Справа № 607/7474/15а
Суддя: Багрій Василь Миколайович
Дата ухвалення: 2015-11-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 листопада 2015 року Справа № 876/6748/15
Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:
головуючого судді Багрія В.М.,
суддів Рибачука А.І., Мікули О.І.,
з участю секретаря судового засідання Ратушної М.І.,
представника відповідача Галька М.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 03.06.2015 року в справі за позовом ОСОБА_1 до військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,
У квітні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_1 підполковника ОСОБА_2 про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення.
Позивач просив скасувати постанову відповідача № 123/25 від 21.04.2015 року у справі про адміністративне правопорушення про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення (КУпАП) та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 510 грн., а провадження у справі закрити на підставі п.1. ч.1 ст. 247 КУпАП за відсутністю складу адміністративного правопорушення.
Постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 03.06.2015 року позивачу в задоволенні позову відмовлено.
Постанову суду першої інстанції оскаржив ОСОБА_1 , подавши на неї апеляційну скаргу.
Апеляційні вимоги обґрунтовує тим, що оскаржувана постанова суду першої інстанції винесена з порушенням норм процесуального права та з неправильним застосуванням норм матеріального права, судом не повно з`ясовано усі фактичні обставини справи, не досліджено та не надано об`єктивної оцінки наявним в матеріалах справи доказам та обставинам, які мали місце. Крім того, відповідач як суб`єкт владних повноважень не надав суду жодних доказів того, що позивачем порушено вимоги законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію.
Апелянт просить скасувати постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 03.06.2015 року та закрити провадження у справі відповідно до п.1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.
Вислухавши суддю-доповідача, представника відповідача, який просить апеляційну скаргу відхилити, а постанову суду першої інстанції залишити без змін, дослідивши обставини справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково з таких підстав.
Судом першої інстанції встановлено, що 20.04.2015 року працівниками Тернопільського об`єднаного міського військового комісаріату ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , а також працівником міліції ОСОБА_6 складено акти про відмову заступника генерального директора - фінансового директора ВАТ «Тернопільобленерго» ОСОБА_1 прийняти від працівників військового комісаріату повістки для передачі працівникам ВАТ «Тернопільобленерго», підтвердженням чого є копії трьох актів від 20.04.2015 року, що долучені до матеріалів справи.
На час складення актів ОСОБА_1 виконував обов`язки керівника ВАТ «Тернопільобленерго».
Крім того, того ж числа працівниками військового комісаріату було складено акт про те, що ОСОБА_1 відмовився сприяти посадовим особам військового комісаріату у здійсненні супроводу представників військового комісаріату для здійснення оповіщення військовозобов`язаних, які працюють у ВАТ «Тернопільобленерго» .
20.04.2015 року начальником відділення ОБССЗ Тернопільського ОМВК підполковником ОСОБА_5 у присутності позивача складено протокол про адміністративне правопорушення, передбачене за ст. 210-1 КУпАП.
У протоколі зазначено, що 20.04.2015 року близько 12 год. 15 хв. в приміщенні № 306 ВАТ «Тернопільобленерго» за адресою м. Тернопіль, вул. Енергетична, 2 заступник генерального директора фінансовий директор ОСОБА_1 , в порушення вимог ст. 21 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» відмовився сприяти посадовим особам Тернопільського ОМВК під час проведення мобілізації в здійсненні супроводу для оповіщення військовозобов`язаних працівників ВАТ «Тернопільобленерго». Згідно протоколу позивачу роз`яснено зміст ст. 63 Конституції України, його права та обов`язки, передбачені ст. 268 КУпАП, а також повідомлено, що розгляд справи про адміністративне правопорушення відбудеться о 12 год. 00 хв. 21.04.2015 року в каб. № 306 адмінбудівлі ВАТ «Тернопільобленерго». У протоколі ОСОБА_1 зазначив, що вважає відсутнім порушення, заяв та клопотань не має.
21.04.2015 року відповідачем прийнято постанову № 123/25 у справі про адміністративне правопорушення, в якій зазначено, що 20.04.2015 року близько 12 год. 15 хв. ОСОБА_1 , який виконує обов`язки голови правління, в приміщенні кабінету №306 ВАТ «Тернопільобленерго» за адресою м. Тернопіль, вул. Енергетична, 2, відмовився сприяти представникам ІНФОРМАЦІЯ_1 та обласного військового комісаріату в здійсненні супроводу з метою оповіщення військовозобов`язаних громадян України, працюючих на підприємстві, про необхідність їх явки у Тернопільський ОМВК, згідно Указу Президента України №15/2015 від 14.01.2015 року «Про часткову мобілізацію», Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію». Даною постановою ОСОБА_1 притягнено до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 210-1 КУпАП та накладено на нього штраф у розмірі 510 грн. Копію постанови ОСОБА_1 отримав того ж дня.
Відмовляючи позивачу в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що в діях ОСОБА_1 має місце склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 210-1 КУпАП, тому постанова відповідача є правомірною та скасуванню не підлягає
Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції та вважає їх помилковими з огляду на наступне.
Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України.
Згідно ст.21 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», підприємства, установи і організації зобов`язані, зокрема, сприяти військовим комісаріатам у їх роботі в мирний час та під час мобілізації, забезпечувати своєчасне прибуття працівників, які залучаються до виконання обов`язку щодо мобілізації у порядку, визначеному частинами третьою - п`ятою ст. 22 цього Закону, на збірні пункти та до військових частин зобов`язані підприємства, установи і організації.
Указом Президента України № 15/2015 «Про часткову мобілізацію» від 14.01.2015 року, який затверджений Законом України № 113-VІІІ від 15.01.2015 року (далі Указ), оголошено про проведення протягом 2015 року часткової мобілізації у три черги протягом 210 діб із дня набрання чинності цим Указом. Мобілізацію провести на території, зокрема, Тернопільської області. Здійснити призов військовозобов`язаних, резервістів та поставку транспортних засобів для забезпечення потреб Збройних Сил України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, інших військових формувань України в обсягах, визначених мобілізаційними планами з урахуванням резерву.
Згідно п. 8 Указу, місцевим органам виконавчої влади за участю органів місцевого самоврядування, із залученням підприємств, установ та організацій усіх форм власності організувати і забезпечити в установленому порядку своєчасне оповіщення і прибуття громадян, які призиваються на військову службу, прибуття техніки на збірні пункти та у військові частини.
Відповідно до ст.38 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», відповідні органи місцевого самоврядування, керівники підприємств, установ та організацій, у тому числі навчальних закладів, незалежно від підпорядкування і форм власності зобов`язані на вимогу військових комісаріатів сповіщати призовників і військовозобов`язаних про їх виклик до військових комісаріатів, забезпечувати своєчасне прибуття за цим викликом, у семиденний строк повідомляти районні (міські) військові комісаріати про прийняття на роботу (навчання) та звільнення з роботи (навчання) призовників і військовозобов`язаних в адміністративно-територіальних одиницях, де немає військових комісаріатів.
Згідно доводів позовної заяви та апеляційної скарги, ОСОБА_1 як керівником ВАТ «Тернопільобленерго» було забезпечено працівників Тернопільського ОМВК відповідними робочими місцями та усією необхідною інформацією для виконання покладених на них обов`язків згідно Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» та Указу Президента України № 15/2015 «Про часткову мобілізацію» від 14.01.2015 року. Зокрема, представникам військового комісаріату були надані усі особові справи працівників та список військовозобов`язаних, що був направлений у міський військовий комісаріат.
Дані обставини відповідачем не заперечуються.
Однак, позивач ОСОБА_1 відмовився від отримання повісток, які були адресовані працівникам ВАТ «Тернопільобленерго», про що складені відповідні акти, оскільки вважав, що повістки повинні вручатися військовозобов`язаним під розписку безпосередньо уповноваженими на це особами (представниками військового комісаріату, військовим комісаром).
Колегія суддів погоджується з доводами позивача, та вважає, що повістка - це письмове повідомлення про виклик до військкомату, яке адресоване конкретній особі із зазначенням точної адреси установи, яка викликає, місця і часу явки, містить попередження про наслідки неявки. Повістки вручаються військовозобов`язаним громадянам під розписку.
Крім того, аналізуючи положення ст. 38 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», обов`язок сповіщати призовників і військовозобов`язаних про їх виклик до військових комісаріатів покладається на керівників підприємств, установ та організацій в тих адміністративно-територіальних одиницях, де немає військових комісаріатів.
Оскільки, за місцезнаходженням ВАТ «Тернопільобленерго» діють відповідні військові комісаріати, тому обов`язок щодо вручення повісток покладається саме на дані військові комісаріати, а керівники підприємств, установ та організацій зобов`язані цьому сприяти шляхом створення відповідних умов (надання особових справ, списків військовозобов`язаних тощо).
Крім того, згідно акта представника Тернопільського ОВК від 20.04.2015 року, позивач ОСОБА_1 близько 12 год. 15 хв. відмовився сприяти посадовим особам військового комісаріату під час проведення мобілізації в здійсненні супроводу представників військового комісаріату для здійснення оповіщення військовозобов`язаних, які працюють у ВАТ «Тернопільобленерго».
Позивач з висновками акта не погодився, про що вказав в даному акті (а.с. 9). Згідно його доводів на території ВАТ «Тернопільобленерго» діє пропускна система, через яку в кінці робочого дня проходять усі працівники підприємства, пред`являючи відповідні посвідчення та перепустки. Оскільки територія обслуговування ВАТ «Тернопільобленерго» - Тернопільська область, працівники підприємства під час робочого часу перебувають на виконанні робіт по всій території області, тому вручення повісток, на думку позивача, станом на час знаходження посадових осіб на території підприємства є об`єктивно неможливим, а було б доцільним вручити повістки в кінці робочого дня на контрольно-пропускному пункті ВАТ «Тернопільобленерго».
Вказані доводи позивача судом першої інстанції взятими до уваги не були.
Крім того, повістки могли бути врученими військовозобов`язаним працівникам ВАТ «Тернопільобленерго», які в той час знаходилися на території цього товариства, шляхом їх виклику у відділ кадрів, до керівника підприємства тощо, що виключало необхідність супроводу позивачем посадових осіб військового комісаріату. Крім того, такий супровід могли здійснити інші посадові особи ВАТ «Тернопільобленерго», а не особисто позивач, якого притягнули до адміністративної відповідальності.
Аналізуючи обставини справи в їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 не мало місця порушення вимог Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».
Судом першої інстанції безпідставно не враховано доводи ОСОБА_1 щодо заперечення ним факту порушень Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» та його посилання на те, що як керівник підприємства він виконав усі вимоги, покладені на нього цим Законом.
Отже, вина ОСОБА_1 у вчиненні порушень вимог Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» та вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 210-1 КУпАП не доведена, і не ґрунтується на доказах, що могли бути підставою для притягнення позивача до адміністративної відповідальності.
Щодо позовних вимог ОСОБА_1 про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, то такі задоволенню не підлягають, оскільки вирішення даного питання не належить до компетенції адміністративних судів.
Враховуючи наведене, постанова суду першої інстанції прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права, без належного з`ясування усіх обставин справи, що призвело до неправильного її вирішення, тому підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про часткове задоволення позову з наведених вище підстав.
Сплачений ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 109, 62 грн., належить стягнути на користь позивача з відповідача відповідно до вимог ч. 1 ст. 94 КАС України.
Керуючись ч. 3 ст. 160, ст.ст.195, 196, 198, 202, 205, 207, 254 КАС України, апеляційний суд,
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
Постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 03.06.2015 року в справі № 607/7474/15-а скасувати та прийняти нову постанову, якою позов задовольнити частково.
Скасувати постанову військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_1 підполковника ОСОБА_2 № 123/25 від 21.04.2015 року у справі про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення (КУпАП) та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 510 грн.
Стягнути з Тернопільського об`єднаного міського військового комісаріату на користь ОСОБА_1 109, 62 грн. (сто дев`ять гривень шістдесят дві копійки) сплаченого судового збору.
В задоволенні решти позову відмовити.
Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.
Головуючий: В.М. Багрій
Судді : А.І. Рибачук
О.І. Мікула