Справа № 607/17699/15-а
Суддя: Сташків Н. М.
Дата ухвалення: 2015-11-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11.11.2015 Справа №607/17699/15-а

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області у складі:

головуючого судді Сташків Н.М.,

за участі секретаря судового засідання Рихліцької О.А.,

з участю сторін:

представника позивача Гаврилюк З.Б.,

відповідача ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі адміністративну справу за позовом Управління Державної міграційної служби України у Тернопільській області до ОСОБА_2 про примусове видворення, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач Управління Державної міграційної служби України у Тернопільській області у жовтні 2015 року пред'явив до суду адміністративний позов про примусове видворення громадянки Республіки Узбикистан ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, за межі України. Обґрунтовує позов тим, що 18 березня 2015 року відповідач ОСОБА_2 з приватною метою в'їхала на територію України через КПП «Харків-пасажирський» за паспортним документом серії НОМЕР_1, виданим 31 січня 2014 року, терміном дії до 30 січня 2024 року. 16 червня 2015 року покидала територію України через КПП «Могилів Подільський» та знову в'їхала на територію України 19 червня 2015 року через КПП «Могилів Подільський». Таким чином відповідач перебуває в Україні більше 90 днів протягом 180 днів, тобто понад дозволений законом термін. На момент виявлення посадовими особами Тернопільського міського відділу УДМС у Тернопільській області 29 липня 2015 року відповідач перебувала на території України 132 дні. Відповідач не зверталася до територіальних підрозділів УДМС у Тернопільській області з клопотанням щодо продовження строку тимчасового перебування на території України, порушуючи вимоги законодавства, яке визначає правовий статус іноземців та осіб без громадянства. За порушення правил перебування іноземців в України відповідача притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено штраф у розмірі 510 гривень, який сплачено повністю. 29 липня 2015 року ОСОБА_2 особистим підписом засвідчила, що її повідомлено про прийняття рішення про примусове повернення з України та зобов'язано її не пізніше 26 серпня 2015 року самостійно залишити територію України, а також надано вичерпну інформацію про наслідки невиконання вищевказаного рішення. Однак, відповідач даного рішення не виконала та продовжує перебувати на території України. З цих підстав позивач просить примусово видворити ОСОБА_2 за межі України.

У судовому засіданні представник позивача Управління Державної міграційної служби України у Тернопільській області - Гаврилюк З.Б. позов підтримала в повному обсязі з підстав, що викладені в позовній заяві, та просила його задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 у судовому засіданні позовні вимоги визнала повністю, проти задоволення позову не заперечила. Пояснила, що не має в України місця проживання та роботи, тимчасово проживала в знайомих, виїхати з України у встановлений законом строк не змогла у зв'язку з відсутністю коштів.

Представник відповідача ОСОБА_3 у вирішенні справи поклався на думку суду.

Суд, заслухавши пояснення учасників судового розгляду, вивчивши матеріали справи, дослідивши наявні у справі докази, вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з таких підстав.

18 березня 2015 року ОСОБА_2 в'їхала на територію України через КПП «Харків-пасажирський» за паспортним документом серії НОМЕР_1, виданим 31 січня 2014 року, терміном дії до 30 січня 2024 року.

16 червня 2015 року ОСОБА_2 покидала територію України через КПП «Могилів Подільський» та знову в'їхала на територію України 19 червня 2015 року через КПП «Могилів Подільський».

Згідно п. п. 2 п. 2 Порядку продовження строку перебування та продовження або скорочення строку тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства на території України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15 лютого 2012 року №150, іноземці та особи без громадянства, які на законній підставі прибули в Україну, можуть тимчасово перебувати на її території не більш як 90 днів протягом 180 днів з дати першого в'їзду з держав з безвізовим порядком в'їзду, якщо інший строк не визначено міжнародними договорами України.

29 липня 2015 року Управлінням ДМС у Тернопільській області складено протокол про адміністративне порушення ПР МТР 014103, з якого вбачається, що 29 липня 2015 року о 09 годині 30 хвилин в місті Тернополі по вулиці Шептицького на ринку було виявлено громадянку Узбекистану ОСОБА_2, яка в'їхала на територію України з приватною метою, після закінчення 90-денного строку перебування в Україні із заявою про продовження строку перебування не звернулася, перебуває в Україні без законних підстав, заходів щодо виїзду не вживала, чим порушила п. 14 ст. 1, п. 3 ст. 3, п. 15 ст. 4, п. 2 ст. 17 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства».

Постановою про накладення адміністративного стягнення ПН МТР 014103 від 29 липня 2015 року, винесеною Управлінням ДМС у Тернопільській області, за вчинене правопорушення ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 203 КУпАП та накладено штраф у розмірі 510 гривень,

Штраф у зазначеному розмірі 510 гривень ОСОБА_2 сплатила відповідно до квитанції від 29 липня 2015 року.

29 липня 2015 року Управлінням ДМС у Тернопільській області прийнято рішення №61 про примусове повернення з України громадянки Республіки Узбекистан ОСОБА_2.

З зазначеного рішення слідує, що ОСОБА_2 зобов'язано покинути територію України в термін до 28 серпня 2015 року. Вказаним рішенням відповідачу також роз'яснено, що в разі ухилення від виїзду вона буде підлягати на підставі постанови адміністративного суду затриманню і видворенню в примусовому порядку.

Відповідно до розписки від 29 липня 2014 року ОСОБА_2 особистим підписом засвідчила, що її повідомлено по те, що за порушення законодавства України про правовий статус іноземців та осіб без громадянства щодо неї прийнято рішення про її примусове повернення з України, та зобов'язалася не пізніше 26 серпня 2014 року залишити територію України.

У встановлений строк у добровільному порядку відповідач не покинула територію України та по даний час продовжує перебувати на території України без законних підстав і жодних заходів щодо виїзду за межі України не вживає.

Спірні правовідносини регулюються Законом України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», статтею 1 якого передбачено, що іноземець - це особа, яка не перебуває у громадянстві України, є громадянином (підданим) іншої держави або держав.

Згідно із вимогами ст. 3 цього Закону іноземці та особи без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, користуються тими самими правами і свободами, а також несуть такі самі обов'язки, як і громадяни України, за винятками, встановленими Конституцією, законами чи міжнародними договорами України.

Положеннями ч. ч. 5, 6 ст. 26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» встановлено, що іноземець або особа без громадянства зобов'язані самостійно залишити територію України у строк, зазначений у рішенні про примусове повернення. Контроль за правильним і своєчасним виконанням рішення про примусове повернення іноземця або особи без громадянства здійснюється органом, що його прийняв.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 30 вказаного Закону центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, може лише на підставі винесеної за їх позовом постанови адміністративного суду примусово видворити з України іноземця та особу без громадянства, якщо вони не виконали в установлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення або якщо є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення, крім випадків затримання іноземця або особи без громадянства за незаконне перетинання державного кордону України поза пунктами пропуску через державний кордон України та їх передачі прикордонним органам суміжної держави.

Судом встановлено, що відповідач, перебуваючи на території України без законних підстав, жодних заходів щодо виїзду за межі України не вжила, продовжувала знаходитись на території України без законних на те підстав.

З матеріалів справи встановлено та визнається сторонами спору, що рішення Управління Державної міграційної служби України у Тернопільській області №61 від 29 липня 2015 року про примусове повернення з України ОСОБА_2 станом на час розгляду цієї справи відповідачем не виконано без поважних причин, що свідчить про ухилення від виїзду за межі України.

При вирішенні даного спору відсутні будь-які дані для висновку про те, що на відповідача поширюється дія Закону України «Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту».

Відповідно до вимог ч.5 ст.30 «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» рішення суду про примусове видворення іноземця або особи без громадянства виконується центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції, а стосовно іноземців та осіб без громадянства, затриманих ним у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України, - органом охорони державного кордону. Контроль за правильним і своєчасним виконанням рішення про примусове видворення здійснюється органом, за чиїм позовом суд прийняв рішення про примусове видворення. З метою контролю за виконанням іноземцем або особою без громадянства рішення про примусове видворення службові особи органу охорони державного кордону або центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, здійснюють супровід такого іноземця або особи без громадянства.

Відповідач протягом тривалого часу ухиляється від виконання рішення про примусове повернення з України, продовжує знаходитись на території України без законних на те підстав.

Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановлені обставини справи, беручи до уваги, що відповідач законних підстав перебування на території України та необхідних коштів для виїзду за межі України не має, відсутність у неї постійного місця проживання та роботи на території України, суд вважає, що є обґрунтовані підстави для примусового видворення громадянки Республіки Узбекистан ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, за межі України.

В силу вимог ч.1 ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Відповідачем не надано суду жодних доказів на спростування доводів позивача та безпідставність позовних вимог.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 256 КАС України, суд, який прийняв постанову, за заявою осіб, які беруть участь у справі, або з власної ініціативи може ухвалою в порядку письмового провадження або зазначаючи про це в постанові звернути до негайного виконання постанову про примусове видворення іноземця чи особи без громадянства.

Зважаючи на те, що відповідачем порушуються правила перебування в Україні іноземців та осіб без громадянства, небажання залишати територію України та повертатися до країни громадянської належності, з метою забезпечення виконання судового рішення, суд вважає за можливе звернути постанову до негайного виконання.

На підставі наведеного, відповідно до п. п. 2 п. 2 Порядку продовження строку перебування та продовження або скорочення строку тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства на території України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15 лютого 2012 року №150, Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», керуючись ст.ст. 8, 9, 11, 18, 69 - 71, 94, 159-163, 167, 183-5, 256 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити.

Примусово видворити громадянку Республіки Узбекистан ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, за межі України.

Постанову звернути до негайного виконання.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а в разі її оскарження - з моменту проголошення судового рішення апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду може бути подана до Львівського апеляційного адміністративного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області протягом п'яти днів з дня проголошення.

підпис

Суддя