Справа № 2а/0470/14207/12
Суддя: Федоров М.О.
Дата ухвалення: 2015-10-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 жовтня 2015 року м. Київ К/800/58689/14

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

головуючого судді-доповідача Федорова М.О.

суддів: Костенка М.І.

Степашка О.І.

розглянувши у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Жовтневому районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17.02.2014 та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 28.10.2014

у справі 2а/0470/14207/12

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвест-Партнер Трейдінг»

до Державної податкової інспекції у Жовтневому районі м.

Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у

Дніпропетровській області

про скасування податкового повідомлення-рішення

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Інвест-Партнер Трейдінг» звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Державної податкової інспекції у Жовтневому районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області про скасування податкового повідомлення-рішення.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17.02.2014 позов задоволено.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 28.10.2014 постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17.02.2014 залишено без змін.

Не погоджуючись з зазначеним рішеннями суду першої та апеляційної інстанції, відповідач оскаржив їх в касаційному порядку. В скарзі просить скасувати оскаржувані рішення, ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Касаційна скарга вмотивована тим, що судами першої та апеляційної інстанцій при вирішення спору по даній справі порушено норми матеріального права.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, розглянувши надані письмові докази в їх сукупності, колегія суддів Вищого адміністративного суду України приходить до висновку, що касаційну скаргу слід відхилити з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем проведена документальна планова виїзна перевірка ТОВ "Інвест-Партнер Трейдінг" з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 12 травня 2009 року по 30 червня 2012 року, валютного та іншого законодавства за період з 12 травня 2009 року по 30 червня 2012 року, за результатами якої складено акт №3554/223/364942 від 26 жовтня 2012 року.

Перевіркою встановлено порушення позивачем ст. 1, ст. 5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» внаслідок чого завищено суму валових витрат та витрат, що враховуються при визначенні об'єкта оподаткування на суму 325753 грн., а також встановлено порушення ст. 4, ст. 7 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» внаслідок чого занижено прибуток від операцій з цінними паперами за загальну суму 2119098 грн., що підлягав відображенню в деклараціях з податку на прибуток за 1 кв. 2010 року, півріччя 2010 року, 9 місяців 2010 року, 2010 рік, за 1 кв. 2011 року, півріччя 2011 року, 9 місяців 2011 року, 2011 рік, 1 кв. 2012 року за період з 12.05.2009 року по 30.06.2012 року.

На підставі вищезазначеного акта фіскальним органом 02.11.2012 року відповідачем винесено податкове повідомлення-рішення №, яким збільшено ТОВ "Інвест-Партнер Трейдінг" суму грошового зобов'язання за платежем податок на прибуток фінансових установ у розмірі 528559,00 грн., з яких 463944,00 грн. - сума основного платежу та 64615,00 грн. - сума штрафних (фінансових) санкцій.

Судами встановлено, що єдиною підставою для висновку відповідача про завищення збитків від операцій з цінними паперами на суму 98230867,00 грн. та відповідного заниження прибутку від таких операцій на суму 2119098,00 грн., що підлягав відображенню в деклараціях з податку на прибуток у період з 12.05.2009 року по 30.06.2012 року, з'явилося те, що відповідачем декларація з податку на прибуток позивача за 2009 рік не була визнана як податкова, та відповідним показникам цієї декларації (збитку від операцій з цінними паперами та від'ємному фінансовому результату попереднього звітного періоду) відповідачем самостійно було визначено значення - 0 грн.

З матеріалів справи вбачається, що постановою Дніпропетровського адміністративного суду від 31.01.2013 року у справі №804/150/13-а, залишеною в силі ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 24.12.2013 року визнано протиправними дії ДПІ у Жовтневому районі м. Дніпропетровська щодо відмови у визнанні податковою звітністю декларації ТОВ "Інвест-ПартнерТрейдінг" з податку на прибуток підприємств за 2009 рік та зобов'язано ДПІ у Жовтневому районі м. Дніпропетровська відновити показники (дані) податкової декларації з податку на прибуток за 2009 рік з додатками в електронних базах податкової звітності.

Враховуючи зазначене колегія суддів погоджує висновок судів попередніх інстанцій, що відповідачем протиправно було зменшено суму збитків від операцій з цінними паперами на 98230867,00 грн. та визначено суму прибутку від таких операцій у розмірі 2119098,00 грн.

Стосовно того, що відповідачем зроблено в акті перевірки висновок про завищення позивачем у 3 кварталі 2009 року адміністративних витрат на 37853,00 грн. у зв'язку з тим, що позивачем в 3 кв. 2009 року не укладалося брокерських, дилерських договорів, контрактів, угод купівлі-продажу цінних паперів та не отримано прибутку від брокерської, дилерської діяльності, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до підпункту 5.6.1 пункту 5.6 статті 5 Закону № 334/94-ВР з урахуванням норм пункту 5.3 цієї статті до складу валових витрат платника податку відносяться витрати на оплату праці фізичних осіб, що перебувають у трудових відносинах з таким платником податку, які включають витрати на виплату основної і додаткової заробітної плати та інших видів заохочень і виплат, виходячи з тарифних ставок, у вигляді премій, заохочень, відшкодувань вартості товарів (робіт, послуг), витрати на виплату авторських винагород та виплат за виконання робіт (послуг), згідно з договорами цивільно-правового характеру, будь-які інші виплати в грошовій або натуральній формі, встановлені за домовленістю сторін (крім сум матеріальної допомоги, які звільняються від оподаткування згідно з нормами закону, що регулює питання оподаткування доходів фізичних осіб (законодавства, що встановлює правила оподаткування прибутковим податком з громадян).

Суди правомірно зазначили, що витрати на оплату праці працівників відносяться до валових витрат підприємства, при цьому чинним законодавством не передбачено, що таке віднесення може бути зроблено за умови здійснення підприємством тих чи інших видів діяльності та отримання ним прибутку, а тому, висновок фіскально органу про завищення позивачем у 3 кварталі 2009 року валових витрат у зв'язку з віднесенням до валових витрат витрат на оплату праці працівників у сумі 37853,00 грн. є протиправним.

Стосовно віднесення позивачем до валових витрати по договорам з ФОП ОСОБА_3, ОСОБА_4, послуг наданих приватним нотаріусом ОСОБА_5 та за договором оренди приміщення колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до п. 5.1. ст. 5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» від 28.12.1994 № 334/94-ВР (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) валові витрати виробництва та обігу - сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних як компенсація вартості товарів (робіт, послуг), які придбаваються (виготовляються) таким платником податку для їх подальшого використання у власній господарській діяльності.

Підпункт 5.2.1 п. 5.2 ст. 5 вказаного Закону передбачає, що до складу валових витрат включаються суми будь-яких витрат, сплачених (нарахованих) протягом звітного періоду у зв'язку з підготовкою, організацією, веденням виробництва, продажем продукції (робіт, послуг) і охороною праці, у тому числі витрати з придбання електричної енергії (включаючи реактивну), з урахуванням обмежень, установлених пунктами 5.3 - 5.7 цієї статті.0

Як встановлено судами попередніх інстанцій, понесені позивачем витрати пов'язані з веденням господарської діяльності.

Рішення судів попередніх інстанцій постановлені з додержанням норм процесуального та матеріального права, правова оцінка обставинам у справі дана вірно, а доводи касаційної скарги висновок суду не спростовують, підстави для призначення справи до розгляду в судовому засіданні відсутні.

Враховуючи вищевикладене, Вищий адміністративний суд України дійшов висновку про те, що касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Жовтневому районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17.02.2014 та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 28.10.2014 у справі 2а/0470/14207/12 слід відхилити, а судові рішення залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 2201, 221, 223, 230 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Жовтневому районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області відхилити.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17.02.2014 та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 28.10.2014 у справі 2а/0470/14207/12 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п`ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, та може бути переглянута Верховним Судом України з підстав та в порядку, передбачених статтями 236-2392 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий М.О. Федоров
Судді М.І. Костенко
О.І. Степашко