Справа № 2а/2470/2736/11
Суддя: Григораш Віталій Олександрович
Дата ухвалення: 2011-12-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 грудня 2011 р. м. Чернівці Справа №2а/2470/2736/11

Чернівецький окружний адміністративний суд, в складі колегії суддів:

головуючого судді - Григораша В.О.;

суддів - Спіжавки Г.Г., Ковалюка Я.Ю.

секретаря судового засідання - Дячуку Д.А.;

з участю:

представника позивача - ОСОБА_1М ;

представника відповідача - ОСОБА_2

розглянувши адміністративний позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4 безпеки України про визнання бездіяльності ОСОБА_4 Безпеки України неправомірною, зобов'язання виконати обов'язкову вимогу ст. 5 Закону України "Про ОСОБА_4 безпеки України", надавши письмове пояснення на звернення позивача,

ВСТАНОВИВ :

10 жовтня 2011 року ОСОБА_3 звернувся з адміністративним позовом до ОСОБА_4 безпеки України в якому просив суд визнати бездіяльність ОСОБА_4 безпеки України неправомірною; зобовязати ОСОБА_4 безпеки України виконати обовязкову вимогу статті 5 Закону України "Про ОСОБА_4 безпеки України", надавши письмове пояснення на звернення позивача, що зареєстровано 21.09.2011 року.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 19 вересня 2011 року відповідачу було направлене звернення позивача про порушення правоохоронними органами України його прав і свобод, охоронюваних прав та законних інтересів, використовуючи завдання суду, як знаряддя злочину, за сукупними ознаками, які містять склад злочину передбачений ст. 161 КК України. 23.09.2011 року відповідач неправомірно делегував свої повноваження та обов'язок надавати письмове пояснення Генеральній прокуратурі України, направивши за належністю звернення позивача. Позивач вважає, що дії відповідача неправомірні, внаслідок чого не було дотримано та виконано вимоги ст. 5 Закону України "Про ОСОБА_4 безпеки України".

Представник відповідача подав заперечення на позовну заяву в якому вказує на те, що позивач штучно вириває зі ст. 5 Закону України "Про ОСОБА_4 безпеки України" другу та четверту частину, після чого тлумачить їх зміст. Вважає, що начальником відділу розгляду звернень громадян ОСОБА_4 безпеки України прийнято вірне рішення, яким визнано звернення позивача як таке, що не входить до повноважень СБУ та в термін не біліше п'яти днів надіслано звернення за належністю до Генеральної прокуратури України. Згідно ст. 112 КПК України у справах про злочини, вчинені службовими особами, працівниками правоохоронних органів, досудове слідство проводиться слідчим прокуратури.

Також відповідач зазначає, що всі події на які посилається позивач у своєму зверненні до СБУ регулюються цивільним та цивільно-процесуальним законодавством і до компетенції органів СБУ не відносяться. Відповідач немає правових підстав давати оцінку рішенням судових інстанцій, порядок такого оскарження визначений кримінально-процесуальним, цивільно-процесуальним законодавством та Кодексом адміністративного судочинства. Окрім того, відповідач не здійснює нагляд за діяльністю органів прокурати, немає права зобов'язувати органи прокурати до якихось дій, а дії прокуратури можуть бути оскарженні у судовому порядку.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі та наполягав на їх задоволенні.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечив проти позову, та просив відмовити у його задоволенні з підстав викладених в запереченні.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника відповідача, встановивши фактичні обставини в справі, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, дослідивши та оцінивши надані докази в сукупності, проаналізувавши законодавство, яке регулює спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що в задоволенні адміністративного позову слід відмовити повністю з наступних підстав.

Судом встановлені такі обставини та відповідні їм правовідносини.

ОСОБА_3 18.09.2011 надіслав на адресу відповідача звернення про порушення правоохоронними органами України його прав і свобод, охоронюваних прав та законних інтересів, використовуючи завдання суду, як знаряддя злочину, за сукупними ознаками, які містять склад злочину передбачений ст. 161 КК України. Вказане звернення відповідач отримав 21.09.2011 року, про що свідчить відмітка на повідомленні про вручення поштового відправлення (а.с.8). У зверненні позивач просить: надати йому письмове пояснення, про узаконену іменем України причину неможливості укласти із КЖРЕП-6 ти повий Договір з утримання будинку та прибуткової території, без якого не можуть виникнути підстави встановлені актами цідильного законодавства; пояснити правомірність нарахування заборгованості з боку КЖРЕП-6 без наявності між сторонами укладеного типового Договору про утримання будинку та прибуткової території; пояснити чи зобов'язаний позивач був платити на рахунок КЖРЕП-6 кошти до тих пір, поки останній не усуне завдану розруху в квартирі; пояснити за яким цивільно-процесуальним кодексом України розглядались справи позивача, по яких між тими самим сторонами про той же предмет із тих же підстав ухвалено три судові рішення; дати відповідь чи не вбачає СБУ достатніх сукупних ознак узаконеного іменем України злочину, передбаченого ст. 161 КК України, якого із умислом покриває від розкриття прокуратура; чи не вбачає СБУ з боку Генеральної прокуратури України, судової влади порушень вимог ст. 3 Конституції України.

23.09.2011 року звернення позивача, на підставі ст. 7 Закону України "Про звернення громадян" направлено за належністю до Генеральної прокуратури України, що підтверджується копією супровідного листа №22/4/Н-5721/5 (а.с. 9).

До вказаних правовідносин суд застосовує такі положення закону та робить висновки по суті спору.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 1 Закону України Про службу безпеки України від 25 березня 1992 року N 2229-XII (далі - Закон України N 2229-XII) ОСОБА_4 безпеки України - державний правоохоронний орган спеціального призначення, який забезпечує державну безпеку України. ОСОБА_4 безпеки України підпорядкована Президенту України і підконтрольна ОСОБА_5 України.

Згідно зі ст. 2 Закону України N 2229-XII на ОСОБА_4 безпеки України покладається у межах визначеної законодавством компетенції захист державного суверенітету, конституційного ладу, територіальної цілісності, економічного, науково-технічного і оборонного потенціалу України, законних інтересів держави та прав громадян від розвідувально-підривної діяльності іноземних спеціальних служб, посягань з боку окремих організацій, груп та осіб, а також забезпечення охорони державної таємниці.

До завдань ОСОБА_4 безпеки України також входить попередження, виявлення, припинення та розкриття злочинів проти миру і безпеки людства, тероризму, корупції та організованої злочинної діяльності у сфері управління і економіки та інших протиправних дій, які безпосередньо створюють загрозу життєво важливим інтересам України.

Згідно зі ст. 4 Закону України Закону України N 2229-XII, правову основу діяльності ОСОБА_4 безпеки України становлять Конституція України, цей Закон та інші акти законодавства України, відповідні міжнародні правові акти, визнані Україною.

Статтею 5 Закону України N 2229-XII визначено, що діяльність ОСОБА_4 безпеки України здійснюється на основі дотримання прав і свобод людини. Органи і співробітники ОСОБА_4 безпеки України повинні поважати гідність людини і виявляти до неї гуманне ставлення, не допускати розголошення відомостей про особисте життя людини. У виняткових випадках з метою припинення та розкриття державних злочинів окремі права та свободи особи можуть бути тимчасово обмежені у порядку і межах, визначених Конституцією та законами України.

Неправомірне обмеження законних прав та свобод людини є неприпустимим і тягне за собою відповідальність згідно з законодавством.

Орган ОСОБА_4 безпеки України у разі порушення його співробітниками при виконанні службових обов'язків прав чи свобод людини повинен вжити заходів до поновлення цих прав та свобод, відшкодування заподіяної моральної і матеріальної шкоди, притягнення винних до відповідальності.

ОСОБА_4 безпеки України на вимогу громадян України у місячний строк зобов'язана дати їм письмові пояснення з приводу обмеження їх прав чи свобод. Такі особи мають право оскаржити до суду неправомірні дії посадових (службових) осіб та органів ОСОБА_4 безпеки України.

Статтею 7 Закону України Про звернення громадян від 2 жовтня 1996 року N 393/96-ВР визначено, що якщо питання, порушені в одержаному органом державної влади, місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності, об'єднаннями громадян або посадовими особами зверненні, не входять до їх повноважень, воно в термін не більше п'яти днів пересилається ними за належністю відповідному органу чи посадовій особі, про що повідомляється громадянину, який подав звернення. У разі якщо звернення не містить даних, необхідних для прийняття обґрунтованого рішення органом чи посадовою особою, воно в той же термін повертається громадянину з відповідними роз'ясненнями.

Забороняється направляти скарги громадян для розгляду тим органам або посадовим особам, дії чи рішення яких оскаржуються.

Аналізуючи вказані вище норми та обставини справи, суд приходить до висновку, що ОСОБА_4 безпеки України в межах повноважень прийнято правомірне рішення за наслідками розгляду звернення позивача, та направлено за належністю до Генеральної прокуратури України, як таке, що не входить до розгляду і вирішення питань зазначених у зверненні, оскільки ст.1 Закону України Про прокуратуру від 5 листопада 1991 року N 1789-XII визначено, що нагляд за додержанням та правильним застосуванням законів на всій території України покладений на органи прокуратури.

Також слід зазначити, що посилання позивача на порушення відповідачем вимог ст.5 Закону України «Про службу безпеки України» є необґрунтованим та помилковим, оскільки норми цієї статті регулюють інший склад правовідносин держави з громадянином. А саме обмеження прав та свобод особи з метою припинення та розкриття державних злочинів. І тільки за наслідками таких обмежень особа може вимагати пояснень від ОСОБА_4 безпеки України. В ході судового розгляду судом не встановлено обставин які б вказували на те, що відповідачем у відношенні позивача було застосовано будь-які обмеження у звязку з припиненням та розкриттям державних злочинів.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову (ч.2 ст. 71 КАС України). В ході судового розгляду відповідач, як субєкт владних повноважень довів суду правомірність своїх дій, а тому адміністративний позов задоволенню не підлягає.

Частиною 2 ст.94 КАС України визначено, що якщо судове рішення ухвалене на користь сторони субєкта владних повноважень, суд присуджує з іншої сторони всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати, повязані із залученням свідків та проведенням судових експертиз. За відсутності таких витрат, суд не вирішує питання про повернення (розподіл) судових витрат.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 6, 7, 11, 94 , 158-163, КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

1. У задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Порядок і строки оскарження постанови визначаються ст.ст. 185, 186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси чи обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку постанови суду першої інстанції повністю або частково, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Апеляційна скарга подається до Вінницького апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Постанову в повному обсязі виготовлено 07 грудня 2011року.

Головуючий суддя В.О. Григораш

судді : Г.Г. Спіжавка

ОСОБА_6