Справа № 800/334/15
Суддя: Нечитайло О.М.
Дата ухвалення: 2015-10-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

02 жовтня 2015 року м. Київ справа № 800/334/15

Суддя Вищого адміністративного суду України Нечитайло О.М., перевіривши позовну заяву ОСОБА_1

до Президента України,

за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору - Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини, Генерального прокурора України, Венеціанської комісії, Вищої ради юстиції, Міністерства юстиції України

про визнання протиправною бездіяльності, зобов'язання утриматися від бездіяльності та зобов'язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до Вищого адміністративного суду України з позовною заявою до Президента України, в якій просив:

у розумінні пункту 5 частини 4 статті 105 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) та статей 8, 55, 64 Конституції України, визнати бездіяльність Президента України, як гаранта Конституції України та Законів України, під час розгляду справи (та як гаранта конституційного права) у справі Апеляційного суду Дніпропетровської області №22 ц 774/6579/14;

у розумінні пункту 3 частини 4 статті 105 КАС України, зобов'язати Президента України утриматися від бездіяльності щодо виконання ним договірних відносин між позивачем та Президентом України у розумінні статті 104 Конституції України, пункту 3 та пункту 5 частини 4 статті 126 Конституції України (як гарантом Конституції України (зокрема конституційного права позивача) та Законів України);

у розумінні пункту 2 частини 4 статті 105 КАС України, зобов'язати Президента України вчинити певні дії щодо захисту конституційних прав позивача шляхом ініціювання питання перед Вищою радою юстиції, ВКК та ВРУ зняття з суддів Апеляційного суду Дніпропетровської області - ОСОБА_2., ОСОБА_3. та ОСОБА_4. з підстав розуміння пункту 3 та пункту 5 частини 4 статті 126 Конституції України;

у розумінні пункту 5 частини 4 статті 105 КАС України та статей 8, 55, 64 Конституції України, зобов'язати Президента України виконати не вчинену дію, а саме як гаранта конституційного права при розгляду справи Апеляційним судом Дніпропетровської області (провадження №22 ц 774/6579/14), ініціювання перед Генеральним прокурором України порушення кримінальної справи у розумінні статті 375 Кримінального кодексу України (далі - КК України) відносно суддів Апеляційного суду Дніпропетровської області - ОСОБА_2., ОСОБА_3. та ОСОБА_4. за судове рішення від 23 лютого 2015 року (внаслідок чиїх протиправних дій позивач став потерпілим), всупереч розумінню статті 8, 68, 129 Конституції України були ухвалені незаконні та необґрунтовані рішення;

зобов'язати Президента України виконати не вчинену дію, а саме - взяти безпосередню участь в перегляді судового рішення від 23 лютого 2015 року з підстав розуміння статті 104 Конституції України за нововиявленими обставинами (частина 1 та частина 2 статті 361 Цивільного процесуального кодексу України) встановлення вироком суду, що набрав законної сили, вини суддів у вчиненні злочину розуміння статті 375 КК України, внаслідок якого було ухвалено незаконне або необґрунтоване рішення (пункт 5 частини 4 статті 105 КАС України);

зобов'язати Президента України виконати не вчинену дію, а саме - ініціювати перед ВРЮ звільнення з посади судді ВАСУ ОСОБА_5 за грубе порушення конституційного права позивача доступу до правосуддя, а також у розумінні пункту 3 та пункту 5 частини 4 статті 126 Конституції України.

Також позивачем було заявлено клопотання про звільнення від сплати судового збору з підстав наявності ухвали Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2012 року у справі №К/9991/66046/12, якою позивача було звільнено від сплати судового збору за подачу касаційної скарги.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 04 вересня 2015 року касаційну скаргу ОСОБА_1 було залишено без руху та надано скаржнику строк для усунення недоліків касаційної скарги у спосіб, визначений у даній ухвалі.

На виконання вимог вказаної ухвали позивач надіслав до суду позовну заяву з аналогічними вимогами.

Отже, зміст вказаної заяви свідчить, що недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, станом на 02 жовтня 2015 року позивачем не усунені.

Так, позивач не вказав які саме дії чи бездіяльність у межах повноважень Президента України, визначених Конституцією України, були допущені з боку відповідача у правовідносинах з приводу яких виник спір та яким чином такі дії чи бездіяльність вплинули на права, свободи чи інтереси позивача, як суб'єкта вказаних відносин.

Також, на підтвердження обставин, якими обґрунтовуються його позовні вимоги, позивачем не надано доказів (не зазначено причини неможливості їх подання) на підтвердження порушених прав позивача з боку відповідача, саме при здійсненні ним владних управлінських функцій.

Крім того, позивачем заявлено повторне клопотання про звільнення від сплати судового збору, в якому він просив витребувати з фіскальної служби України довідку про його доходи та визнати його людиною з низьким соціальним доходом. У разі неможливості суду довести, що дохід позивача перевищує розмір мінімальної заробітної плати просив розстрочити або відстрочити сплату судових витрат.

Слід зазначити, що правові засади справляння судового збору, платників, об'єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору встановлено Законом України «Про судовий збір».

Відповідно до частин першої та другої статті 8 вказаного Закону, враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Разом з тим, слід зазначити, що виключні повноваження судді після отримання позовної заяви визначені статтею 107 КАС України, та до них не відноситься питання визначення майнового стану особи. Обов'язок доведення низького рівня доходу та неможливості сплати судового збору, у межах статті 106 КАС України, покладається саме на позивача при поданні клопотання про звільнення від сплати судового збору (розстрочення чи відстрочення його сплати).

Враховуючи, що позивачем не надано докази неможливості сплати судового збору, підстави для задоволення клопотання про звільнення від сплати судового збору (відстрочення або розстрочення) за подання позовної заяви - відсутні.

Відповідно до пункту 1 частини третьої статті 108 КАС України позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху.

З огляду на те, що станом на 02 жовтня 2015 року вимоги ухвали суду про залишення позовної заяви без руху не усунуті, вказана позовна заява підлягає поверненню позивачу.

Повернення позовної заяви не позбавляє позивача права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Керуючись статтями 106 - 108, 1711 Кодексу адміністративного судочинства України, -

У Х В А Л И В :

1. Відмовити у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору, відстрочення або розстрочення сплати судового збору.

2. Позовну заяву ОСОБА_1 повернути позивачу.

3. Копію ухвали про повернення позовної заяви разом із доданими до позовної заяви матеріалами направити ОСОБА_1.

4. Ухвала набирає законної сили у порядку, передбаченому частиною 7 статті 1711 Кодексу адміністративного судочинства України і може бути переглянута Верховним Судом України у порядку, на підставі та у строки, передбачені статтями 235 - 2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя О.М. Нечитайло