Справа № 808/7020/14
Суддя: Сіпака Андрій Васильович
Дата ухвалення: 2015-10-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 жовтня 2015 року Справа № 808/7020/14 ДО/808/519/14 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Сіпаки A.B.,

суддів: Дуляницької С.М., Максименко Л.Я.

за участю секретаря Горбової І.С.

за участю:

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

представника відповідача 1 ОСОБА_3

представника відповідача 3 ОСОБА_4

розглянувши в судовому засіданні адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Міністерства внутрішніх справ України

до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Донецькій області до Слов'янського міського відділу Головного управління МВС України в Донецькій області про скасування наказів, поновлення на роботі та стягнення коштів

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 (позивач) до Міністерства внутрішніх справ України (відповідач 1, МВС України), Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області (відповідач 2, ГУМВС України в Донецькій області), Словянського міського відділу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області (відповідач 3, Словянський МВ ГУМВС України в Донецькій області), в якому позивач, з урахуванням уточнених позовних вимог, просить:

визнати незаконними та скасувати наказ МВС України №805 від 29.07.2014 в частині притягнення його до дисциплінарної відповідальності;

визнати незаконним та скасувати наказ МВС України №1535 о/с від 12.08.2014 в частині його звільнення з органів внутрішніх справ;

поновити ОСОБА_1 старшого лейтенанта міліції на посаді оперуповноваженого міліції сектору карного розшуку Словянського МВ ГУ МВС України в Донецькій області (з обслуговування м. Словянськ та Словянського району);

стягнути з відповідача 3 на його користь грошове забезпечення за час змушеного прогулу з 12.08.2014 по день винесення постанови у справі.

У судовому засіданні позивач та представник позивача підтримали позовні вимоги та зазначили, що про існування наказу про його звільнення дізнався в усній формі 17.09.2014. до того часу виконував свої функціональні обовязки. Також вказав, що жодних дій, які дискредитують звання рядового і начальницького складу, не вчиняв. Крім того, був звільнений із порушенням порядку застосування такого дисциплінарного стягнення, як звільнення. Також позивач зазначив, що ніяких вчинків проти інтересів служби, які б суперечили покладеним на позивача обовязкам, підривали довіру до нього, як носія влади, дискредитували звання рядового та начальницького складу органів внутрішніх справ, він не робив. Просив позов задовольнити.

У судовому засіданні представник відповідача 1 заперечує проти позовних вимог з підстав, викладених у запереченнях проти позову, зокрема зазначивши, що у ході службового розслідування було встановлено, що окремі працівники Словянського МВ ГУМВС України в Донецькій області, у тому числі позивач, відмовилися виконувати свій професійний обовязок та не виходили на службу без поважних причин. Відсутність на службі ОСОБА_1 та не інформування останнім керівництва про своє місцеперебування підтверджується результатами службового розслідування, у тому числі показаннями в.о. начальника сектору кадрового забезпечення Словянського МВ ГУМВС України в Донецькій області ОСОБА_5 Своїми діями позивач самоусунувся від виконання своїх професійних обовязків щодо захисту державних інтересів та інтересів громадян України, чим порушив вимоги Закону України «Про міліцію» та Присягу співробітника органів внутрішніх справ України.

Представник відповідача 2 в судове засідання не зявився.

Представник відповідача 3 в судовому засіданні проти задоволення позову заперечив.

Суд, заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, розглянувши матеріали і зясувавши обставини адміністративної справи, дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, встановив наступні обставини.

Наказом № 77 о/с від 03.03.2009 ОСОБА_1 був прийнятий на службу до Словянського МВ УМВС України в Донецькій області та присвоєно спеціальне звання - рядовий міліції. Останнє присвоєне перед звільненням спеціальне звання старший лейтенант міліції.

Відповідно до наказу начальника Головного управління МВС України в Донецькій області від 15.07.2013 року № 208 о/с ОСОБА_1 призначено оперуповноваженим СКР Словянського МВ ГУМВС України в Донецькій області (з обслуговування м. Словянськ та Словянського району).

Наказом МВС України від 29.07.2014 № 745 за фактом порушення службової дисципліни окремими працівниками ГУМВС України в Донецькій області, відповідно до вимог п. 2.6 Інструкції про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ України, затвердженої наказом МВС України від 12.03.2013 №230, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 02.04.2013 №541/23073, комісії було доручено провести за вказаним фактом службове розслідування.

За наслідками проведення службового розслідування 29.07.2014 МВС України було складено висновок службового розслідування за фактом порушення службової дисципліни окремими працівниками ГУМВС України в Донецькій області.

У висновку встановлено, що опитана у ході проведення службового розслідування в.о. начальника сектору кадрового забезпечення Словянського МВ ГУМВС України в Донецькій області майор міліції ОСОБА_5 надала копії рапортів начальників служб та комісійні акти про відсутність на службі без поважних причин оперуповноваженого СКР Словянського МВ ГУМВС України в Донецькій області старшого лейтенанта міліції ОСОБА_1. Опитати вказаного працівника із зазначених питань у ході проведення службового розслідування не вдалося через їх відсутність за місцем проходження служби, та відсутність з ним будь-якого звязку, що підтверджується відповідними актами.

За результатами службового розслідування комісія дійшла висновку, що за скоєння вчинку, що дискредитує звання рядового і начальницького складу, порушення статті 65 Конституції України, ч. 3 ст. 3, ч. 1 ст. 5 Закону України Про міліцію та Присяги працівника органів внутрішніх справ України, яка затверджена постановою Кабінету Міністрів України від 28.12.1991 №382, керуючись ст.ст. 2, 5, 7, 12, 14 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ, ОСОБА_6 слід звільнити з органів внутрішніх справ України за п. 66 (за скоєння вчинків, що дискредитують звання рядового і начальницького складу) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ.

29.07.2014 наказом МВС України № 805 Про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих працівників ГУМВС України в Донецькій області та Луганській областях, за скоєння вчинку, що дискредитує звання рядового і начальницького складу, порушення статті 65 Конституції України, ч. 3 ст. 3, ч. 1 ст. 5 Закону України Про міліцію та Присяги працівника органів внутрішніх справ України, яка затверджена постановою Кабінету Міністрів України від 28.12.1991 №382, керуючись ст.ст. 2, 5, 7, 12, 14 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ, позивача звільнено з органів внутрішніх справ України за п. 66 (за скоєння вчинків, що дискредитують звання рядового і начальницького складу) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ.

Згідно з наказом МВС України від 12.08.2014 №1535 о/с відповідно до Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ позивача звільнено з органів внутрішніх справ у запас (із поставленням на військовий облік) за п. 66 (за скоєння вчинків, що дискредитують звання рядового і начальницького складу).

Згідно з наказом ГУМВС України в Донецькій області від 05.09.2014 №333о/с вислуга років позивача станом на 12.08.2014 у календарному обчисленні складає 08 років 04 місяці 23 дні, у пільговому обчисленні 09 років 05 місяців 08 днів.

Вважаючи протиправним наказ МВС України № 805 від 29.07.2014 в частині притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності, наказ МВС України № 1535 о/с від 12.08.2014 в частині звільнення ОСОБА_1 з органів внутрішніх справ України, а також із вимогою про поновлення та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, - позивач звернувся до суду із цим позовом.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд виходить з приписів ч.3 ст.2 КАС України, відповідно до яких, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють: чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії): безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Щодо оскаржуваних наказів відповідача 1 в частині притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності та його звільнення з органів внутрішніх справ, суд зазначає наступне.

Як зазначено у наказі відповідача 1 від 29.07.2014 №805, притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення з органів внутрішніх справ обґрунтоване наступним: за скоєння вчинку, що дискредитує звання рядового і начальницького складу, статті 65 Конституції України, ч. 3 ст. 3, ч. 1 ст. 5 Закону України "Про міліцію" та Присяги працівника органів внутрішніх справ України, яка затверджена постановою Кабінету Міністрів України від 28.12.1991 №382, керуючись ст. ст. 2, 5, 7, 12, 14 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ позивача звільнити з органів внутрішніх справ України за п. 66 (за скоєння вчинків, що дискредитують звання рядового і начальницького складу) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ.

Статтею 65 Конституції України визначено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов'язком громадян України.

Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

За приписами ч. 3 ст. 3 Закону України "Про міліцію", у підрозділах міліції не допускається діяльність політичних партій. При виконанні службових обов'язків працівники міліції незалежні від впливу політичних партій та інших об'єднань громадян.

Частиною 1 статті 5 зазначеного Закону визначено, що міліція виконує свої завдання неупереджено, у точній відповідності з законом. Ніякі виняткові обставини або вказівки службових осіб не можуть бути підставою для будь-яких незаконних дій або бездіяльності міліції. Для забезпечення громадського порядку працівники міліції зобов'язані вживати заходів незалежно від свого підпорядкування.

З тексту присяги працівника внутрішніх справ України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28.12.1991 № 382, вбачається, що кожний працівник органів внутрішніх справ України, який склав таку присягу, вступаючи на службу до органів внутрішніх справ України, поклявся завжди залишатися відданим народові України, суворо дотримуватися її Конституції та чинного законодавства, бути гуманним, чесним, сумлінним і дисциплінованим працівником, зберігати державну і службову таємницю; присягнув з високою відповідальністю виконувати свій службовий обов'язок, вимоги статутів і наказів, постійно вдосконалювати професійну майстерність та підвищувати рівень культури, всіляко сприяти зміцненню авторитету органів внутрішніх справ, поклявся мужньо і рішуче, не шкодуючи своїх сил і життя, боротися із злочинністю, захищати від протиправних посягань життя, здоров'я, права й свободи громадян, державний устрій і громадський порядок.

Отже, недодержання працівником органів внутрішніх справ України наведених вище норм є безумовною підставою вважати цю особу такою, яка вчинила правопорушення.

Разом з тим, наявність такого правопорушення повинна бути доведена певними доказами, отриманими із дотриманням певної процедури, при цьому обовязок доведення такого факту покладається на орган внутрішніх справ, який приймає рішення щодо притягнення працівника до відповідальності, визначеної законом.

В обґрунтування підстав для прийняття оскаржуваних наказів представник відповідача 1 послався на Висновок службового розслідування за фактом порушення службової дисципліни окремими працівниками ГУМВС України в Донецькій області від 29.07.2014, затверджений Міністром внутрішніх справ України 29.07.2014 (далі Висновок службового розслідування).

Зазначеним Висновком службового розслідування встановлено, що "виявлені непоодинокі випадки порушень службової дисципліни відповідно до вимог Закону України "Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України" від 22.02.2006 №3460-IV, що виразилося у невиході окремих працівників Слов'янського МВ (з обслуговування м. Слов'янськ та Слов'янського району) ГУМВС України в Донецькій області без поважних причин на службу, який підтверджено рапортами командирів і начальників служб та зафіксовано відповідними актами.

Опитана у ході проведення службового розслідування в.о. начальника сектору кадрового забезпечення Слов'янського МВ майор міліції ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, в ОВС з 23.11.2000, в посаді з 09.08.2013, надала копії рапортів начальників служб та комісійні акти про відсутність на службі без поважних причин: …оперуповноваженого СКР Словянського МВ старшого лейтенанта міліції ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, в ОВС з 01.03.2009, в посаді з 15.07.2013.

Опитати вказаних працівників із зазначених питань у ході проведення службового розслідування не вдалося через їх відсутність за місцем проходження служби, та відсутність з ним будь-якого звязку, що підтверджується відповідними актами".

Суд зазначає, що комісію з проведення службового розслідування було створено відповідачем 1 згідно з наказом від 29.07.2014 №745. Цим же числом був складений Висновок службового розслідування та оскаржуваний наказ відповідача 1 №805.

Суд критично ставиться до можливості проведення службового розслідування та складання Висновку службового розслідування за один день. Разом з тим, за відсутності інших доказів в обґрунтування причин застосування до позивача дисциплінарного стягнення, які стали підставою для прийняття оскаржуваних наказів, судом було досліджено зазначені Висновки.

З приводу Висновків службової перевірки суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 69 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Докази суду надають особи, які беруть участь у справі. Суд може запропонувати надати додаткові докази або витребувати додаткові докази за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, або з власної ініціативи.

Статтею 70 КАС України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Докази, одержані з порушенням закону, судом при вирішенні справи не беруться до уваги. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Згідно із статтею 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Якщо особа, яка бере участь у справі, не може самостійно надати докази, то вона повинна зазначити причини, через які ці докази не можуть бути надані, та повідомити, де вони знаходяться чи можуть знаходитися. Суд сприяє в реалізації цього обов'язку і витребовує необхідні докази. Про витребування доказів або про відмову у витребуванні доказів суд постановляє ухвалу. Ухвала суду про відмову у витребуванні доказів окремо не оскаржується. Заперечення проти неї може бути включене до апеляційної чи касаційної скарги на рішення суду, прийняте за наслідками розгляду справи. Суб'єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі. У разі невиконання цього обов'язку суд витребовує названі документи та матеріали. Суд може збирати докази з власної ініціативи. Якщо особа, яка бере участь у справі, без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які вона посилається, суд вирішує справу на основі наявних доказів.

Суд зазначає, що в ході судового розгляду відповідачами не надано жодного доказу на підтвердження фактів вчинення позивачем будь-якого правопорушення з викладених у Висновку службового розслідування.

Відтак, на підставі ч. 6 ст. 71 КАС України справа вирішена на основі наявних у ній доказів.

Оскільки підставою прийняття оскаржуваних наказів стали висновки службового розслідування, то для вирішення позовних вимог необхідним є дослідження обґрунтованості цих висновків.

Як підставу для застосування до позивача дисциплінарного стягнення відповідачем 1 визначене порушення позивачем службової дисципліни відповідно до вимог Закону України "Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України" від 22.02.2006 №3460-IV, що виразилося у його невиході на службу. Разом з тим, жодної інформації про період відсутності позивача на служби, дні в які він був безпідставно відсутній на службі, жоден з наявних в матеріалах справи доказів не містить.

Також в матеріалах справи містяться копії табелів виходу на роботу співробітників слідчого відділу Словянського міськвідділу МВС України в Донецькій області за квітень, травень, червень 2014. Як пояснив позивач в судовому засіданні, такі табелі складалися керівником слідчого відділу для особистого контролю. З вказаних табелів не вбачається, що ОСОБА_1 був відсутній на роботі в будь-які періоди без поважних причин.

За приписами ст. 2 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, затвердженого Законом України від 22.02.2006 № 3460-IV, дисциплінарний проступок - невиконання чи неналежне виконання особою рядового або начальницького складу службової дисципліни.

Отже, матеріалами справи не підтверджено викладену у Висновку службового розслідування інформацію щодо вчинення позивачем вчинку, що дискредитує звання рядового і начальницького складу, а відтак висновок щодо наявності підстав для притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності є необґрунтованим та таким, що спростовується наявними у матеріалах справи доказами. За наведених обставин, оскаржувані накази відповідача 1 в частині, яка стосується позивача, є протиправними та такими, що підлягають скасуванню.

У звязку із тим, що суд дійшов висновку про протиправність оскаржуваних наказів відповідача 1 в частині, яка стосується позивача, то на підставі вимог п. 24 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.07.1991 № 114, позивач підлягає поновленню на попередній посаді з виплатою грошового забезпечення за час вимушеного прогулу або різниці в грошовому забезпеченні за час виконання службових обовязків, але не більш як за один рік.

При цьому суд зазначає, що обовязок видання наказу про поновлення позивача на посаді лежить на особі, яку наділено повноваженням призначати на таку посаду працівника органів внутрішніх справ. Так, відповідно до переліку № 4 наказу Міністерства внутрішніх справ України № 378 від 30.06.2011 "Про затвердження номенклатури посад щодо призначення, переміщення, звільнення осіб рядового і начальницького складу та працівників органів внутрішніх справ" (зі змінами та доповненнями) поновлення позивача на посаді відноситься до компетенції начальника ГУМВC України в Донецькій області.

Визначаючи розмір грошового забезпечення за час вимушеного прогулу, суд виходить з того, що при обчисленні належної до виплати суми застосовуються положення Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 100 від 08.02.1995.

Так, згідно з вимогами п.2 даного Порядку обчислення середньомісячної заробітної плати здійснюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата.

Відповідно до п.5,8 Порядку нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати.

Нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

З довідки Словянського МВ № 15/7255 від 18.06.2015 вбачається, що середньоденне грошове забезпечення позивача складає 168,89 грн. Отже, сума грошового забезпечення за час вимушеного прогулу, яку належить стягнути на користь позивача, становить 61644,85 грн. (168,89 грн. х 365 календарних дні).

Задовольняючи позовні вимоги про стягнення суми грошового забезпечення за час вимушеного прогулу, суд виходить з того, що відповідно до положень п.п. 1.5 та 1.6 Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, затвердженої наказом МВС України № 499 від 31.12.2007, грошове забезпечення осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ виплачується за місцем служби.

Враховуючи, що позивач проходив службу в Словянському МВ, суму грошового забезпечення за час вимушеного прогулу слід стягнути саме з відповідача 3.

За приписами ст. 256 КАС України, негайно виконуються постанови суду про присудження виплати заробітної плати, іншого грошового утримання у відносинах публічної служби - у межах суми стягнення за один місяць та поновлення на посаді у відносинах публічної служби.

З довідки Словянського МВ № 15/7255 від 18.06.2015 вбачається, що середньомісячний розмір грошового забезпечення позивача складає 5151,24 грн.

З наведених підстав постанова суду в частині поновлення позивача на посаді та в частині стягнення з відповідача 3 на користь позивача грошового забезпечення за час вимушеного прогулу у межах суми стягнення за один місяць 5151,24 грн. підлягає негайному виконанню.

Керуючись ст.ст. 158-163, 186 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Скасувати наказ Міністерства внутрішніх справ України № 805 від 29.07.2014 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих працівників ГУМВС України в Донецькій та Луганській областях» в частині притягнення до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення з органів внутрішніх справ старшого лейтенанта міліції ОСОБА_1, оперуповноваженого сектору карного розшуку Слов'янського міського відділу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області.

Скасувати наказ Міністерства внутрішніх справ України № 1535 о/с від 12.08.2014 в частині звільнення з органів внутрішніх справ старшого лейтенанта міліції ОСОБА_1, оперуповноваженого сектору карного розшуку Слов'янського міського відділу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області.

Поновити ОСОБА_1 на посаді оперуповноваженого сектору карного розшуку Слов'янського міського відділу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області (з обслуговування м. Слов'янськ та Слов'янського району) з 13.08.2014.

Стягнути з Слов'янського міського відділу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу у загальному розмірі 61644,85 грн. (шістдесят одну тисячу шістсот сорок чотири гривні 85 копійок).

Постанова суду в частині поновлення старшого лейтенанта міліції ОСОБА_1, оперуповноваженого сектору карного розшуку Слов'янського міського відділу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області та в частині стягнення з Слов'янського міського відділу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області на користь ОСОБА_1 грошового забезпечення за час вимушеного прогулу у межах суми стягнення за один місяць - 5151,24 грн. (п'ять тисяч сто п'ятдесят одну гривню 24 копійки) підлягає негайному виконанню.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кодексом адміністративного судочинства України, якщо таку скаргу не було подано.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 КАС України, або прийняття постанови у письмовому провадженні - з дня отримання копії постанови, апеляційної скарги, з подачею її копії відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Головуючий суддя /підпис/ ОСОБА_7

Суддя /підпис/ ОСОБА_8

Суддя /підпис/ ОСОБА_9

З оригіналом згідно

Постанова не набрала законної сили

Головуючий суддя А.В. Сіпака