Справа № 810/2924/15
Суддя: Панова Г. В.
Дата ухвалення: 2015-11-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 листопада 2015 року м.Київ 810/2924/15

Київський окружний адміністративний суд у складі: головуючого - судді Панової Г.В., за участю секретаря судового засідання: Волощук Л.В.,

представників сторін:

від позивача - Талько Т.В.,

від відповідача - не з'явились,

третіх осіб: фізичної особи-підприємця ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, представника ОСОБА_5 - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом Приватного акціонерного товариства "Технологічна Аграрна Компанія Об'єднана"

до Реєстраційної служби Сквирського районного управління юстиції Київської області

треті особи: фізична особа-підприємець ОСОБА_2

ОСОБА_3,

ОСОБА_5,

ОСОБА_4

про визнання протиправними та скасування рішень,

В С Т А Н О В И В:

До Київського окружного адміністративного суду звернулось Приватне акціонерне товариство "Технологічна Аграрна Компанія Об'єднана" (далі - позивач, ПрАТ «ТАКО», підприємство) з позовом до Реєстраційної служби Сквирського районного управління юстиції Київської області (далі - відповідач), треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: фізична особа-підприємець ОСОБА_2 (далі - ФОП ОСОБА_2), ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_4 про визнання протиправними та скасування рішень про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 21.03.2015 № 20173757, від 21.08.2014 № 15291060, від 21.08.2014 № 15289220.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що Реєстраційною службою Сквирського районного управління юстиції Київської області були прийняті рішення від 21.03.2015 № 20173757, від 21.08.2014 № 15291060, від 21.08.2014 № 15289220 про реєстрацію договорів оренди земельних ділянок з кадастровими номерами НОМЕР_2, НОМЕР_3, НОМЕР_1, укладених між ФОП ОСОБА_2 (орендар) та ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_4 (орендодавцями) відповідно.

Водночас, позивач зауважив, що зазначені земельні ділянки були передані в оренду ПрАТ "ТАКО" ще 11.09.2006, 20.02.2009 та 16.03.2010 на підставі договорів оренди землі укладених між Закритим акціонерним товариством "Технологічна Аграрна Компанія Об'єднана" (правонаступник ПрАТ "ТАКО") та ОСОБА_6, ОСОБА_5, ОСОБА_4

Таким чином, позивач вважає зазначені рішення Реєстраційної служби Сквирського районного управління юстиції Київської області протиправним та такими, що прийняті з порушенням норм чинного законодавства, оскільки в ході проведення реєстраційних дій державний реєстратор не виконав свого обов'язку та не пересвідчився у відсутності зареєстрованих договорів оренди на вказані земельні ділянки.

За наведених обставин, позивач просив суд визнати протиправними та скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 21.03.2015 № 20173757, від 21.08.2014 № 15291060, від 21.08.2014 № 15289220.

Ухвалами Київського окружного адміністративного суду від 13.07.2015 відкрито провадження у справі, закінчено підготовче провадження і призначено справу до судового розгляду.

У судове засідання призначене на 04.11.2015 з'явились представник позивача та треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача. Відповідач явку уповноваженого представника у судове засідання не забезпечив, 15.09.2015 надав суду заяву відповідно до якої просив суд розглянути справу за відсутності представника Реєстраційної служби Сквирського районного управління юстиції Київської області у порядку письмового провадження.

Крім того, 15.09.2015 від Реєстраційної служби Сквирського районного управління юстиції Київської області до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідачем зазначено, що відповідно до поданих до реєстраційної служби документів на реєстрацію договорів оренди укладених між ФОП ОСОБА_2 (орендар) та ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_4 (орендодавцями) відносно земельних ділянок з кадастровими номерами НОМЕР_2, НОМЕР_3, НОМЕР_1, підстави для відмови у проведенні державної реєстрації були відсутні. Разом з тим, відповідач також надав суду заяву про застосування судом позовної давності та залишення позовної заяви без розгляду в частині про визнання протиправними та скасування рішень про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 21.08.2014 №15291060, від 21.08.2014 № 15289220.

Представник позивача у судовому засіданні надав пояснення аналогічні викладеним у позові та просив суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, ФОП ОСОБА_2 (який одночасно є представником інтересів третіх осіб ОСОБА_3, ОСОБА_5 та ОСОБА_4) у судовому засіданні зазначив, що позовні вимоги вважає безпідставними та необґрунтованими, оскільки позивачем не надано суду доказів (а саме інформації з Держемагенства України) щодо реєстрації ПрАТ «ТАКО» договорів оренди земельних ділянок з кадастровими номерами НОМЕР_2, НОМЕР_3, НОМЕР_1, які є чинними на даний час.

Крім того, просив суд позовну заяву в частині визнання протиправними та скасування рішень про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 21.08.2014 №15291060, від 21.08.2014 № 15289220 залишити без розгляду у зв'язку з пропуском позивачем строків на звернення до суду.

ФОП ОСОБА_2 під час судового розгляду справи також пояснив суду, що договір оренди земельної ділянки з кадастровим номером НОМЕР_2 який було укладено між позивачем та ОСОБА_6 11.08.2006 не є чинним, оскільки він був зареєстрований після смерті орендодавця.

При цьому зауважив, що орендна плата орендодавцям ОСОБА_6 або її спадкоємцю ОСОБА_3, жодного разу починаючи з 2006 року підприємством не виплачувалась.

З огляду на зазначене, ФОП ОСОБА_2 просив суд відмовити в задоволенні позовних вимог щодо визнання протиправним та скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 21.03.2015 № 20173757, яким було зареєстровано договір оренди земельної ділянки з кадастровим номером НОМЕР_2 укладений між ним та орендодавцем ОСОБА_3

Треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у судовому засіданні підтримали доводи надані їх представником ФОП ОСОБА_2 та просили суд позовну заяву в частині визнання протиправними та скасування рішень про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 21.08.2014 №15291060, від 21.08.2014 № 15289220 залишити без розгляду, а в решті позовних вимог відмовити за необґрунтованістю.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 04.11.2015 позовну заяву в частині визнання протиправними та скасування рішень про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 21.08.2014 №15291060, від 21.08.2014 № 15289220 залишено без розгляду.

Розглянувши даний адміністративний позов по суті в частині позовних вимог про визнання протиправним та скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 21.03.2015 № 20173757, заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши подані документи і матеріали, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов таких висновків.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, 11.08.2006 між ОСОБА_6 (орендодавець) та Закритим акціонерним товариством "Технологічна Аграрна Компанія Об'єднана" (орендар) (далі - ЗАТ «ТАКО») було укладено договір оренди землі за № 34. Відповідно до умов зазначеного договору орендодавець надав орендарю для здійснення товарного сільськогосподарського виробництва у платне володіння та користування земельну ділянку площею 13,6856 га, яка розташована в межах території Малолисовецької сільської ради Сквирського району Київської області строком на 15 років.

На виконання зобов'язань за вказаним договором ОСОБА_6 11.08.2006 передала ЗАТ «ТАКО» зазначену в договорі земельну ділянку, про що сторонами було складено та підписано акт прийому-передачі земельної ділянки.

Відповідно до листа Відділу держземагенства у Сквирському районі Київської області від 12.10.2015 № 27-1023-0.2-1237/2-15 станом на 12.10.2015 договір оренди земельної ділянки з кадастровим номером НОМЕР_2 площею 13,6856 га, який було укладено між ОСОБА_6 та ЗАТ "ТАКО" є зареєстрованим за № 34 від 11.09.2006.

Водночас, з наявного в матеріалах справи витягу з Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого права від 21.03.2015 вбачається, що орендарем земельної ділянки з кадастровим номером НОМЕР_2 є фізична особа-підприємець ОСОБА_2 на підставі договору оренди землі від 18.03.2015. Даний запис було внесено Реєстраційною службою Сквирського районного управління юстиції Київської області на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 20173757 від 21.03.2015.

Не погоджуючись із вказаним рішенням ПрАТ «ТАКО» звернулось до адміністративного суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами у справі, суд зазначає про таке.

Відповідно до частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною 1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого: 1) суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України; 2) суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України.

Правові, економічні, організаційні засади проведення державної реєстрації речових та інших прав, які підлягають реєстрації за цим Законом, та їх обтяжень і спрямований на забезпечення визнання та захисту державою цих прав, створення умов для функціонування ринку нерухомого майна, визначено Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" від 01.07.2004 № 1952-IV.

Процедура проведення державної реєстрації, перелік документів, необхідних для її проведення, а також права та обов'язки суб'єктів у сфері державної реєстрації прав визначаються Порядком державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2013 № 868 (далі - Порядок № 868).

Відповідно до статті 2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державна реєстрація речових прав на нерухоме майно (далі - державна реєстрація прав) - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Згідно з приписами частини першої статті 4 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", обов'язковій державній реєстрації підлягають речові права та обтяження на нерухоме майно, розміщене на території України, що належить фізичним та юридичним особам, державі в особі органів, уповноважених управляти державним майном, іноземцям та особам без громадянства, іноземним юридичним особам, міжнародним організаціям, іноземним державам, а також територіальним громадам в особі органів місцевого самоврядування.

Відповідно до частини п'ятої статті 6 Закону України «Про оренду землі» від 06.10.1998 № 161-XIV право оренди земельної ділянки підлягає державній реєстрації відповідно до закону.

Статтею 16 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", а також пунктом 8 та 13 Порядку № 868 визначено, що для проведення державної реєстрації прав заявник подає органові державної реєстрації прав, нотаріусові заяву, форму та вимоги до заповнення якої встановлює Мін'юст. Заявник подає разом із заявою органові державної реєстрації прав, нотаріусові необхідні для державної реєстрації прав документи, визначені цим Порядком, їх копії, документ, що підтверджує внесення плати за надання витягу з Державного реєстру прав, та документ про сплату державного мита.

Порядок проведення державної реєстрації прав та їх обтяжень визначений у статті 15 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

Відповідно до частини другої статті 9 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" та пунктів 15, 20 Порядку № 828 під час розгляду заяви і документів, що додаються до неї, державний реєстратор встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно, їх обтяженнями. У разі потреби державний реєстратор вимагає подання передбачених законодавством додаткових документів, необхідних для державної реєстрації прав та їх обтяжень. Під час проведення державної реєстрації прав, які виникли та оформлені в установленому порядку до 1 січня 2013 року, запитує від органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, які відповідно до чинного на момент оформлення права законодавства проводили таке оформлення, інформацію (довідки, копії документів тощо), необхідну для реєстрації прав та їх обтяжень, якщо такі документи не були подані заявником або якщо документи, подані заявником, не містять передбачених цим Законом відомостей про правонабувача або про нерухоме майно. Органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, до яких надійшов запит, зобов'язані безоплатно в установленому законодавством порядку протягом трьох робочих днів надати державному реєстратору відповідну інформацію, зокрема щодо оформлених речових прав на нерухоме майно, у тому числі земельні ділянки.

При цьому, статтею 281 Закону України Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" передбачено взаємодію органу державної реєстрації прав та органу, що здійснює ведення Державного земельного кадастру.

Відповідно до частини 2 вказаної статті орган, що здійснює ведення Державного земельного кадастру, надає органу державної реєстрації прав інформацію про: державну реєстрацію земельної ділянки (дату державної реєстрації, орган, що здійснив таку реєстрацію); кадастровий номер, площу, місце розташування земельної ділянки; кадастровий план зареєстрованої земельної ділянки в електронній (цифровій) формі.

Інформація, одержана від органу, що здійснює ведення Державного земельного кадастру, вноситься державним реєстратором під час здійснення державної реєстрації прав на відповідний об'єкт до розділу Державного реєстру прав, який містить відомості про нерухоме майно.

За результатами розгляду заяви та документів, необхідних для проведення державної реєстрації прав, державний реєстратор приймає рішення про державну реєстрацію прав або рішення про відмову в такій реєстрації.

У свою чергу, статтею 24 Закону України Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" визначено, що у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено зокрема в разі, якщо подані документи не відповідають вимогам встановленим цим Законом, або не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують.

Як встановлено судом, між позивачем та ОСОБА_6 11.08.2008 було укладено договір оренди земельної ділянки з кадастровим номером НОМЕР_2 строком на п'ятнадцять років. При цьому, 11.09.2008 проведено реєстрацію зазначеного договору, що підтверджується даними відповідного запису на останньому аркуші договору оренди землі із проставленням печатки Сквирського відділу Київської регіональної філії Державного підприємства Центр Державного земельного кадастру, оригінал якого було оглянуто судом.

Станом на 12.10.2015 цей договір є зареєстрованим саме за позивачем, що підтверджується відомостями Відділу держземагенства у Сквирському районі Київської області (довідка від 12.10.2015 № 12.10.2015 № 27-1023-0.2-1237/2-15).

Водночас, незважаючи на наявність вже зареєстрованого договору оренди земельної ділянки з кадастровим номером НОМЕР_2 укладеного між ЗАТ «ТАКО» та ОСОБА_6, який є чинним до 2023 року, державним реєстратором Реєстраційної служби Сквирського районного управління юстиції Київської області проведено реєстрацію договору оренди тієї ж самої земельної ділянки, який укладено між іншими особами, а саме: фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (спадкоємцем ОСОБА_6).

При цьому, відповідачем не надано суду жодних доказів, які б підтверджували ту обставину, що державним реєстратором було вжито заходів в ході проведення реєстрації, щодо встановлення відмостей про реєстрацію даної земельної за іншими юридичними або фізичними особами.

Таким чином, з наведеного вбачається, що державний реєстратор, в порушення приписів статті 9 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", не перевірив факт існування зареєстрованих договірних відносин щодо вказаної земельної ділянки, а тому неправомірно прийняв рішення про державну реєстрацію права оренди та їх обтяжень за новим орендарем фізичною особою підприємцем ОСОБА_2

Відносно обов'язковості перевірки державним реєстратором під час реєстрації договорів оренди землі факту відсутності інших зареєстрованих договорів оренди на цю ж земельну ділянку було також зазначено і колегією суддів Вищого адміністративного суду України в ухвалі від 04.02.2014 в адміністративній справі № К/800/59881/13.

Доводи третьої особи ОСОБА_2 відносно того, що договір оренди землі, укладений між позивачем та ОСОБА_6 є нечинним на тій підставі, що він був зареєстрований після смерті орендодавця, не приймаються судом до уваги, оскільки предметом даного спору є виключно встановлення судом провомірності прийнятого рішення про реєстрацію державним реєстратором в контексті дотримання поцедури реєстрації відповідно до вимог закону. Отже, спірні правовідносини не стосуються надання правової оцінки чинності договору на підставі якого проведено таку реєстрацію.

Щодо доводів ОСОБА_2 про те, що орендна плата орендодавцям ОСОБА_6 або її спадкоємцю ОСОБА_3, жодного разу починаючи з 2006 року підприємством не виплачувалась, суд зазначає наступне. Відносини з приводу оплати за користування земельною ділянкою регулюються нормами Цивільного кодексу України та відносяться до цивільно-правових відносин.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 15 Цивільно-процесуального кодексу України захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин підлягає судовому розгляду у порядку цивільного судочинства.

Таким чином, відносини між ОСОБА_3 та ПрАТ «ТАКО» з приводу оплати за договором оренди землі від 11.08.2008 є приватно-правовими відносинами та підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства.

Враховуючи викладене, суд зазначає, що вказані ФОП ОСОБА_2 обставини не мають відношення до предмету даного адміністративного спору.

Разом з цим, суд акцентує увагу, що будь яких обґрунтованих, належних та допустимих доказів, які б спростовували доводи позивача як відповідачем так і третіми особами суду надано не було.

За наведених обставин, суд дійшов висновку, що державним реєстратором Реєстраційної служби Сквирського районного управління юстиції Київської області протиправно прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 21.03.2015 № 20173757 у зв'язку з чим воно підлягає скасуванню.

Статтею 11 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідачем, як суб'єктом владних повноважень, не доведено суду правомірність прийнятого рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 21.03.2015 № 20173757.

Враховуючи зазначене, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України, доказів, наявних в матеріалах справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Відповідно до частини першої статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Статтею 97 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд за клопотанням однієї зі сторін визначає грошовий розмір судових витрат, які повинні бути їй компенсовані.

Оскільки вимог про відшкодування судових витрат позивач не заявляв, судові витрати стягненню на користь позивача не підлягають.

Керуючись статтями 11, 14, 69, 70, 71, 158 - 163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

1. Адміністративний позов задовольнити.

2. Визнати протиправним та скасувати рішення Реєстраційної служби Сквирського районного управління юстиції Київської області про державну реєстрацію права оренди від 21.03.2015 № 20173757.

Постанова набирає законної сили в порядку, встановленому статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду подається до Київського апеляційного адміністративного суду через Київський окружний адміністративний су.

Згідно з частиною другою статті 186 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Панова Г. В.

Дата виготовлення і підписання повного тексту постанови - 09 листопада 2015 р.