Справа № 2а-18646/10/2670
Суддя: Патратій О.В.
Дата ухвалення: 2010-12-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі

Суддя Окружного адміністративного суду міста Києва Патратій О.В., ознайомившись з позовною заявою і доданими до неї матеріалами

за позовом

Товариства з обмеженою відповідальністю "Центр художньої гімнастики "Школа Дерюгіних"

до

Державної податкової інспекції у Печерському районі міста Києва

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до п. 4, п. 6 ч. 1 ст. 107 Кодексу адміністративного судочинства України (далі –КАС України) суддя після одержання позовної заяви з’ясовує, чи належить позовну заяву розглядати в порядку адміністративного судочинства та чи немає інших підстав для повернення позовної заяви, залишення її без розгляду або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

Розглянувши позовну заяву, суд дійшов висновку, що дану заяву не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства, з огляду на таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

Положеннями п. 1 ч. 2 ст. 17 КАС України передбачено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори фізичних чи юридичних осіб із суб’єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Системний аналіз вищевказаних положень КАС України дає підстави для висновку про те, що право на звернення до адміністративного суду на підставі п. 1 ч. 2 ст. 17 КАС України мають фізичні та юридичні особи, які вважають, що суб'єктом владних повноважень порушено їх права, свободи чи інтереси у сфері публічно-правових відносин. В таких випадках предметом судового оскарження в порядку КАС України можуть бути рішення (акти нормативного та індивідуального характеру), дії або бездіяльність суб'єктів оскарження у сфері управлінської діяльності, які породжують певні права та обов’язки.

Властивостями оскаржуваності у розумінні зазначених положень КАС України наділені лише ті акти, дії та бездіяльність, які, по-перше, стосуються конкретної фізичної чи юридичної особи; по-друге, створюють реальні правові наслідки для цієї особи, тобто спричиняють виникнення прав та обов’язків; і по-третє, якщо стосовно таких актів законодавством не встановлено іншого порядку судового оскарження.

У зв'язку з цим, не можуть оспорюватись в суді акти, дії чи бездіяльність службових осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, які не мають обов'язкового характеру для певного суб’єкта та не створюють для нього певних правових наслідків.

Вказаний лист ДПІ у Печерському районі м. Києва не покладає на позивача певних обов’язків та не створює для нього жодних правових наслідків.

Положеннями Закону № 2181 не передбачено обов’язку платника податків надавати податковому органу відповідну інформацію у відповідь на зазначений лист, а також не встановлено жодної відповідальності чи інших негативних наслідків у випадку її ненадання.

Відповідно до положень Закону України від 21.12.2000 р. № 2181-III «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами»(Закон № 2181) рішеннями податкових органів, які несуть для платника податків певні юридичні наслідки є, зокрема: податкові повідомлення, податкові вимоги, рішення про накладення адміністративного арешту, рішення про продаж активів тощо. Нормами Закону № 2181 прямо передбачено можливість оскарження зазначених рішень.

У правовідносинах по стягненню коштів та продажу активів платника податків актами, які призводить до виникнення певних прав та обов’язків у платника податків, є, зокрема: податкова вимога, рішення про стягнення коштів та продажу інших активів платника податків, рішення податкового органу про визначення складу активів, що підлягають продажу.

Так, відповідно до пп. 10.1.1, п. 10.1 ст. 10 Закону № 2181 стягнення коштів та продаж інших активів платника податків проводяться не раніше тридцятого календарного дня з моменту надіслання йому другої податкової вимоги.

Відповідно до п. 3 Порядку стягнення коштів та продажу інших активів платника податків, які перебувають у податковій заставі, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15 квітня 2002 р. № 538 ( далі –Порядок) стягнення коштів та продаж інших активів здійснюються на підставі рішення податкового органу, підписаного його керівником (заступником керівника) і скріпленого гербовою печаткою податкового органу за формою згідно з додатком.

Відповідно до п. 11, п. 12 зазначеного Порядку платник податків (для державних і комунальних підприємств - за узгодженням з органом, уповноваженим управляти його майном) не пізніше ніж на 30 календарний день з моменту отримання ним другої податкової вимоги самостійно визначає склад і черговість продажу своїх активів виходячи з принципів збереження цілісності майнового комплексу, що забезпечує ведення його основної виробничої діяльності, та повного погашення суми податкового боргу.

Якщо платник податків в установлені терміни самостійно не визначив активи для продажу або податковий керуючий вирішує, що платник податків визначає для продажу активи, звичайна ціна яких є завідомо нижчою, ніж сума податкового боргу, такий податковий керуючий зобов'язаний самостійно визначити у присутності платника податків (його посадових осіб) склад активів, що підлягають продажу, виходячи з принципів збереження цілісності майнового комплексу та з урахуванням того, що звичайна (оціночна) вартість таких активів не перевищує двократного розміру податкового боргу.

Відтак, у розумінні Закону № 2181 та вказаного вище Порядку актами, що мають певні правові наслідки для платника податків, є перелічені вище рішення податкового органу.

В разі, якщо платник податків після отримання другої податкової вимоги самостійно не визначає склад і черговість продажу своїх активів, податковий орган, за наявності для того законних підстав, приймає рішення про стягнення коштів та продаж інших активів платника податків та самостійно визначає у присутності платника податків (його посадових осіб) склад активів, що підлягають продажу.

Такі рішення податкового органу відповідно до положень Закону № 2181 та Порядку можуть бути оскаржені в адміністративному та судовому порядку.

При цьому, відповідно до п. 12 вищевказаного Порядку протягом терміну оскарження рішення податкового органу про визначення складу активів, що підлягають продажу, продаж активів платника податків, визначених за рішенням податкового керуючого, не здійснюється.

Таким чином, виходячи з вищевказаних положень Кодексу адміністративного судочинства України, враховуючи зміст позовних вимог, суд приходить до висновку, що даний позов не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Відтак, у відкритті провадження в адміністративній справі слід відмовити.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 109 Кодексу адміністративного судочинства України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо заяву не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Враховуючи викладене, керуючись п.1 ч. 1 ст. 109, ст. 160, ст. 165 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя -

У Х В А Л И В:

1. Відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю «Центр художньої гімнастики «Школа Дерюгіних»у відкритті провадження в адміністративній справі.

2. Копію ухвали про відмову у відкритті провадженні в адміністративній справі невідкладно надіслати особі, яка її подала.

3. Попередити позивача, що позовні матеріали будуть йому надіслані супровідним листом рекомендованим поштовим відправленням із зворотною розпискою про їх одержання після спливу терміну для оскарження ухвали про відмову у відкритті провадженні в адміністративній справі.

4. У випадку оскарження ухвали про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі позовні матеріали будуть скеровані до апеляційної інстанції разом з апеляційною скаргою.

5. Роз’яснити позивачу, що повторне звернення тієї ж особи до адміністративного суду з таким самим адміністративним позовом, щодо якого постановлено ухвалу про відмову у відкритті провадження, не допускається.

Ухвала набирає законної сили в порядку та в строки, передбачені ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Ухвала може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції шляхом подачі апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції протягом п’яти днів з дня проголошення ухвали. Якщо ухвалу було постановлено у письмовому провадженні або без виклику особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п’яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя О.В. Патратій