забезпечується податковою заставою, обов'язок погасити податковий борг та можливі наслідки його непогашення в установлений строк, попередження про опис активів, які відповідно до законодавства можуть бути предметом податкової застави, а також про можливі дату та час проведення публічних торгів з їх продажу.

Також, у відповідності до п. 3.1 Порядку направлення органами доходів і зборів податкових вимог платникам податків, затвердженого наказом Міндоходів України від 10.10.2013 № 576, що зареєстрований в Міністерстві юстиції України 31.10.2013 за №1840/24372, податкові вимоги формуються автоматично на підставі даних інформаційної системи органів доходів і зборів.

Відтак, з аналізу вищенаведених норм вбачається, що право на формування податкової вимоги виникає у контролюючого органу у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання.

Під час розгляду даної справи судом не встановлено, а відповідачем не доведено належними та допустимими доказами, факту виникнення у позивача станом на 11.08.2015 законним шляхом суми податкового боргу з податку на додану вартість у розмірі 1 294 416,81 грн.

Таким чином, оскільки матеріалами справи підтверджується той факт, що станом на 11.08.2015 позивав виконав свій податковий обов'язок по сплаті податку на додану вартість за звітний період червень 2015 року в сумі 1 215 482 грн. в повному обсязі, то суд вважає висновки відповідача про виникнення у ПАТ «Укртранснафта» несплаченого грошового зобов'язання з названого податку в сумі 1 294 416,81 грн. на підставі Податкової декларації з податку на додану вартість за червень 2015 рік (реєстр. № від 17.07.2015), що підлягало сплаті в термін до 30.07.2015, хибними, та відповідно відсутність у Міжрегіонального ГУ ДФС правових підстав для формування і виставлення на адресу позивача оспорюваної податкової вимоги від 12.08.2015 № 105-23.

Згідно із п. 88.1 ст. 88 ПК України з метою забезпечення виконання платником податків своїх обов'язків, визначених цим Кодексом, майно платника податків, який має податковий борг, передається у податкову заставу.

Право податкової застави виникає, зокрема, у разі несплати у строки, встановлені цим Кодексом, суми грошового зобов'язання, самостійно визначеної платником податків у податковій декларації, - з дня, що настає за останнім днем зазначеного строку (пп. 89.1.1 п. 89.1 ст. 89 цього Кодексу).

Відповідно до п. 89.3 ст. 89 ПК України, майно, на яке поширюється право податкової застави, оформлюється актом опису. До акта опису включається ліквідне майно, яке можливо використати як джерело погашення податкового боргу. Опис майна у податкову заставу здійснюється на підставі рішення керівника контролюючого органу, яке пред'являється платнику податків, що має податковий борг.

На підставі зазначених норм Податкового кодексу України, відповідач прийняв рішення про опис майна у податкову заставу від 12.08.2015 № 19932/10/28-10-23-26, яким вирішено здійснити опис майна ПАТ «Укртранснафта», що перебуває у його власності, а у разі, якщо на момент складання акта опису майно відсутнє або його балансова вартість менше суми податкового боргу, - також того майна, права власності на яке ПАТ «Укртранснафта» набуде у майбутньому.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що сума податкового боргу у розмірі 1 294 416,81 грн. виникла у ПАТ «Укртранснафта» через протиправні дії відповідача, а саме - через безпідставне внесення до інтегрованої картки платника податку на додану вартість (позивача) показників ряд. 26 і 27 податкової декларації з податку на додану вартість за звітний період лютий 2015 року та уточнюючих розрахунків до неї від 24.03.2015 і 25.03.2015.

Внаслідок таких дій в інтегрованій картці зі сплати авансових внесків з податку на прибуток ПАТ «Укртранснафта» відповідачем необґрунтовано відображено недоїмку у розмірі 1 215 482 грн. та безпідставно нараховано пеню на загальну суму 78 934,81 грн.

З огляду на вищевикладені протиправні дії контролюючого органу, суд дійшов висновку про відсутність у відповідача підстав для направлення оспорюваної податкової вимоги, та, як наслідок, відсутність права податкової застави на підставі пп. 89.1.1 п. 89.1 ст. 89 ПК України.

Частиною 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частиною 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до частини 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Всупереч наведеним вимогам, відповідач, як суб'єкт владних повноважень, не довів правомірності прийнятої ним спірної податкових повідомлень-рішень з урахуванням всіх встановлених фактичних обставин та вимог законодавства.

Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, проаналізувавши матеріали справи та надані сторонами докази, а також усні та письмові доводи представників сторін стосовно заявлених позовних вимог, суд дійшов до висновку про наявність підстав для зобов'язання відповідача внести зміни до картки особового рахунку ПАТ «Укртранснафта» шляхом виключення з неї податкового боргу у розмірі, що сформувався станом на 11.08.2015 та становив 1 294 416,81 грн., скасування податкової вимоги відповідача від 12.08.2015 № 105-23 та зобов'язання відповідача звільнити майно ПАТ «Укртранснафта» з-під податкової застави та виключити її з державних реєстрів застав рухомого та нерухомого майна.

Керуючись положеннями статей 2, 7, 69-71, 94, 160-163, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

П О С Т А Н О В И В:

1. Позов публічного акціонерного товариства «Укртранснафта» задовольнити повністю.

2. Скасувати податкову вимогу Міжрегіонального головного управління ДФС - Центрального офісу з обслуговування великих платників від 12.08.2015 № 105-23.

3. Зобов'язати Міжрегіональне головне управління ДФС - Центральний офіс з обслуговування великих платників внести зміни до картки особового рахунку публічного акціонерного товариства «Укртранснафта» шляхом виключення з неї податкового боргу у розмірі, що сформувався станом на 11.08.2015 та становив 1 294 416,81 грн.

4. Зобов'язати Міжрегіональне головне управління ДФС - Центральний офіс з обслуговування великих платників звільнити майно публічного акціонерного товариства «Укртранснафта» з-під податкової застави та виключити його з державних реєстрів застав рухомого та нерухомого майна.

5. Стягнути судові витрати у сумі 633,36 грн. (шістсот тридцять три гривні 36 копійок) на користь публічного акціонерного товариства «Укртранснафта» () шляхом їх безспірного списання з рахунків Міжрегіонального головного управління ДФС - Центральний офіс з обслуговування великих платників () за рахунок бюджетних асигнувань.

Постанова набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України. Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів за правилами, встановленими ст.ст. 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги.

Суддя К.М. Кобилянський