Справа № 822/5801/15
Суддя: Козачок І.С.
Дата ухвалення: 2015-11-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 822/5801/15
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 листопада 2015 року м. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд

в складі:головуючого-суддіОСОБА_1
при секретаріОСОБА_2
за участі: представника позивачаОСОБА_3
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_4 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "ЗЛАТОБАНК" ОСОБА_5 , треті особи на стороні відповідача - Публічне акціонерне товариство "ЗЛАТОБАНК" , Фонд гарантування вкладів фізичних осіб про визнання протиправним рішення, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Златобанк" ОСОБА_5.

Просить, з урахуванням заяви про зміну предмету позову, визнати протиправним та скасувати рішення відповідача про віднесення до нікчемних транзакцій та правочинів Угоди про приєднання до публічної пропозиції про комплексне банківське обслуговування (договору банківського вкладу), укладеної на користь позивача 05.12.2014 року за №07643, викладене у наказах уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації ПАТ "Златобанк" ОСОБА_5 №164/1 від 08 квітня 2015 року "Про затвердження переліку нікчемних транзакцій та правочинів" та №165/1 від 09 квітня 2015 року "Про внесення змін до наказу №164/1 від 08 квітня 2015 року, шляхом викладення його у новій редакції" (з додатками).

В обґрунтування вимог позивач зазначає про те, що на його користь, у порядку передбаченому чинним законодавством, був укладений договір банківського вкладу від 05.12.2014 року. За договором кошти в сумі 10 000 доларів США були зараховані на рахунок позивача у ПАТ "Златобанк".

Після запровадження в ПАТ "Златобанк" тимчасової адміністрації позивач звернувся до уповноваженої особи Фонду для отримання відшкодування гарантованої суми вкладу, однак будь - якої відповіді не отримав, у зв'язку із чим звернувся до суду.

Під час ознайомлення з матеріалами справи, позивачу стало відомо про прийняття відповідачем наказів №164/1 від 08 квітня 2015 року "Про затвердження переліку нікчемних транзакцій та правочинів" та №165/1 від 09 квітня 2015 року "Про внесення змін до наказу №164/1 від 08 квітня 2015 року, шляхом викладення його у новій редакції" (з додатками).

Позивач не погодився з їх змістом, у зв'язку із цим до початку розгляду справи по суті змінив предмет позову, про що подав письмову заяву.

Позивач вказує, що накази відповідача містять посилання на п.п. 2, 3, 4 та 6 ч.3 ст.38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", однак не вказується, з якої саме підстави договір, укладений з позивачем, визнаний нікчемним.

Вважає, що посилання відповідача на постанову НБУ №777/БТ від 04.12.2014 року, якою заборонено проводити будь-які операції за чинними договорами, за результатами яких збільшується сума відшкодування за вкладами фізичних осіб Фондом, є безпідставним.

На думку позивача, зазначений документ не має юридичної сили, оскільки не зареєстрований в Міністерстві юстиції України. Крім того, він є банківською таємницею, про яку ні позивач, ні співробітники ПАТ "Златобанк" на момент укладення договору знати не могли.

При цьому, зазначена Постанова не забороняла клієнтам банку розпоряджатися своїми коштами.

У судовому засіданні представник позивача позов підтримує, просить задоволити.

Відповідач в судове засідання не з'явився. Надіслав до суду письмові заперечення, в яких зазначає про те, що уповноваженою особою Фонду було виявлено факт вчинення позивачем сумнівного правочину з метою штучного створення обов'язку Фонду щодо відшкодування коштів.

Вважає, що такий правочин порушує публічний порядок, оскільки забезпечує отримання позивачем додаткової компенсації, що є порушенням п. 9 ч. 3 ст.38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб.

Посилається на постанову Правління Національного банку України № 777/БТ від 04.12.2014 року, якою було встановлено обмеження в діяльності Банку, зокрема, зобов'язання не допуcтити проведення будь-яких операцій за чинними договорами, за результатами яких збільшується гарантована сума відшкодування.

В задоволенні позову просить відмовити.

Представники третіх осіб в судове засідання не з'явились, про розгляд справи повідомлені. Заперечення проти позову не надходили.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що між ОСОБА_6 та ПАТ "Златобанк" укладена угода про приєднання до публічної пропозиції про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб (договір банківського вкладу) №07643 від 05.12.2014 року.

Згідно з умовами вказаного договору ОСОБА_6 відкриває депозитний рахунок на користь ОСОБА_4 (особа на користь якої відкритий вкладний (депозитний) рахунок). ОСОБА_4 за умовами договору набуває статусу вкладника.

У свою чергу, банк відкриває вкладнику вкладний (депозитний) рахунок №7411, початкова сума якого складає 10 000 доларів США.

Факт внесення коштів ані банківською установою, ані відповідачем не заперечується.

13.02.2015 виконавчою дирекцією Фонду на підставі постанови Правління Національного банку України від 03.02.2015 №105 "Про віднесення ПАТ "Златобанк" до категорії неплатоспроможних" прийняте рішення №30 про запровадження тимчасової адміністрації строком на три місяці з 14.02.2015 року по 13.05.2015 року та призначення уповноваженої особи Фонду для тимчасової адміністрації.

24.04.2015 року позивач звернувся до уповноваженої особи Фонду з заявою, у якій просив включити його до реєстру вкладників, відповідь на яку позивачу не надана.

13.05.2015 року виконавчою дирекцією Фонду прийняте рішення №99 про початок процедури ліквідації ПАТ "Златобанк" та призначення уповноваженої особи Фонду з питань ліквідації.

Крім того, з письмових пояснень відповідача стало відомо, що уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації ПАТ "Златобанк" ОСОБА_5 прийняті накази №164/1 від 08 квітня 2015 року "Про затвердження переліку нікчемних транзакцій та правочинів" та №165/1 від 09 квітня 2015 року "Про внесення змін до наказу №164/1 від 08 квітня 2015 року, шляхом викладення його у новій редакції".

Зазначеними наказами угоду про приєднання до публічної пропозиції про комплексне банківське обслуговування (договору банківського вкладу) №07643, укладену на користь позивача 05.12.2014 року, віднесено до категорії нікчемні транзакції та правочини.

Правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб регулюються Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" від 23 лютого 2012 року.

Відповідно до ч. 1 статті 26 цього Закону Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200 000 гривень.

При цьому, порядок визначення вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами, визначений статтею 27 Закону.

В силу ч. 2 ст. 38 Закону протягом дії тимчасової адміністрації уповноважена особа Фонду зобов'язана забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою цієї статті.

Вичерпний перелік підстав, за наявності яких правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними, встановлено ч.3 ст.38 Закону.

Отже, уповноважена особа Фонду має право визнавати правочини нікчемними, однак це право не є необмеженим. Такі дії посадова особа повинна чітко обґрунтувати нормативно, інакше це вважатиметься перевищенням владних повноважень.

Слід звернути увагу на те, що така підстава нікчемності правочинів як здійснення банком, віднесеним до категорії проблемних, операцій, укладення (переоформлення) договорів, що призвело до збільшення витрат, повязаних з виведенням банку з ринку, з порушенням норм законодавства (п. 9 ч. 3 ст. 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб") з'явилась у Законі лише після 16.07.2015 року.

У той же час, відповідачем не доведено, що він мав право застосовувати до договору про банківський вклад будь - яку іншу підставу нікчемності правочину з тих, які зазначені у ч.3 ст. 38 Закону.

Загальне поняття нікчемності правочинів наведено в ст. 228 ЦК України.

Згідно з п. 2, 3, 4 та 6 ч.3 ст. 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними, зокрема, якщо банк до дня визнання банку неплатоспроможним взяв на себе зобов'язання, внаслідок чого він став неплатоспроможним або виконання його грошових зобов'язань перед іншими кредиторами повністю чи частково стало неможливим (п.2); банк здійснив відчуження чи передав у користування або придбав (отримав у користування) майно, оплатив результати робіт та/або послуги за цінами, нижчими або вищими від звичайних (якщо оплата на 20 відсотків і більше відрізняється від вартості товарів, послуг, іншого майна, отриманого банком), або зобов'язаний здійснити такі дії в майбутньому відповідно до умов договору (п.3); банк оплатив кредитору або прийняв майно в рахунок виконання грошових вимог у день, коли сума вимог кредиторів банку перевищувала вартість майна (п.4); банк уклав кредитні договори, умови яких передбачають надання клієнтам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку (п.6).

Суд звертає увагу на те, що зазначені підстави визнання правочину (у тому числі договору) неплатоспроможного банку нікчемним не мають жодного відношення до договору, укладеного на користь позивача.

Разом з тим, у запереченнях до позовної заяви відповідач посилається на п. 9 ч. 3 ст. 38 Закону, що передбачає, що здійснення банком, віднесеним до категорії проблемних, операцій, укладення договорів, що призвело до збільшення витрат, повязаних з виведенням банку з ринку, є порушенням норм законодавства і підставою нікчемності правочину.

Суд критично оцінює таке посилання відповідача, зважаючи на те, що, як було вже сказано, частина 3 статті 38 доповнена пунктом 9 згідно із Законом № 629-VIII від 16.07.2015 року, а оскаржувані накази прийняті відповідачем у квітні 2015 року.

Отже, відповідачем не визначено конкретну підставу нікчемності правочину, укладеного за участі банку та позивача, що передбачені у частині третій статті 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Відповідачем не доведені, а судом не встановлені конкретні підстави для визнання нікчемним вищевказаного договору банківського вкладу.

Крім того, в силу положень ч. 3 ст. 228 Цивільного кодексу України питання недійсності правочину у разі недодержання вимог щодо його відповідності інтересам держави і суспільства, моральним засадам вирішується виключно судом. У той же час, відповідне судове рішення про визнання недійсним цього договору матеріали справи не містять.

Вирішуючи спір, суд враховує також те, що постанова Правління НБУ № 777/БТ від 04.12.2014 року, на яку посилається відповідач у своїх запереченнях, не забороняє клієнтам банку розпоряджатися своїми коштами.

Втім, з оскаржуваних наказів вбачається, що в їх основу вищезазначена постанова Правління НБУ № 777/БТ від 04.12.2014 р. не покладалась.

Крім того, суд враховує, що індекс постанови Правління НБУ свідчить про те, що остання віднесена до банківської таємниці, у зв'язку із чим ознайомитися із її змістом може лише обмежене коло осіб. При цьому, суду не надано будь-яких доказів ознайомлення позивача із змістом цієї постанови.

Таким чином, за відсутності у рішенні відповідача посилань на передбачені Законом підстави визнання правочину нікчемним, таке рішення суб'єкта владних повноважень, на думку суду, є необґрунтованим, у зв'язку із чим суд дійшов висновку про те, що воно є неправомірним та підлягає скасуванню.

Аналогічна правова позиція викладена в ухвалах Вищого адміністративного суду України від 15 жовтня 2015 року №К/800/25865/15, №К/800/18507/15, №К/800/18453/15, від 06 жовтня 2015 року № К/800/20945/15, постанові від 06 жовтня 2015 року № К/800/20942/15.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Оскільки відповідачем не доведена обґрунтованість та правомірність прийнятого ним рішення, позов слід задоволити.

Керуючись ст. ст. 158-163 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

адміністративний позов задоволити.

Визнати протиправним та скасувати рішення про віднесення до нікчемних трансакцій та правочинів Угоди про приєднання до публічної пропозиції про комплексне банківське обслуговування (договору банківського вкладу), укладеної на користь вкладника банку ОСОБА_4 05.12.2014 року за №07643,

викладене у наказах уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації ПАТ "Златобанк" ОСОБА_5 №164/1 від 08 квітня 2015 року "Про затвердження переліку нікчемних транзакцій та правочинів" та №165/1 від 09 квітня 2015 року "Про внесення змін до наказу №164/1 від 08 квітня 2015 року, шляхом викладення його у новій редакції" (з додатками).

Постанова суду може бути оскаржена до Вінницького апеляційного адміністративного суду через Хмельницький окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня її отримання.

Постанова набирає законної сили в порядку статті 254 КАС України.

Повний текст постанови виготовлено 10 листопада 2015 року 15.00

Суддя/підпис/ОСОБА_1
"Згідно з оригіналом" Суддя ОСОБА_1