Справа № 750/10113/15-а
Суддя: Литвиненко І. В.
Дата ухвалення: 2015-11-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/750/829/15
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 листопада 2015 року м.Чернігова

Деснянський районний суд м. Чернігова у складі:

головуючого - судді Литвиненко І.В.,

за участі секретаря - Кравченко І.В,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом Управління Пенсійного фонду України в м. Чернігові до Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області про визнання дій неправомірними та скасування постанови про стягнення виконавчого збору,-

в с т а н о в и в :

05.10 2015 року Управління Пенсійного фонду України в м. Чернігові звернулося до суду з позовом до Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Чернігівській області, визнати неправомірними дії головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Чернігівській області щодо винесення постанови про стягнення виконавчого збору від 16.09.2015 року ВП № 48661800 та скасувати постанову про стягнення виконавчого збору, винесену головним виконавцем Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Чернігівській області від 16.09.201 року у розмірі 2040,00 грн. у виконавчому провадженні № 48661800.

Обґрунтував позивач свій позов тим, що оскаржувана постанова є незаконною, оскільки судове рішення не виконується з поважних причин, а саме через відсутність фінансування на виплату даної пенсії.

Представник позивача у судове засідання подала клопотання про розгляд справи без її участі, зазначивши, що позовні вимоги підтримує.

Представник відповідача у судове засідання не з'явився, просив розглянути справу без його участі, надіслав письмові заперечення проти позову.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав.

У судовому засіданні встановлено, що на виконанні у відділі примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Чернігівській області знаходиться виконавчий лист № 750/5201/15-а, виданий Деснянським районним судом м. Чернігова про зобов'язання Управління Пенсійного фонду України в м. Чернігові здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі не меншому прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, з врахуванням страхового стажу, відповідно до статті 46 Конституції України, статей 27, 28, п. 4-1 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», починаючи з 06.07.2012 року, враховуючи виплачені суми.

Відповідно до відомостей, викладених у позовній заяві, на виконання постанови про відкриття виконавчого провадження ОСОБА_1 було проведено перерахунок пенсії відповідно до рішення суду. Рішення суду виконано частково в частині перерахунку пенсії.

Проте, виплата коштів не здійснена боржником у зв'язку з відсутністю коштів.

15.09.2015 року державним виконавцем винесено постанову, яка є предметом оскарження, про стягнення виконавчого збору.

Підставою до прийняття зазначеного рішення стало невиконання судового рішення Деснянського районного суду м. Чернігова, на підставі якого видано виконавчий лист № 750/5201/15-а від 17.06.2015 року.

Статтею 11 Закону України «Про виконавче провадження» № 606-XIV від 21 квітня 1999 року (далі Закон № 606-XIV) регламентовані права та обов'язки державного виконавця.

Частино 1 статті 11 Закону № 606-XIV передбачено, що державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Прийняття виконавчого документу до виконання регламентовано нормами статті 25 Закону № 606-XIV.

Згідно частини другої статті 25 Закону № 606-XIV, державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження. У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом.

07.09.2015 року державним виконавцем винесена постанова про відкриття виконавчого провадження. Дану постанову згідно листа Управлінням Пенсійного Фонду у м. Чернігові було отримано 10.09.2015 року.

Відповідно до частини 5 статті 12 Закону № 606-XIV боржник зобов'язаний у триденний термін з дня надходження даної постанови письмово повідомити державного виконавця про повне чи часткове самостійне виконання рішення боржником (або причини невиконання рішення з наданням підтверджуючих документів), а також письмово повідомляти державного виконавця про виникнення обставин, що зумовлюють обов'язкове зупинення виконавчого провадження, про встановлення відстрочки або розстрочки виконання, зміну способу і порядку виконання рішення, зміну місця проживання чи перебування (у тому числі про зміну їх реєстрації) або місцезнаходження).

Згідно із пунктом 1 статті 27 Закону № 606-XIV у разі ненадання боржником у строки, встановлені частиною другою статті 25 Закону України «Про виконавче провадження» для самостійного виконання рішення, документального підтвердження повного виконання рішення державний виконавець на наступний день після закінчення відповідних строків розпочинає примусове виконання рішення.

За змістом частини 3 статті 27 Закону № 606-XIV у разі отримання документального підтвердження про повне виконання рішення боржником до початку його примусового виконання державний виконавець закінчує виконавче провадження в порядку, встановленому цим Законом. Виконавчий збір та витрати, пов'язані з організацією та проведенням виконавчих дій, у такому разі з боржника не стягуються.

З матеріалів справи вбачається, що боржнику направлялись вимоги щодо виконання рішення суду.

Оскільки рішення суду Управлінням праці та соціального захисту населення Деснянської районної у місті Чернігові ради у встановлений державним виконавцем для самостійного виконання строк не було виконано, державним виконавцем 15.09.2015 року винесено постанову про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі 2040,00 грн., копію постанови цього ж дня було направлено боржнику до виконання.

Таким чином, підставою для стягнення з боржника виконавчого збору є ненадання ним документального підтвердження виконання рішення у строк, встановлений Законом, для самостійного виконання рішення.

Виконавчий збір - це грошова сума, що підлягає стягненню з боржника в разі невиконання ним рішення самостійно в межах наданого державним виконавцем строку. Виконавчий збір, таким чином, є своєрідною санкцією за невиконання вимог державного виконавця.

В Постанові Пленуму ВАСУ №3 від 13 грудня 2010 року наводиться визначення виконавчого збору - це санкція відповідальності майнового характеру, що накладається на боржника за невиконання рішення у строк, встановлений для його добровільного виконання.

Закон України «Про виконавче провадження» не містить чітко визначеного строку винесення постанови про стягнення виконавчого збору, але визначає обов'язковість його стягнення у разі невиконання боржником рішення у строк встановлений для самостійного виконання.

Інструкцією з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України № 512/5 від 02.04.2012 року (далі Інструкція № 512/5) передбачено, що постанова про стягнення виконавчого збору виноситься на наступний день після закінчення строку, наданого боржнику для самостійного виконання рішення.

Винесення постанови про стягнення з боржника виконавчого збору з порушенням строків не є підставою для її скасування взагалі.

Крім того, частина 2 статті 28 Закону № 606-XIV визначає виконавчі документи за якими виконавчий збір не стягується, а саме: «Виконавчий збір не стягується за виконавчими документами про конфіскацію майна, стягнення періодичних платежів, стягнення виконавчого збору, накладення арешту на майно для забезпечення позовних вимог, відшкодування витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, і стягнення штрафів, накладених відповідно до вимог цього Закону, а також у разі виконання рішень у порядку, встановленому Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень».

Згідно з пунктом 20 Постанови Пленуму ВСУ № 14 від 26 грудня 2003 року суд може визнати стягнення виконавчого збору необґрунтованим, якщо встановлений державним виконавцем строк для добровільного виконання рішення не узгоджувався зі строками, встановленими Законі, і був нереальним.

Отже, порушення державним виконавцем Закону № 606-XIV та Інструкції № 512/5 не мало місця, оскільки постанова про стягнення виконавчого збору винесена у відповідності до статей 25, 28 Закону № 606-XIV після встановлення факту невиконання боржником рішення суду та ігнорування останнім вимоги державного виконавця.

До того ж жоден нормативний документ не передбачає підстав скасування постанови про стягнення виконавчого збору через порушення строків його винесення, а застосування судом такої можливості може створити прецедент масового ухилення боржників від виконання санкцій застосованих державним виконавцем з метою спонукати до виконання рішення суду.

За таких обставин, дії державного виконавця відповідають вимогам чинного законодавства, постанова про стягнення з боржника виконавчого збору від 15.09.2015 року ВП№48661800, прийнята в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України.

Державний виконавець зобов'язаний направити боржнику постанову про відкриття виконавчого провадження рекомендованим листом з повідомленням про вручення та лише після її отримання та за умови відсутності документів про добровільне погашення заборгованості боржником повинен здійснювати подальші дії, передбачені Законом України «Про виконавче провадження», зокрема, виносити постанову про стягнення з боржника виконавчого збору з причин невиконання останнім рішення у встановлений строк.

Разом з тим, порушення строку винесення постанови про стягнення виконавчого збору не звільняє державного виконавця від обов'язку, передбаченого Законом № 606-XIV, щодо стягнення з боржника, який не виконав судове рішення у встановлений строк, виконавчого збору. Це можливо виключно за наявності постанови про стягнення з боржника виконавчого збору. Недотримання зазначеного строку не порушує права позивача у сфері публічно-правових відносин, оскільки постанова про стягнення з боржника виконавчого збору була винесена з передбачених законом підстав.

Відповідно до частин 1, 4, 5 статті 41 Закону № 606-XIV витрати органів державної виконавчої служби, пов'язані з організацією та проведенням виконавчих дій щодо забезпечення примусового виконання рішень, є витратами виконавчого провадження. До витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, належать кошти, за рахунок яких здійснено оплату: перевезення, зберігання і реалізації майна боржника; послуг експертів, суб'єктів оціночної діяльності - суб'єктів господарювання та інших осіб, залучених у встановленому законом порядку до провадження виконавчих дій; поштового переказу стягувачу стягнених аліментних сум; проведення розшуку боржника, його майна або розшуку дитини; розміщення оголошення в засобах масової інформації; виготовлення та пересилання документів виконавчого провадження, ведення Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень; інших витрат, необхідних для забезпечення належної організації виконання рішень органами державної виконавчої служби. Про стягнення з боржника витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, державний виконавець виносить постанову, яка затверджується начальником відповідного відділу державної виконавчої служби. Зазначена постанова надсилається сторонам не пізніше наступного робочого дня після її винесення і може бути оскаржена ними до суду у десятиденний строк.

Згідно із підпунктом 3.13.1 пункту 3.13 Інструкції № 512/5, про стягнення з боржника витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, державний виконавець виносить постанову, яка затверджується начальником відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець. Зазначена постанова надсилається сторонам не пізніше наступного робочого дня після її винесення і може бути оскаржена ними до суду в десятиденний строк. Про розмір витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, державний виконавець відповідно до розрахунку витрат, наданого фінансовою службою відповідного головного управління юстиції, складає акт про витрати, пов'язані з організацією та проведенням виконавчих дій, у якому зазначаються перелік та суми витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій.

З урахуванням зазначених вимог Закону № 606-XIV, державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області правомірно прийнято оскаржувану постанову.

На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 3, 11, 94, 158-163, 186 КАС України, суд,-

п о с т а н о в и в :

В задоволенні позову Управління Пенсійного фонду України в м. Чернігові до Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області про визнання дій неправомірними та скасування постанови про стягнення виконавчого збору відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом десяти днів з дня її проголошення.

Суддя