Справа № 2-А-02-1084
Суддя: Єщенко О.В.
Дата ухвалення: 2015-11-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 листопада 2015 р.м. ОдесаСправа № 2-А-02-1084

Категорія: 6 Головуючий в 1 інстанції: Чаєвська Олена Олександрів.

Одеський апеляційний адміністративний суд в складі колегії:

Головуючого судді - Єщенка О.В.

суддів - Димерлія О.О.

- Романішина В.Л.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Миколаївського районного суду Миколаївської області від 10 листопада 2008 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Управління земельних ресурсів у м. Миколаєві, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору, Миколаївської міської ради про визнання правомірним рішення та зобов'язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 звернувся до суду першої інстанції з позовом, в якому просив визнати правомірним рішення Миколаївської міської ради від 25.04.2008 року №23/44 щодо надання у власність земельної ділянки загальною площею 1000 кв.м. для будівництва та обслуговування житлового будинку по АДРЕСА_1, зобов'язати Управління земельних ресурсів у м. Миколаєві Миколаївської області затвердити технічну документацію із землеустрою для складання державного акту на власність, видати бланк державного акту на власність земельної ділянки площею 1000 кв.м. по АДРЕСА_1 та затвердити його.

В обґрунтування позову зазначено, що Рішенням Миколаївської міської ради від 25.04.2008 року №23/44 надано ОСОБА_3 у власність земельну ділянку для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 1000 кв.м., затверджено проект землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки площею 1000 кв.м. за рахунок земель ДП «Миколаївське лісове господарство», з віднесенням її до земель житлової забудови - для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель по АДРЕСА_1. На підставі вказаного рішення КП «Госпрозрахункове проектно-вишукувальне бюро» розробило технічну документацію із землеустрою, яка була погоджена Управлінням земельних ресурсів, Управлінням містобудування та архітектури виконкому Миколаївської міської ради. Проте, Управління земельних ресурсів у м. Миколаєві Миколаївської області відмовило позивачу у погодженні технічної документації із землеустрою щодо складання державного акту на власність, видати бланк державного акту на власність та погодити його. Відмову у видачі правоустановчого документу та його погодженні позивач вважає неправомірною, тому просив суд зобов'язати Управління вчинити ці дії в судовому порядку.

Постановою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 10 листопада 2008 року вказані вимоги задоволені в повному обсязі.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_2 заявляє, що їй, як громадянину з активною громадянською позицією, стало відомо про зазначене судове рішення у лютому 2015 року під час розгляду іншої справи за позовом прокурора до місцевої ради про повернення земельних ділянок до лісового фонду.

Ознайомившись із судовим рішенням, апелянт вважає, що суд першої інстанції однобічно та неповно з'ясував обставини справи, що призвело до постановлення незаконного та необґрунтованого рішення.

Сторони в судове засідання вони не з'явилися, були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, поважність своєї неявки суду не повідомили, тому апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження відповідно до вимог ст. 197 КАС України за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та як вбачається з матеріалів справи, Рішенням Миколаївської міської ради від 25.04.2008 року №23/57 надано громадянам у власність земельні ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель: затверджено проект землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки площею 1000 кв.м. за рахунок земель ДП «Миколаївське лісове господарство», з віднесенням її до земель житлової забудови - для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель по АДРЕСА_1 (Корабельний район), надано ОСОБА_3 у власність земельну ділянку площею 1000 кв.м. для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель по АДРЕСА_1 (Корабельний район).

На підставі вищезазначеного рішення КП «Госпрозрахункове проектно-вишукувальне бюро» виготовило технічну документацію із землеустрою щодо складання державного акту на право власності на земельну ділянку.

Розглянувши проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки ОСОБА_3 по АДРЕСА_1 (Корабельний район), Управління земельних ресурсів у м. Миколаєві Миколаївської області відмовило позивачу у затвердженні технічної документації із землеустрою щодо складання державного акту на право власності на земельну ділянку, а також видати бланк державного акту на право власності на земельну ділянку і погодити його.

Підставою для відмови стало зупинення Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 10 квітня 2008 року №610-р прийняття рішень про надання згоди на вилучення лісових ділянок, їх передачу у власність та оренду із зміною цільового призначення.

Вирішуючи спір по суті та задовольняючи позов, суд першої інстанції дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог.

Колегія суддів вважає, що діючі на період спірних правовідносин норми земельного законодавства не давали суду першої інстанції підстав для задоволення позовних вимог, з огляду на наступне.

Статтею 57 Лісового кодексу України (яка діяла на момент спірних правовідносин) встановлено, що зміна цільового призначення земельних лісових ділянок з метою їх використання в цілях, не пов'язаних з веденням лісового господарства, провадиться органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування, які приймають рішення про передачу цих земельних ділянок у власність або надання у постійне користування відповідно до Земельного кодексу України. Зміна цільового призначення земельних лісових ділянок з метою їх використання для житлової, громадської і промислової забудови провадиться переважно за рахунок площ, зайнятих чагарниками та іншими малоцінними насадженнями. Зміна цільового призначення земельних лісових ділянок здійснюється за погодженням з органами виконавчої влади з питань лісового господарства та з питань охорони навколишнього природного середовища Автономної Республіки Крим, територіальними органами центральних органів виконавчої влади з питань лісового господарства та охорони навколишнього природного середовища.

Надання земельних ділянок в оренду зацікавленим особам при необхідності їх вилучення або зміни цільового призначення здійснюється в порядку визначеному ст.ст. 123, 124, 151 Земельного кодексу України.

Відповідно до ст. 151 Земельного кодексу України надання земельних ділянок в оренду провадиться за погодженням з відповідними територіальними органами виконавчої влади з питань лісового господарства (у разі вилучення (викупу), надання, зміни цільового призначення земельних ділянок лісогосподарського призначення), а також за погодженням з відповідними державними природоохоронними органами та землекористувачами, в користуванні яких знаходяться відповідні земельні ділянки лісогосподарського призначення.

Пункт 4 ст. 20 Земельного кодексу України встановлює, що зміна цільового призначення земель, зайнятих лісами, провадиться з урахуванням висновків органів виконавчої влади з питань охорони навколишнього природного середовища та лісового господарства.

Згідно із п. 3 ст. 116 Конституції України Кабінет Міністрів України забезпечує проведення політики у сферах охорони природи, екологічної безпеки, природокористування.

До повноважень Кабінету Міністрів України у галузі земельних відносин відноситься реалізація державної політики у сфері використання та охорони земель (ст. 13 Земельного кодексу України).

Відповідно до ст. 23 Закону України «Про Кабінет Міністрів України» Кабінет Міністрів України спрямовує і координує діяльність міністерств та інших центральних органів виконавчої влади. Міністерства та інші центральні органи виконавчої влади відповідальні перед Кабінетом Міністрів України, підзвітні та підконтрольні йому.

Згідно із ст. 53 зазначеного Закону Кабінет Міністрів України на основі та на виконання Конституції та законів України видає постанови і розпорядження, які є обов'язковими до виконання.

Так, розпорядженням Кабінету Міністрів України № 610-р від 10 квітня 2008 року «Про зупинення прийняття рішень про надання згоди на вилучення земельних лісових ділянок, їх передачу у власність та оренду із зміною цільового призначення», з метою недопущення фактів порушення інтересів держави і суспільства під час відчуження та зміни цільового призначення земельних лісових ділянок Мінприроди, Мінагрополітики, Міноборони, Держкомлісгоспу та Держкомзему зобов'язані, до законодавчого врегулювання питань запобігання зловживанням у цій сфері зупинено прийняття рішень про надання згоди на вилучення ділянок, їх передачу у власність та оренду із зміною цільового призначення.

Рішення щодо неконституційності вказаного Розпорядження не приймалось, нечинним не визнавалось, його дія не припинялась та не скасовувалась, тому є таким, що підлягає обов'язковому виконанню.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що відповідач, відмовляючи позивачу затвердити технічну документацію із землеустрою щодо складання державного акту на право власності на земельну ділянку, а також видати бланк державного акту на право власності на земельну ділянку і погодити його, діяв в межах та на підставі Закону.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність підстав для зобов'язання відповідача затвердити технічну документацію із землеустрою для складання державного акту на власність ОСОБА_3, видати бланк державного акту на власність та погодити його.

Також колегія суддів звертає увагу на те, що відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Аналіз наведеної норми дає підстави для висновку, що обов'язковою умовою для задоволення вимог позивача є наявність факту порушення відповідачем - суб'єктом владних повноважень прав, свобод та інтересів фізичної особи.

Таким чином, вимога позивача про визнання правомірним рішення Миколаївської міської ради від 25.04.2008 року №23/44 є такою, що не направлена на захист порушеного права, свобод та інтересів позивача, тому не може бути реалізована судом у розумінні КАС України.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції постановлено з неповним з'ясуванням обставин справи, за недоведеністю обставин, які мають значення для справи, які суд першої інстанції вважав встановленим, та з порушенням норм матеріального права, що призвело до неправильного її вирішення.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що судове рішення відповідно до вимог ст. 202 КАС України підлягає скасуванню з прийняттям по справі нової постанови про відмову у задоволенні адміністративного позову.

Керуючись ст.ст. 195, 197, п. 3 ч. 1 ст. 198, ст. 202, ч. 2 ст. 205, ст.ст. 207, 254 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити.

Постанову Миколаївського районного суду Миколаївської області від 10 листопада 2008 року - скасувати.

Ухвалити у справі нову постанову, якою у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_3 до Управління земельних ресурсів у м. Миколаєві, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору, Миколаївської міської ради про визнання правомірним рішення та зобов'язання вчинити певні дії - відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили в порядку, встановленому частиною 5 статті 254 КАС України, і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого Адміністративного Суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуючий-суддя: О.В. Єщенко

Судді: О.О. Димерлій

В.Л. Романішин