Справа № 809/323/15
Суддя: Затолочний Віталій Семенович
Дата ухвалення: 2015-11-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 листопада 2015 року Справа № 876/8255/15

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Затолочного В.С.,

суддів Каралюса В.М., Матковської З.М.,

за участі секретаря судового засідання Корнієнко О.А.,

позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Управління Міністерства внутрішніх справ України в Івано-Франківській області на постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 10.06.2015 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління Міністерства Внутрішніх справ України в Івано-Франківській області про зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

23.01.2015 року ОСОБА_1 (далі по тексту позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Управління Міністерства внутрішніх справ України в Івано-Франківській області (далі - відповідач) про визнання протиправним та скасування наказу «По особовому складу» за № 701 о/с від 26.12.2014 року в частині дати звільнення, зобов'язання внести зміни щодо дати звільнення з 25.08.2014 на 03.09.2014 року, зобов'язання виплатити грошове забезпечення з 25.08.2014 року до 03.09.2014 року та грошову компенсацію за невикористану відпустку за 2013 та 2014 роки.

25.05.2015 року позивачем, у зв'язку із самостійним скасуванням відповідачем оскаржуваного наказу «По особовому складу» за №701 о/с від 26.12.2014 року змінено позовні вимоги, у відповідності до яких позивач просив зобов'язати відповідача визначити день свого звільнення шляхом видання окремого наказу із зазначенням дати звільнення, вислуги років та виплати за невикористану відпустку, також просив (відповідно до заяв від 03.06.2015 року) зобов'язати відповідача виплатити грошове забезпечення з 27.01.2014 року до 03.09.2014 року та грошову компенсацію за невикористану відпустку за 2013 та 2014 роки.

Івано-Франківський окружний адміністративний суд постановою від 10.06.2015 року позов задовольнив частково. Зобов'язав відповідача виплатити позивачу грошове забезпечення з 27.01.2014 року до 03.09.2014 року та грошову компенсацію за невикористану відпустку з 2013 рік та 2014 рік. В задоволенні решти позовних вимог відмовив.

Вказане судове рішення оскаржив в апеляційному порядку відповідач, просить скасувати постанову від 10.06.2015 року та винести нову про відмову в позові.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовані тим, що на час звільнення позивача рішення про звільнення заступників начальника обласного управління здійснювалося Міністром внутрішніх справ України. Таким чином, змінити дату звільнення позивача відповідач не може. Для виплати грошового забезпечення за час перебування позивача на лікарняному після звільнення також немає підстав, оскільки наказ про зміну дати звільнення не виносився.

Вислухавши суддю-доповідача, позивача та його представника, як проти задоволення апеляційної скарги заперечували, дослідивши обставини справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що з 08.10.1986 року ОСОБА_3 перебував на службі в органах внутрішніх справ на різних посадах, 18.01.1992 року прийняв присягу працівника органів внутрішніх справ України, з 29.04.2013 року обіймав посаду заступника начальника Управління Міністерства внутрішніх справ України в Івано-Франківській області, позивачу присвоєне спеціальне звання полковник міліції.

Наказом Міністра внутрішніх справ України за №21 о/с від 15.01.2014 року прийнято рішення не продовжувати строку служби позивача в органах внутрішніх справ понад граничний вік.

25.01.2014 року наказом Міністра внутрішніх справ України за №40 о/с «По особовому складу» позивача звільнено з органів внутрішніх справ за пунктом «а» статті 65 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ у відставку (за віком) зі зняттям з військового обліку.

З метою виконання вищевказаних наказів Управлінням Міністерства внутрішніх справ України в Івано-Франківській області 27.01.2014 року наказом за № 43 о/с «По особовому складу» прийнято рішення про звільнення позивача за пунктом 65 «а» Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ з 27.01.2014 року у відставку (за віком).

Постановою Івано-Франківського окружного адміністративного суду в адміністративній справі за № 809/3184/14 від 24.11.2014 року за позовом ОСОБА_1 до Міністерства внутрішніх справ України, Управління Міністерства внутрішніх справ України в Івано-Франківській області про визнання протиправним та скасування наказу № 40 о/с від 25.01.2014 року в частині дати видання, наказу № 43 о/с від 27.01.2014 року в частині дати звільнення зі служби та зобов'язання до вчинення дій і виплату грошової компенсації визнано протиправним та скасовано наказ УМВС України в Івано-Франківській області від 27.01.2014 року № 43 о/с в частині звільнення полковника міліції ОСОБА_1 з посади заступника начальника УМВС України в Івано-Франківській області за п. «а» ст. 65 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ.

26.12.2014 року наказом Управління Міністерства внутрішніх справ України в Івано-Франківській області за №701 прийнято рішення про звільнення позивача за пунктом 65 «а» Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ з 25.08.2014 року у відставку (за віком). Наказ за № 43 о/с від 27.01.2014 року скасовано.

19.02.2015 року наказом Управління Міністерства внутрішніх справ України в Івано-Франківській області за № 80 о/с скасовано наказ за № 701 від 26.12.2014 року.

Як вірно зазначив в оскаржуваному рішенні суд першої інстанції, порядок проходження служби особами рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, їх права і обов'язки визначає Положення проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затверджене постановою Кабінету Міністрів Української РСР за № 114 від 29.07.1991 року (з подальшими змінами і доповненнями; далі - Положення).

Також суд першої інстанції обґрунтовано зазначив, що за відсутності в спеціальних нормативно-правових актах положень, якими врегульовано спірні правовідносини, до них підлягають застосуванню норми Кодексу законів про працю України у якому визначені основні трудові права працівників.

Відносини припинення публічної служби позивача регулює наказ Міністра внутрішніх спав України за №40 о/с «По особовому складу» від 25.01.2014 року про звільнення позивача з органів внутрішніх справ за пунктом «а» статті 65 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ у відставку (за віком) зі зняттям з військового обліку.

Відповідно до статті 241-1 Кодексу законів про працю України строки виникнення і припинення трудових прав та обов'язків обчислюються роками, місяцями, тижнями і днями. Коли строки визначаються днями, то їх обчислюють з дня, наступного після того дня, з якого починається строк.

Пунктом 2.27 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої спільним наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.93 р. № 58, визначено, що днем звільнення вважається останній день роботи.

Враховуючи, що 25.01.2014 року є вихідним днем, то останнім робочим днем і днем звільнення позивача з публічної служби повинен бути наступний робочий день - 27.01.2014 року.

Також судом першої інстанції в беззаперечному порядку встановлено, що позивач перебував в період з 22.01.2014 року до 02.09.2014 року на лікуванні в стані тимчасової непрацездатності, про що йому видані відповідні листки непрацездатності.

На відносини звільнення позивача за пунктом «а» статті 65 Положення у відставку (за віком) зі зняттям з військового обліку, внаслідок прийняття рішення про не продовження його строку служби в органах внутрішніх справ понад граничний вік поширюються гарантії, встановлені статтею 40 Кодексу законів про працю України.

Частиною 4 вказаної статті Кодексу законів про працю України встановлено, що не допускається звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу в період його тимчасової непрацездатності (крім звільнення за пунктом 5 цієї статті), а також у період перебування працівника у відпустці. Це правило не поширюється на випадок повної ліквідації підприємства, установи, організації.

В силу дії частини 4 статті 40 Кодексу законів про працю України звільнення з органів внутрішніх справ у відставку (за віком) в період його тимчасової непрацездатності з 22.01.2014 року до 02.09.2014 року є неможливим.

Останнім робочим днем позивача в Управлінні Міністерства внутрішніх справ України в Івано-Франківській області є 03.09.2014 року, який є днем звільнення позивача.

Відповідно до довідки відділу фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку Управління Міністерства внутрішніх справ України в Івано-Франківській області відповідачем не здійснено виплата грошового забезпечення позивача за період з 27.01.2014 року до 03.09.2014 року, а також не здійснено виплату компенсації за невикористані відпустки за 2013 та 2014 роки.

Статтею 19 Закону України «Про міліцію» встановлено, що форми і розміри грошового забезпечення працівників міліції встановлюються Кабінетом Міністрів України і повинні забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування якісного особового складу міліції, диференційовано враховувати характер і умови роботи, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності і компенсувати їх фізичні та інтелектуальні затрати.

Пунктом 12 Положення встановлено, що особи рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ одержують грошове і речове забезпечення за нормами, встановленими законодавством.

Пунктом 3.2.1 Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України №499 від 31.12.2007 року встановлено, що особам рядового і начальницького складу, що звільнені від служби через хворобу на підставі листків непрацездатності або перебувають у відпустці через хворобу, зберігається виплата грошового забезпечення в розмірі, одержуваному на день хвороби, але не більш ніж за чотири місяці, крім випадків, коли законодавством України передбачені більш тривалі строки перебування на лікуванні.

При цьому, згідно пункту 1.6 Порядку грошове забезпечення осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ виплачується за місцем служби і виключно в межах асигнувань, затверджених кошторисом доходів і видатків органу, підрозділу, закладу чи установи МВС на грошове забезпечення осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ.

Таким чином, є вірним висновок суджу першої інстанції, що відповідач зобов'язаний здійснити виплату грошового забезпечення позивачу за період з 27.01.2014 року до 03.09.2014 року за нормами, встановленими законодавством.

Згідно матеріалів справи позивачем в році звільнення не використано відпустку за 2013 рік в кількості 45-ти діб та чергову відпустку за 2014 рік в кількості 30-ти діб.

Абзацом 2 пункту 56 Положення встановлено, що особам рядового і начальницького складу, які звільняються з органів внутрішніх справ, за невикористану в році звільнення відпустку виплачується грошова компенсація відповідно до законодавства.

Частиною 1 статті 24 Закону України «Про відпустки» встановлено, що у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки.

За таких обставин, підлягає виплаті позивачу грошова компенсація за невикористану відпустку за 2013 та 2014 роки.

В іншій частині судове рішення не оскаржувалось.

З огляду на викладене, постанова суду першої інстанції відповідає обставинам справи, наявним в ній доказам, прийнята з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для її скасування колегія суддів не знаходить.

Керуючись ст.ст. 160 ч. 3, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, апеляційний суд -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Управління Міністерства внутрішніх справ України в Івано-Франківській області залишити без задоволення.

Постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 10.06.2015 року у справі № 809/323/15 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя В.С. Затолочний

Судді В.М. Каралюс

З.М. Матковська

Повний текст виготовлено 10.11.2015