Справа № 822/1319/14
Суддя: Козачок І.С.
Дата ухвалення: 2015-10-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 822/1319/14
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 жовтня 2015 року м. Хмельницький
Хмельницький окружний адміністративний суд

в складі:головуючого-суддіОСОБА_1
при секретаріОСОБА_2
за участі: представника позивача представника відповідачаОСОБА_3 ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_5 до Прокуратури Хмельницької області , третя особа без самостійних вимог на стороні відповідача ОСОБА_6 районний виробничий відділ Хмельницької регіональної філії ДП "Центр державного земельного кадастру" про визнання рішення протиправним та зобов'язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_5 звернувся до суду з адміністративним позовом до ОСОБА_6 міжрайонної прокуратури Хмельницької області, третя особа без самостійних вимог - ОСОБА_6 районний виробничий відділ Хмельницької регіональної філії ДП "Центр державного земельного кадастру" ( далі - РВВ).

З урахуванням поданих згодом заяв про збільшення та уточнення позовних вимог позивач просить визнати протиправною відповідь ОСОБА_6 міжрайонної прокуратури від 16.01.2014 року за № 005-10 на його скаргу від 25 листопада 2013 року.

Крім того просить зобов'язати встановити (відновити) межі земельних ділянок, розташованих на території Вишнопільської сільської ради Хмельницької області в натурі (на місцевості), закріпивши їх межовими знаками згідно із державними актами на право приватної власності на землю та стягнути з РВВ моральну шкоду у розмірі 3 000 грн.

Судом здійснено заміну первинного відповідача на належного, яким на час розгляду справи є прокуратура Хмельницької області.

В судовому засіданні представник позивача вимоги підтримує, посилаючись на докази, які додані до адміністративного позову.

Зазначає про те, що органами прокуратури не були вчинені дії щодо належного та всебічного розгляду його скарги. Вважає, що первинний відповідач не надав вичерпну відповідь стосовно питань та клопотань, які позивач порушив у своєму зверненні, а також не вчинив інші передбачені законом дії з метою об'єктивного розгляду скарги.

Стосовно позовної вимоги про зобов'язання встановити (відновити) межі земельних ділянок - не наполягає.

Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнає. Вказує, що надана ОСОБА_6 міжрайонною прокуратурою відповідь за результатами розгляду скарги ОСОБА_5 від 25.11.2013 року є правомірною. У той же час погоджується з тим, що зазначене рішення прокурора не містить вичерпну відповідь щодо всіх порушених заявником питань. У той же час посилається на те, що ОСОБА_5 надавались відповіді на його інші звернення з аналогічних питань. У задоволенні позову просить відмовити.

Представник третьої особи в судове засідання не з'явився. Попередньо надіслав до суду клопотання, в якому просить розгляд справи здійснити без його участі. В адресованих суду письмових поясненнях зазначає, що ОСОБА_5 надавалась відповідь РВВ, в якій роз'яснено порядок встановлення (відновлення) меж земельних ділянок.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню.

Рішенням Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 08.08.2012 року задоволено позов ОСОБА_5 та визнано за ним право власності на земельні ділянки №295, №296 та №297, що знаходяться на території Вишнопільської сільської ради Хмельницької області згідно із державними актами на право власності на земельні ділянки.

Судом встановлено, що позивач, який є інвалідом першої групи, протягом 2012-2014 років вживав можливі та залежні від нього заходи з метою оформлення права власності на вищезгадані земельні ділянки та отримання правовстановлюючих документів.

Одночасно, у зазначеному періоді позивач неодноразово звертався до органів прокуратури, ДЗК та Інспекції сільського господарства у Хмельницькій області з клопотаннями про надання правової допомоги та про вжиття заходів реагування у зв'язку з виявленими ним фактами самовільного обробітку та протиправного захоплення належних йому земель третіми особами. На вказані звернення позивач отримував відповіді, з яких випливає, що підстави для прокурорського реагування відсутні, а факт порушення недоведений.

У жовтні 2013 року позивач звернувся до начальника ОСОБА_6 районного виробничого відділу Хмельницької регіональної філії ДП "Центр державного земельного кадастру" з клопотанням, у якому просив встановити (відновити) межі земельних ділянок в натурі (на місцевості).

24.10.2013 року позивач отримав відповідь, у якій було зазначено, що ним не подані документи, які засвідчують право власності на вказані ділянки та роз'яснено порядок відновлення меж земельних ділянок в натурі (на місцевості).

Вважаючи цю відповідь і дії суб'єкта владних повноважень протиправними, 25.11.2013 року позивач звернувся із скаргою до ОСОБА_6 міжрайонної прокуратури, у якій просив вжити заходи реагування та притягнути начальників ОСОБА_6 районного виробничого відділу Хмельницької регіональної філії ДП "Центр державного земельного кадастру" та Державної інспекції сільського господарства у Хмельницькій області до відповідальності за порушення п. "б" ст. 211 ЗК України.

Також заявник просив притягнути до відповідальності ПРАТ "Племінний завод "ОСОБА_7 - Регіон", яким, на його думку, були вчинені дії щодо захоплення та самовільного обробітку земель позивача, а також стягнути на свою користь матеріальну та моральну шкоду, завдану їх протиправними діями.

Крім того, ОСОБА_5 просив прокурора направити до суду подання ( позов) з метою захисту його прав та інтересів як людини з обмеженими фізичними можливостями (інваліда першої групи).

16.01.2014 року ОСОБА_6 міжрайонним прокурором надана відповідь, у якій роз'яснено порядок відновлення меж земельних ділянок та фактично продубльовано зміст відповіді начальника РВВ від 24.10.2013 року.

Крім того, у відповіді прокурора зазначалось, що належних доказів використання земельних ділянок ОСОБА_5 іншим землекористувачем без правових підстав ним не надано, а матеріали перевірки Держсільгоспінспекцією за вказаними обставинами до прокуратури не надходили. У зв'язку з цим підстави для прокурорського реагування відсутні.

Вважаючи таку відповідь прокуратури протиправною позивач звернувся до суду.

Згідно із ст. 12 Закону України "Про прокуратуру" у редакції, яка була чинна на час виникнення спірних правовідносин, прокурор розглядає заяви і скарги про порушення прав громадян та юридичних осіб, крім скарг, розгляд яких віднесено до компетенції суду.

Стаття 6 цього закону передбачала серед іншого, що органи прокуратури захищають у межах своєї компетенції права і свободи громадян на засадах їх рівності перед законом, вживають заходів до усунення порушень закону, від кого б вони не виходили, поновлення порушених прав і притягнення у встановленому законом порядку до відповідальності осіб, які допустили ці порушення.

У статті 21 Закону зазначається про те, що перевірки органами прокуратури проводяться за письмовими зверненнями у тому числі фізичних та юридичних осіб, а також за власною ініціативою прокурора. При цьому перевірки за заявами фізичних чи юридичних осіб крім заяв та повідомлень про кримінальне правопорушення, проводяться лише у разі їх попереднього розгляду компетентними органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими чи службовими особами або неприйняття ними у встановлені строки рішень з цих питань.

У разі якщо захист прав і свобод людини і громадянина та інтересів держави згідно із законом є компетенцією відповідних органів державного нагляду (контролю), перевірки проводяться з обов'язковим наданням оцінки щодо законності їх діяльності. У зв'язку з бездіяльністю уповноваженого органу державного нагляду (контролю) або відсутністю такого органу вживаються відповідні заходи прокурорського реагування, спрямовані на забезпечення захисту прав і свобод людини і громадянина, інтересів держави.

Для здійснення перевірки прокурор приймає постанову, в якій зазначає підстави, що свідчать про можливі порушення законності, та обґрунтовує необхідність вчинення дій, передбачених пунктами 3, 4 та 5 частини першої статті 20 цього Закону.

Стаття 36-1 Закону визначає засади представництва прокуратурою інтересів громадянина або держави в суді. Так, представництво прокуратурою інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні прокурорами від імені держави процесуальних та інших дій, спрямованих на захист у суді інтересів громадянина або держави у випадках, передбачених законом.

Підставою представництва в суді інтересів громадянина є його неспроможність через фізичний стан, недосягнення повноліття, похилий вік, недієздатність або обмежену дієздатність самостійно захистити свої порушені чи оспорювані права або реалізувати процесуальні повноваження. Наявність таких підстав має бути підтверджена прокурором шляхом надання суду відповідних доказів.

Представництво інтересів громадянина або держави здійснюється прокурором також на підставі заподіяння громадянину або державі шкоди внаслідок вчинення кримінального правопорушення чи іншого суспільно небезпечного діяння, передбаченого законом про кримінальну відповідальність.

Отже, як видно зі змісту наведених норм, органи прокуратури володіли достатньо широким обсягом повноважень в сфері захисту прав громадян.

Суд звертає увагу на те, що позивач у скарзі ставить декілька вимог стосовно яких, на його думку, прокуратурою мали бути вжиті відповідні заходи, зокрема: притягнення посадових осіб до відповідальності, притягнення до відповідальності особи, винної у самовільному захопленні земельних ділянок, а також прохання звернутись для захисту його інтересів, як особи з обмеженими фізичними можливостями, до суду.

У контексті справи, що розглядається, слід звернутись до змісту правової позиції Європейського суду з прав людини, викладеної у рішенні від 29 червня 2006 року по справі "Пантелеєнко проти України". Так, у рішенні суд зазначив, що ст. 13 Конвенції гарантує наявність на національному рівні засобу правового захисту для реалізації прав і свобод, у якій би формі вони не забезпечувалися у національному правовому полі. Суд також підкреслив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

Інакше кажучи, за будь-яких умов особа повинна мати право на ефективний спосіб захисту порушеного права відповідно до закону.

У цьому випадку, позивач, вважаючи, що його права порушені, звернувся до органу прокуратури, якому на той час належали повноваження щодо нагляду за додержанням закону органами державної влади та їх посадовими особами.

Як видно з матеріалів справи, позивач, незважаючи на обмежені фізичні можливості, неодноразово звертався до органів прокуратури та інших уповноважених осіб з повідомленнями про порушення його прав а також клопотаннями про вчинення певних дій, тобто самостійно вчиняв залежні від нього дії з метою захисту своїх прав.

Суд звертає увагу на те, що в частині, яка стосується питань самовільного захоплення земельних ділянок а також обґрунтування відмови у здійсненні представництва особи в суді, відповідь є неповною та необґрунтованою.

Встановлено, що станом на час оформлення оскарженої відповіді, прокуратурою був отриманий лист Державної інспекції сільського господарства в Хмельницькій області від 31.12.2013 року, у якому повідомлялось, що нею до Державної інспекції сільського господарства України направлений лист щодо надання згоди на проведення перевірки дотримання вимог земельного законодавства ПрАТ "ПЗ ОСОБА_7".

Разом з тим, у відповіді прокуратури від 16.01.2014 року зазначена інформація відсутня.

Крім того, відповідачем не роз'яснено, чому орган прокуратури не вважає необхідним звернутись в інтересах громадянина до суду з метою захисту його порушених прав. У цьому випадку, навіть за відсутності належних та достатніх підстав для такого представництва, про вказані причини повинно було бути зазначено у відповіді заявнику.

Разом з тим, первинний відповідач обмежився формальною вказівкою на відсутність підстав для прокурорського реагування.

Суд оцінює критично посилання відповідача в судовому засіданні на ту обставину, що попередньо у відповідях, наданих на інші звернення позивача, йому вже роз'яснювалось, у зв'язку з чим прокурор не має підстав виступати в його інтересах.

За таких обставин, прокурор повинен був зазначити посилання на вказані відповіді та їх зміст, чого зроблено також не було.

Крім того, орган прокуратури не був позбавлений прав вчинити і інші дії, передбачені законом, для всебічного та повного захисту прав особи з обмеженими фізичними можливостями.

Зважаючи на це, суд вважає необхідним на підставі ч. 2 статті 11 КАС України з метою повного захисту прав та інтересів особи вийти за межі позовних вимог та зобов'язати прокуратуру Хмельницької області, як правонаступника первинного відповідача у спірних правовідносинах, належним чином розглянути скаргу ОСОБА_5 від 25.11.2013 року та прийняти обґрунтоване рішення в межах повноважень, наданих законом стосовно усіх тих питань, які заявник порушує у скарзі.

У той же час у задоволенні решти вимог позову слід відмовити, оскільки вони не адресовані відповідачу, позаяк суд не може зобов'язати вчинити певні дії та стягувати кошти з третьої особи у справі.

Відповідно до статті 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Частина 2 статті 162 КАС України зазначає, що суд може прийняти іншу постанову, яка б гарантувала дотримання і захист прав, свобод та інтересів людини і громадянина від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

На думку суду, відповідачем не доведено, що відповідь, надана ОСОБА_6 міжрайонною прокуратурою від 16.01.2014 року за результатами розгляду звернення позивача є повною та обґрунтованою, тому позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Керуючись ст. ст. 158-163 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

адміністративний позов задоволити частково.

Визнати відповідь ОСОБА_6 міжрайонної прокуратури від 16.01.2014 року за № 005-10, надану на скаргу ОСОБА_5 від 25 листопада 2013 року ( зареєстрованої 06 грудня 2013 року) неповною та необґрунтованою.

Зобов'язати прокуратуру Хмельницької області повторно розглянути скаргу ОСОБА_5 від 25 листопада 2013 року та прийняти обґрунтоване рішення в межах повноважень, наданих законом.

У задоволенні решти вимог позову відмовити.

Постанова суду може бути оскаржена до Вінницького апеляційного адміністративного суду через Хмельницький окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня її отримання. Постанова набирає законної сили в порядку статті 254 КАС України.

Повний текст постанови виготовлено 30 жовтня 2015 року 14.00

Суддя/підпис/ОСОБА_1
"Згідно з оригіналом" Суддя ОСОБА_1