Справа № 826/15959/15
Суддя: Кобилянський К.М.
Дата ухвалення: 2015-11-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

11 листопада 2015 року 08:15 № 826/15959/15

Окружний адміністративного суду міста Києва у складі колегії суддів: головуючого судді: Кобилянського К.М., суддів Гарника К.Ю., Федорчука А.Б., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1
до 1) Національного банку України 2) Фонду гарантування вкладів фізичних осіб
третя особапублічне акціонерне товариство «Дельта Банк»
про визнання незаконними постанови та рішення, зобов'язання вчинити дії,
ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовною заявою до Національного банку України (далі - відповідач-1) та Фонду гарантування вкладів фізичних осіб ( далі - відповідач-2), третя особа без самостійних вимог на предмет спору публічне акціонерне товариство «Дельта Банк», у якій просить:

- визнати незаконною постанову Національного банку України № 150 від 02.03.2015 «Про віднесення ПАТ «Дельта Банк» до категорії неплатоспроможних»;

- зобов'язати правління Національного банку України скасувати постанову № 150 від 02.03.2015 «Про віднесення ПАТ «Дельта Банк» до категорії неплатоспроможних»;

- визнати незаконним рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб №51 від 03.03.2015 "Про введення тимчасової адміністрації в ПАТ "Дельта Банк";

- зобов'язати виконавчу дирекцію Фонду гарантування вкладів фізичних осіб скасувати рішення № 51 від 03.03.2015 «Про введення тимчасової адміністрації в ПАТ «Дельта Банк» та прийняти рішення про припинення діяльності тимчасової адміністрації в ПАТ «Дельта Банк», про виключення тимчасової адміністрації із ПАТ «Дельта Банк».

В обґрунтування заявлених позовних вимог представник позивача зазначив, що внаслідок прийняття відповідачами оскаржуваних постанов, позивач позбавлений можливості отримати власні кошти за вкладом в банку в сумі, що перевищує 200 000 грн.

Відповідачі заперечили по суті заявлених позовних вимог, при цьому посилаючись на те, що оскаржувані постанови прийняті на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Законом України «Про банки і банківську діяльність» і Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». За таких обставин, відповідачі просили суд в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Представник третьої особи в судове засідання не прибув. Про дату час та місце проведення судового засідання третя особа була повідомлене належним чином, докази чого наявні в матеріалах справи. З заявами/клопотаннями ПАТ «Дельта Банк» до суду не зверталось.

Судові засідання по справі здійснювались з закритому режимі, з метою не розголошення банківської таємниці.

Справа розглянута в порядку письмового провадження, у відповідності до положень ч. 6 ст. 128 Кодексу адміністративного судочинства України, за відсутності необхідності заслуховувати свідків чи експертів.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва, встановив наступне.

20 січня 2015 між позивачем (вкладник) і публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» (банк), укладено договір банківського вкладу (депозиту) № 9897, відповідно до умов якого вкладник передає банку в якості вкладу кошти в сумі 2 100 000 грн., а банк залучає вклад на строк по 20.04.2015.

Пунктом 1.6 договору передбачено, що банк відкриває вкладнику вкладний (депозитний) рахунок № НОМЕР_1.

Обставини укладення договору, відкриття рахунку і внесення коштів у визначеній вище сумі на даний рахунок відповідачами не заперечуються.

Відповідно до постанови Правління Національного банку України від 02 березня 2015 року № 150 «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до категорії неплатоспроможних», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 02 березня 2015 року № 51 «Про запровадження тимчасової адміністрації у Публічному акціонерному товаристві «Дельта Банк», згідно з яким з 03 березня 2015 року запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ «Дельта Банк».

Як зазначає позивач в позовній заяві, за наслідками введення тимчасової адміністрації в ПАТ «Дельта Банк», банк перестав виплачувати ОСОБА_2 проценти по депозитному вкладу. Крім того, після 02.03.2015, позивач позбавлений можливості отримати власні кошти в сумі, що перевищує гарантовану Фондом гарантування вкладів фізичних осіб суму відшкодування (200 000 грн.)

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилається на те, що Національним банком України порушено вимоги ст.ст. 75, 76 Закону України «Про банки і банківську діяльність», внаслідок чого оскаржувана постанова Національного банку України № 150 від 02.03.2015, на переконання позивача, є неправомірною та підлягає скасуванню.

В частині постанови Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 51 від 02.03.2015, позивач просить її скасувати як таку, що прийнята на підставі зазначеної вище постанови Національного банку України.

За таких обставин, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Оцінивши за правилами ст. 86 Кодексу адміністративного судочинства України надані сторонами докази та пояснення, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, Окружний адміністративний суд міста Києва вважає, що позов не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 55 Закону України «Про Національний банк України» Національний банк України здійснює постійний нагляд за дотриманням банками, їх підрозділами, афілійованими та спорідненими особами банків на території України та за кордоном, банківськими групами, представництвами та філіями іноземних банків в Україні, а також іншими юридичними та фізичними особами банківського законодавства, нормативно-правових актів Національного банку і економічних нормативів. Національний банк не здійснює перевірок і ревізій фінансово-господарської діяльності осіб, зазначених у цій статті.

Національний банк України здійснює банківський нагляд у формі інспекційних перевірок та безвиїзного нагляду (стаття 67 Закону України «Про банки і банківську діяльність»).

Відповідно до статті 73 Закону України «Про банки і банківську діяльність» у разі порушення банками або іншими особами, які можуть бути об'єктом перевірки Національного банку України відповідно до цього Закону, банківського законодавства, законодавства у сфері запобігання та протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення, нормативно-правових актів Національного банку України, його вимог, встановлених відповідно до статті 66 цього Закону, або здійснення ризикової діяльності, яка загрожує інтересам вкладників чи інших кредиторів банку, застосування іноземними державами або міждержавними об'єднаннями або міжнародними організаціями санкцій до банків чи власників істотної участі у банках, що становлять загрозу інтересам вкладників чи інших кредиторів банку та/або стабільності банківської системи, Національний банк України адекватно вчиненому порушенню або рівню такої загрози має право застосувати заходи впливу, зокрема, віднесення банку до категорії проблемного або неплатоспроможного та відкликання банківської ліцензії та ліквідація банку.

Згідно з частиною першою статті 74 Закону України «Про банки і банківську діяльність» порядок застосування заходів впливу, встановлених статтею 73 цього Закону, визначається нормативно-правовими актами Національного банку України, зокрема Положенням про застосування Національним банком України заходів впливу за порушення банківського законодавства, затвердженим постановою Правління Національного банку України від 17.08.2012 № 346 (далі - Положення № 346).

Національний банк України приймає рішення про віднесення банку до категорії проблемних за умови його відповідності хоча б одному з критеріїв, передбачених частиною першою статті 75 Закону України «Про банки і банківську діяльність».

Відповідно до частини другої статті 75 Закону України «Про банки і банківську діяльність» Національний банк України має право віднести банк до категорії проблемних з інших підстав, визначених нормативно-правовими актами Національного банку України, зокрема, пунктом 12.2 глави 12 розділу II Положення № 346.

Згідно з підпунктом 9 пункту 12.2 глави 12 розділу II Положення № 346 здійснення банком ризикової діяльності є одним з критеріїв, у разі наявності якого Національний банк України має право віднести банк до категорії проблемних.

Як зазначив відповідач-1, за результатами безвиїзного банківського нагляду за діяльністю ПАТ «Дельта Банк», з використанням статистичної звітності, встановлено здійснення ПАТ «Дельта Банк» ризикової діяльності.

У зв'язку зі здійсненням ПАТ «Дельта Банк» ризикової діяльності та з метою захисту інтересів вкладників і кредиторів ПАТ «Дельта Банк», а також з метою вжиття заходів для приведення діяльності ПАТ «Дельта Банк» у відповідність до вимог банківського законодавства, відновлення його фінансового стану, керуючись статтею 75 Закону України «Про банки і банківську діяльність» та главою 12 розділу II Положення № 346, Правлінням Національного банку України було прийнято рішення про віднесення ПАТ «Дельта Банк» до категорії проблемних (постанова Правління Національного банку України «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до категорії проблемних» від 30.10.2014 № 692/БТ) (далі - Постанова № 692/БТ).

Відповідно до частини п'ятої статті 75 Закону України «Про банки і банківську діяльність» та постанови № 692/БТ, ПАТ «Дельта Банк» був зобов'язаний привести свою діяльність у відповідність із вимогами законодавства, у тому числі нормативно-правовими актами Національного банку України, та відновити свій фінансовий стан у строк до 180 днів.

Проте, як зазначив відповідач-1 та не спростовано ПАТ «Дельта Банк», останній не вжив належних заходів для покращення свого фінансового стану та не усунув порушень нормативно-правових актів Національного банку України, які були підставою для віднесення банку до категорії проблемних.

Зокрема, власниками істотної участі ПАТ «Дельта Банк» не вжито невідкладних, своєчасних та достатніх заходів з фінансової підтримки ПАТ «Дельта Банк» для покращення фінансового стану, приведення його діяльності у відповідність до вимог законодавства України, після віднесення його до категорії проблемних, тим самим порушено норми статті 58 Закону України «Про банки і банківську діяльність», згідно з якими власники істотної участі зобов'язані вживати своєчасних заходів для запобігання настанню неплатоспроможності банку.

Окружний адміністративний суд міста Києва звертає увагу на те, що власниками істотної участі ПАТ «Дельта Банк» не оскаржувалось рішення Національного банку України, про віднесення ПАТ «Дельта Банк» до категорії проблемних.

Згідно з частиною першою статті 76 Закону України «Про банки і банківську діяльність» Національний банк України зобов'язаний прийняти рішення про віднесення банку до категорії неплатоспроможних у разі не приведення банком своєї діяльності у відповідність із вимогами законодавства, у тому числі нормативно-правовими актами Національного банку України, після віднесення його до категорії проблемних, але не пізніше ніж через 180 днів з дня визнання його проблемним.

Враховуючи вищезазначене та керуючись нормами статей 75, 76 Закону України «Про банки і банківську діяльність», з метою захисту інтересів вкладників та інших кредиторів ПАТ «Дельта Банк», Правлінням Національного банку України і було прийнято оскаржуване рішення про віднесення ПАТ «Дельта Банк» до категорії неплатоспроможних (постанова Правління Національного банку України від 02.03.2015 № 150 «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до категорії неплатоспроможних»).

Частина друга статті 76 Закону України «Про банки і банківську діяльність» встановлює норми, згідно з якими Національний банк України не пізніше дня, наступного за днем прийняття рішення про віднесення банку до категорії неплатоспроможних, повідомляє про це рішення Фонд гарантування вкладів фізичних осіб для вжиття ним заходів, передбачених Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Згідно з частиною першою статті 34 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Фонд розпочинає процедуру виведення неплатоспроможного банку з ринку та здійснення тимчасової адміністрації в банку на наступний робочий день після офіційного отримання рішення Національного банку України про віднесення банку до категорії неплатоспроможних.

На підставі Постанови № 150 виконавчою дирекцією Фонду прийнято рішення від 02.03.2015 № 51 «Про запровадження тимчасової адміністрації в публічному акціонерному товаристві «ДЕЛЬТА БАНК», згідно з яким в ПАТ «Дельта Банк» запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду на тимчасову адміністрацію в ПАТ «Дельта Банк».

Крім того, 02.10.2015, за пропозицією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб Національний банк України прийняв рішення про відкликання у ПАТ «Дельта Банк» банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Дельта Банк» (постанова Правління Національного банку України від 02.10.2015 № 664 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію публічного акціонерного товариства «Дельта Банк»).

На підставі зазначеного рішення Національного банку України виконавчою дирекцією Фонду прийнято рішення від 02.10.2015 № 181 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «Дельта Банк» та делегування повноважень ліквідатора банку», розпочато процедуру ліквідації ПАТ «Дельта Банк», призначено уповноважену особу Фонду гарантування та делеговано їй всі повноваження ліквідатора ПАТ «Дельта Банк», визначені статтями 37, 38, 51, частинами першою та другою статті 48 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

За таких обставин, суд дійшов висновку про обґрунтованість прийняття Національним банком України постанови № 150 від 02.03.2015 «Про віднесення ПАТ «Дельта Банк» до категорії неплатоспроможних та Фондом гарантування вкладів фізичних осіб рішення № 51 «Про введення тимчасової адміністрації в ПАТ "Дельта Банк» прийнято на підставі цієї постанови.

Відповідно до статті 56 Закону України «Про Національний банк України» Національний банк України видає нормативно-правові акти та розпорядчі акти.

Національний банк України видає нормативно-правові акти з питань, віднесених до його повноважень, які є обов'язковими для органів державної влади і органів місцевого самоврядування, банків, підприємств, організацій та установ незалежно від форм власності, а також для фізичних осіб. Національний банк України видає розпорядчі акти з питань організаційно-розпорядчого характеру або індивідуальної дії, які не є нормативно-правовими актами.

В інформаційному листі Вищого адміністративного суду України від 01.06.2010 № 781/11/13-10 зазначено, що нормативно-правові акти - це правові акти управління, які встановлюють, змінюють, припиняють (скасовують) правові норми. Нормативно-правові акти містять адміністративно-правові норми, які встановлюють загальні правила регулювання однотипних відносин у сфері виконавчої влади, розраховані на тривале застосування. Вони встановлюють загальні правила поведінки, норми права, регламентують однотипні суспільні відносини у певних галузях і, як правило, розраховані на довгострокове та багаторазове їх застосування.

Другу групу актів за критерієм юридичної природи складають індивідуальні акти. Останні стосуються конкретних осіб та їхніх відносин. Загальною рисою, яка відрізняє індивідуальні акти управління, є їх виражений правозастосовнии характер. Головною рисою таких актів є їхня конкретність, а саме: чітке формулювання конкретних юридичних волевиявлень суб'єктами адміністративного права, які видають такі акти; розв'язання за їх допомогою конкретних, а саме індивідуальних, справ або питань, що виникають у сфері державного управління; чітка визначеність адресата - конкретної особи або осіб; виникнення конкретних адміністративно-правових відносин, обумовлених цими актами.

Суд дійшов висновку, що оскаржувана в рамках даної справи постанова Національного баку України № 150, є актом індивідуальної дії, яка містять приписи, адресовані виключно ПАТ «Дельта Банк», що виключає можливість порушення даною постановою охоронюваних законом прав та інтересів позивача, як особи, на яку дія даної постанови на розповсюджується.

При цьому, ПАТ «Дельта Банк» не оскаржував вищезазначену постанову.

Отже, з урахуванням фактичних обставин по справі, суд дійшов висновку, що приймаючи Постанову № 150 Національний банк України діяв лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені законодавством України, внаслідок чого відсутні правові підстави для задоволення вимог позивача в частині визнання незаконною та скасування постанови Національного банку України № 150 від 02.03.2015 «Про віднесення ПАТ «Дельта Банк» до категорії неплатоспроможних.

Позовні вимоги в частині, що стосується рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 51 від 03.03.2015 «Про введення тимчасової адміністрації в ПАТ «Дельта Банк», задоволенню не підлягають, як такі, що є похідними від вказаних вище позовних вимог, в задоволенні яких судом відмовлено.

Частиною 2 ст. 9 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Оцінивши докази, наявні в матеріалах справи, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд вважає, що адміністративний позов не підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 2-7, 69-71, 94, 160-163, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя К.М. Кобилянський

Судді К.Ю. Гарник А.Б. Федорчук