Справа № 804/7896/15
Суддя: Бишевська Н.А.
Дата ухвалення: 2015-10-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

15 жовтня 2015 рокусправа № 804/7896/15

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Бишевської Н.А.

суддів: Добродняк І.Ю Семененка Я.В.

за участю секретаря судового засідання: Портненеко М.В.,

представників сторін:

позивача : - ОСОБА_2, дов. від 21.07.14

відповідача: - не з'явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні

апеляційну скаргу Реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області

на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29 липня 2015 р. у справі № 804/7896/15

за позовом ОСОБА_3

до Відділу реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області в особі державного реєстратора прав на нерухоме майно Озерової Аліни Ігорівни

про зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

30.06.2015 ОСОБА_3 звернулась до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом, в якому просила:

- визнати протиправним та скасувати рішення Відділу реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області в особі державного реєстратора прав на нерухоме майно Озерової Аліни Ігорівни про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень № 22163719 від 17.06.2015;

- зобов'язати РС Дніпропетровського МУЮ здійснити реєстрацію прав власності за ОСОБА_3 на об'єкт нерухомого майна (домоволодіння) та земельну ділянку, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1

Позовні вимоги обґрунтовані безпідставністю відмови у проведенні державної реєстрації права власності, оскільки всі необхідні документи позивачем подано в повному обсягу.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29 липня 2015 р. у справі № 804/7896/15 задоволено частково:

- визнано протиправним та скасовано рішення Державного реєстратора прав на нерухоме майно Озерової Аліни Ігорівни відділу реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області № 22163719 від 17.06.2015 щодо відмови в реєстрації права власності ОСОБА_3 на 1/1 частини земельної ділянки, житлового будинку, що розташованого за адресою АДРЕСА_1 кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_1 на підставі рішення Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська у справі № 201/10748/13-ц;

- зобов'язано РС Дніпропетровського МУЮ розглянути питання про державну реєстрацію права власності за ОСОБА_5 на об'єкт нерухомого майна та земельну ділянку, які розташовані за адресою АДРЕСА_1

- в задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Постанову суду в частині задоволення позовних вимог мотивовано наявністю підстав для скасування спірного рішення з огляду на те, що надання оцінки судового рішення щодо правомірності набуття особою права власності не входить до компетенції держреєстратора, а отже відмова у проведенні державної реєстрації права власності є протиправною.

Постанову суду в частині відмови у задоволенні решти позову мотивовано відсутністю у суду повноважень втручатись до виключної компетенції державного органу та перебирати на себе його функції.

Не погодившись з постановою суду, РС Дніпропетровського МУЮ подано апеляційну скаргу, згідно якої скаржник просить скасувати постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29 липня 2015 р. у справі № 804/7896/15 та прийняти нову постанову про відмову у задоволенні позову. В обґрунтування апеляційної скарги РС Дніпропетровського МУЮ наводить ті ж доводи, що зазначені у спірному рішенні про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень № 22163719 від 17.06.2015, посилаючись на те, що держреєстратором встановлено невідповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства.

Крім того, скаржник звертає увагу на те, що за поданою позивачем заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень до бази даних про реєстрацію заяв та запитів внесено відомості про те, що розгляд зазначеної заяви вже завершено, за результатами її розгляду прийнято рішення про відмову у проведенні державної реєстрації прав, в зв'язку з чим у скаржника постає питання- яким чином скасування рішення про відмову в державній реєстрації прав та їх обтяжень захищає позивача від його порушених прав та законних інтересів, оскільки оскаржуваний текст постанови не дає жодних законних підстав РС Дніпропетровського МУЮ провести державну реєстрацію прав та їх обтяжень за позивачем, в разі, якщо позивачем не будуть усунені недоліки, які зазначені в рішенні про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень.

ОСОБА_3 проти задоволення апеляційної скарги заперечує, вважає оскаржену постанову суду першої інстанції цілком обґрунтованою та правомірною, зазначаючи, що Держреєстратор помилково встановив момент виникнення права у позивача, пов'язуючи його з фактичним відчуженням 30.07.2004, а не з рішенням Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 06.11.2013 у справі № 201/10748/13-ц, яке було подано для реєстрації як правовстановлюючий документ, та яке підлягає реєстрації. При цьому, завданням Реєстраційної служби є виконання резолютивної частини рішення суду, а не аналіз та надання правової оцінки його мотивувальній частині.

Крім того, посилання скаржника на те, що «…оскільки текст постанови не дає жодних законних підстав РС ДМУЮ провести державну реєстрацію прав та обтяжень за позивачем, в разі, якщо позивачем не будуть усунуті недоліки...» свідчать про те, що відповідач в апеляційній скарзі прямо вказує, що скасування спірного рішення про відмову в проведенні державної реєстрації прав не створить передумов для реєстрації, тобто і в подальшому Реєстраційна служба намагатиметься ухилятись від проведення законних дій, що є неприпустимим і таким, що не відповідає положенням Порядку ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженого Постановою КМУ від 26.10.2011 № 1141.

Сторони по справі про час і місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином, що підтверджується повідомленнями про вручення поштового відправлення.

До судового засідання з'явився лише представник позивача, підтримав заперечення на апеляційну скаргу, просив залишити без змін законне та обґрунтоване рішення суду.

Обставини справи свідчать про наступне:

06.11.2013 Жовтневим районним судом м.Дніпропетровська винесено рішення у справі № 201/10748/13-ц за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_6, яким, крім іншого:

- визнано за ОСОБА_3 право власності на житловий будинок Літ.А-1, загальною площею 54 кв. м, житловою площею 34.7 кв. м, а також на житловий будинок Літ.Б-2, загальною площею 275,8 кв. м, житловою площею 74,8 кв. м; на цокольному поверсі розташовані: гараж 1-І, площею 45.9 кв. м., приміщення 1-2, площею 29,1 кв. м, топочна 1-3, площею 9,5 кв. м, санвузол 1-4, площею 5 кв. м, приміщення 1-5, площею 45,5 кв. м, підсобне приміщення 1-6, площею 5,7 кв. м; на першому поверсі: коридор 2-1, площею 3,4 кв. м, житлова кімната 2-2, площею 14 кв. м, санвузол 2-3, площею 4,7 кв. м, коридор 2-А, площею 5,2 кв. м, туалет 2-5, площею 2,6 кв. м, житловою кімната 2-6, площею 16,4 кв. м, вітальня 2-7, площею - 44,4 кв. м, кухня 2-8, площею 26,1 кв. м, прихожа 2-9, площею 15,9 кв. м., сходи 2-10, площею 2,4 кв. м, розташовані по АДРЕСА_1

- визнано за ОСОБА_3 право власності на земельну ділянку площею 730 кв. м, розташовану по АДРЕСА_1 (а. с.14, 15).

Згідно відповідної відмітки вказано рішення суду набрало законної сили 19.11.2013.

Згідно даного рішення судом встановлено, що:

- 30.07.2004 ОСОБА_6 отримала від ОСОБА_3 грошові кошти у розмірі 68900 грн. у якості оплати за продаж належного ОСОБА_6 на праві приватної власності домоволодіння АДРЕСА_1, на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 05.04.2000, нотаріально посвідченого державним нотаріусом Першої ДДНК ОСОБА_7, про що ОСОБА_6 надала відповідну розписку;

- 29.07.2004 ОСОБА_6 видала на ім'я ОСОБА_3 нотаріально посвідчену довіреність, якою уповноважила останню розпоряджатись, у т. ч. числі, обміняти, продати, здавати в оренду, заставляти тощо за ціну і на умовах за розсудом ОСОБА_3 належне ОСОБА_6 домоволодіння, а також продати належну ОСОБА_6 земельну ділянку по АДРЕСА_1

- після оформлення довіреності ОСОБА_6 переїхала на постійне місце проживання в АДРЕСА_2 де мешкає по теперішній чає, а ОСОБА_3 проживає у домоволодінні по АДРЕСА_1 разом зі своїм сином;

- при спробі оформити належним чином право власності на зазначене домоволодіння ОСОБА_3 дізналась, що на нього накладено арешт постановою про відкриття виконавчого провадження № 14264258 від 18.08.2009 державного виконавця Автозаводського ВДВС Кременчуцького МУЮ ОСОБА_8, що спонукало ОСОБА_3 звернутись за захистом свого права власності до районного суду;

- відповідно до довідки КП «ДМ БТІ» Дніпропетровської обласної ради, станом на 31.12.2012 в інвентаризаційній справі містяться відомості про право власності за адресою: АДРЕСА_1 за ОСОБА_6.;

- згідно витягу з Державного земельного кадастру земельна ділянка площею 730 кв. м по АДРЕСА_1 станом на 14.06.2013 право власності на неї зареєстровано за ОСОБА_6;

- згідно технічної документації спірного нерухомого майна, за час володіння ним ОСОБА_6 нею було здійснено його будівництво та реконструкція, у зв'язку з чим по АДРЕСА_1 наявні об'єкти самочинного будівництва, а саме; житловий будинок літ. Б-2, ганок з козирком літ.б, житловий будинок після реконструкції літ.А-1;

- відповідно до декларації про готовність об'єкта до експлуатації, затвердженої ІДАБК у Дніпропетровській області від 24.10.2012, житловий будинок літ. Б-2, ганок з козирком літ.б, житловий будинок після реконструкції літ.А-1 вважаються закінченими будівництвом об'єктами, готовими до експлуатації.

28.05.2015 ОСОБА_3 звернулась до РС Дніпропетровського МУЮ з заявою про державну реєстраціє права та їх обтяжень з проханням зареєструвати за ОСОБА_3 право власності на вищевказане нерухоме майно.

В якості підстави для виникнення права власності заявником надано зазначене вище рішення Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 06.11.2013 у справі №201/10748/13-ц, Державний акт на право власності на земельну ділянку серія ЯЖ № 900836 від 13.05.2009; витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 14.06.2013; технічний паспорт КП «ДМ БТІ» ДОР від 27.04.202 (а. с.49-57); декларації про готовність об'єкта до експлуатації ДП 6, затвердженої ІДАБК у Дніпропетровській області від 24.10.2012 (а.с.60-62) тощо.

17.06.2015 держреєстратором РС Дніпропетровського МУЮ Озеровою А. І. прийнято рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень № 22163719, яким ОСОБА_3 відмовлено у держаній реєстрації права власності на 1/1 частини земельної ділянки, житлового будинку, що розташованого за адресою АДРЕСА_1 кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_1 на підставі рішення Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська у справі № 201/10748/13-ц (а. с.8).

Вказане рішення мотивовано тим, що у наданому заявником судовому рішенні у справі № 201/10748/13-ц від 06.11.2013 зазначено, що 30.07.2004 відбулось фактичне відчуження домоволодіння та земельної ділянки, розташованих за адресою: АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_3 Однак відповідно до технічного паспорту, виданого КП "ДМБТІ" ДОР 27.04.2012, та декларації про готовність об'єкта до експлуатації ДП 6 від 14.10.2012 побудови житлового будинку садибного типу літ. Б-2, реконструкції житлового будинку літ.А-1 - 2008.

Таким чином, об'єкт, на який судом визнано право власності за ОСОБА_3 (як за покупцем), на момент вчинення правочину не перебував у власності продавця та не міг бути відчужений.

Крім того, у п.1 декларації про готовність об'єкта до експлуатації від 24.10.2012 замовником є ОСОБА_6, її підпис проставлений на усіх сторінках вказаної декларації; технічний паспорт від 27.04.2012 також виготовлений на ім'я ОСОБА_6

ОСОБА_3, вважаючи вказане рішення Держреєстратора № 22163719 від 17.06.2015, незаконним, звернулось з даним позовом до адміністративного суду.

Перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга РС Дніпропетровського МУЮ не підлягає задоволенню з таких підстав:

Колегія суддів звертає увагу, що завданням адміністративного суду є перевірка правомірності (легальності) дій суб'єкта владних повноважень з огляду на чіткі критерії, які зазначені у частині 3 статті 2 КАС України з урахуванням закріпленого статтею 9 КАС України принципу законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спірні відносини регулюються Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" від 01.07.2004 № 1952-IV (далі - Закон № 1952) та Порядком ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженого Постановою КМУ від 26.10.2011 № 1141 (далі - Порядок № 1141).

Так, згідно ч.1 ст.6 Закону № 1952 (в редакції на момент виникнення спірних відносин) до системи органів державної реєстрації прав, зокрема, входять: органи державної реєстрації прав, утворені Міністерством юстиції України в установленому законодавством порядку (далі - органи державної реєстрації прав), які відповідно п.1 ч.1 ст.8 вказаного Закону проводять державну реєстрацію прав та їх обтяжень або відмовляють у їх реєстрації.

Державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень (далі - реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (ч.1 ст.2 Закону № 1952).

Відповідно до положень ст.ст.1, 2 вказаного Закону № 1952 цей Закон регулює відносини, пов'язані з державною реєстрацією прав на нерухоме майно та їх обтяжень;

нерухоме майно - земельні ділянки, а також об'єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких неможливе без їх знецінення та зміни призначення.

Згідно ст.26 Закону № 1952 записи до Державного реєстру прав вносяться на підставі прийнятого рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень.

В свою чергу, стаття 24 Закону № 1952 визначає підстави відмови у державній реєстрації прав та їх обтяжень, серед яких зокрема: подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом, або не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують.

Так, за приписами частини 2 вказаної вище статті за наявності підстав для відмови в державній реєстрації державний реєстратор приймає рішення про відмову в державній реєстрації прав та їх обтяжень.

Колегія судів звертає увагу, що предметом спору у даній справі є рішення Держреєстратора про відмову у реєстрації права власності на земельну ділянку, прийняте за результатами розгляду заяви ОСОБА_3, якою у якості правовстановлюючого документу, що підтверджує право її власності на вказану земельну ділянку, подано судове рішення у справі № 201/10748/13-ц, яким, крім іншого, визнано право власності за ОСОБА_3 на 1/1 частини земельної ділянки, житлового будинку, що розташованого за адресою АДРЕСА_1 кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_1).

Згідно ч.1 ст.72 КАС України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

З положень ч.ч.1, 2 ст.19 Закону № 1952 вбачається, що підставою для державної реєстрації прав та їх обтяжень, зокрема, є рішення суду, що набрало законної сили.

При цьому, за приписами ст.124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

Також у ст.14 ЦПК України встановлено: судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Обов'язковість судового рішення не позбавляє осіб, які не брали участі у справі, можливості звернутися до суду, якщо ухваленим судовим рішенням порушуються їхні права, свободи чи інтереси.

Таким чином, наявність судового рішення, яке набрало законної сили і яким визнається право власної за певною особою на певне майно, являється самостійною підставою для проведення Держреєстратором державної реєстрації прав та їх обтяжень у відповідному Реєстрі на підставі такого судового рішення і є обов'язковим для останнього.

Тим більш, що судовим рішення у справі № 201/10748/13-ц від 06.11.2013 встановлювались обставини, на які посилався Держреєстратор в обґрунтування своєї відмови у проведенні державної реєстрації права власності на вищевказану земельну ділянку за ОСОБА_3, тобто обставини щодо укладення угоди купівлі-продажу домоволодіння між ОСОБА_3 і ОСОБА_6 (проти чого остання не заперечувала) і відсутності оформлення даного правочину у формі договору у 2004 році, що в свою чергу не свідчить про фактичну відсутність такої угоди (з огляду на сплати ОСОБА_3 грошових коштів і передачу домоволодіння від ОСОБА_6 позивачу у 2004 році).

За визначенням ч.1 ст.655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Тобто договір купівлі-продажу вважається виконаним, якщо має місце сплата коштів покупцем і передача майна продавцем, що і було встановлено судовим рішення у цивільній справі № 201/10748/13-ц. При цьому, дефектність форми правочину не є підставою для визнання його недійсним, якщо встановлено, що одна із сторін вчинила дію, а друга сторона підтвердила її вчинення, тобто правочин відповідав справжній волі осіб, які його вчинили (ч.2 ст.218, ч.2 ст.219 ЦК України).

Отже, правомірним є висновок суду першої інстанції про відсутність у держреєстратора повноважень щодо надання оцінки судовому рішенню, зокрема, щодо посилань на неможливість відчуження нерухомого майна через не перебування у власності продавця (тобто ОСОБА_6.) на момент вчинення правочину об'єкту, на який судом визнано право власності за ОСОБА_3 (як за покупцем).

З огляду на вказану норму, оцінюючи дії відповідача на відповідність критеріям зазначеним в ч.3 ст.2 КАС України, колегія суддів дійшла висновку, що приймаючи спірне рішення про відмову в реєстрації права власності позивача, відповідач діяв протиправно, а тому це рішення є незаконним.

Таким чином, колегія суддів вважає обґрунтованим задоволення судом першої інстанції позовної вимоги ОСОБА_3 про визнання протиправним та скасування рішення відповідача № 22163719 від 17.06.2015 щодо відмови в реєстрації права власності позивача на 1/1 частини земельної ділянки, житлового будинку, розташованого за адресою АДРЕСА_1 на підставі рішення Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська у справі № 201/10748/13-ц.

Поряд з зазначеним, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано задовольнив позовної вимоги про зобов'язання відповідача розглянути питання про державну реєстрацію права власності за ОСОБА_5 на об'єкт нерухомого майна та земельну ділянку, які розташовані за адресою АДРЕСА_1 з огляду на те, що прийняття певного рішення в залежності від результатів розгляду поданих заявником документів, віднесено до виключної компетенції відповідача, тобто є дискреційними функціями Реєстраційної служби, втручання до яких з боку суду є неприпустимим.

Крім того, колегія судді вважає такими, що спрямовані на невиконання судових рішень, доводи скаржника про те, що скільки оскаржуваний текст постанови суду першої інстанції не дає жодних законних підстав РС Дніпропетровського МУЮ провести державну реєстрацію прав та їх обтяжень за позивачем, в разі, якщо позивачем не будуть усунені недоліки, які зазначені в рішенні про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень.

За положеннями п.41-1 Порядку № 1141 державний реєстратор вносить записи до Державного реєстру прав про скасування рішення державного реєстратора у разі скасування на підставі рішення суду рішення державного реєстратора про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, про відмову в задоволенні заяви про відкликання заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень або про відмову в державній реєстрації прав та їх обтяжень.

У результаті внесення записів про скасування рішення державного реєстратора у відповідному розділі Державного реєстру прав державний реєстратор робить відмітку про скасування відповідного рішення.

При цьому, у відповідності до ч.1 ст.255 КАС України постанова або ухвала суду, яка набрала законної сили, є обов'язковою для осіб, які беруть участь у справі, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України.

Отже, якщо судовим рішенням в адміністративній справі, яке набрало законної сили, встановлено протиправність рішення держреєстратора про відмову в державній реєстрації прав та їх обтяжень, винесене з певних мотивів (підстав), незаконність яких встановлена таким судовим рішенням, у держреєстратора відсутнє право вимагати усунення недоліків, які зазначені у скасованому рішенні про відмову в державній реєстрації прав та їх обтяжень.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що доводи апеляційної скарги Реєстраційної служби не спростовують правового обґрунтування, покладеного в основу судового рішення, тому не може бути підставою для скасування постанови суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 196, 198, 200, 205, 206 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29 липня 2015 р. у справі № 804/7896/15 - залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29 липня 2015 р. у справі № 804/7896/15 - залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили відповідно до ст. 254 КАС України та може бути оскаржена відповідно до ст. 212 КАС України.

Головуючий: Н.А. Бишевська

Суддя: І.Ю. Добродняк

Суддя: Я.В. Семененко