Справа № 367/6379/15-а
Суддя: Петрик І.Й.
Дата ухвалення: 2015-11-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 367/6379/15-а Головуючий у 1-й інстанції: Оладько С.І. Суддя-доповідач: Петрик І.Й.
У Х В А Л А

Іменем України

11 листопада 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого суддіПетрика І.Й.
СуддівКлючковича В.Ю.,
Собківа Я.М.,
При секретаріВаляєвій Х.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на постанову Ірпінського міського суду Київської області від 24 вересня 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_5 до Виконавчого комітету Ірпінської міської ради Київської області, третя особа - Комунальне підприємство Київської обласної ради «Північне бюро технічної інвентаризації», приватний нотаріус Ірпінського міського нотаріального округу, про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_5 пред'явив позов до Виконавчого комітету Ірпінської міської ради Київської області, в якому просить: визнати протиправною бездіяльність щодо ненадання дублікату свідоцтва про право власності на об'єкт нерухомого майна - будинок АДРЕСА_1, в м. Ірпінь, Київська область; зобов'язати відповідача видати ОСОБА_5 дублікат свідоцтва про право власності на об'єкт нерухомого майна - будинок АДРЕСА_1, в м. Ірпінь, Київська область, на підставі Архівного витягу №05-09/Х-322 від 30.12.2013 року з Рішення виконавчого комітету Ірпінської міської ради №24 від 14 грудня 1961року.

Постановою Ірпінського міського суду Київської області від 24 вересня 2015 року в задоволені позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції позивач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нове рішення яким позовні вимоги задовольнити. В обґрунтування апеляційної скарги апелянт вказує, що судом першої інстанції неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи, судове рішення прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а постанова суду - без змін з таких підстав.

Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 198, 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_5 є спадкоємцем ОСОБА_7, померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 року .

11.02.1981 року ОСОБА_7 було складено Заповіт. Заповіт було посвідчено державним нотаріусом Ірпінської державної нотаріальної контори Копиловою В.В. та зареєстровано в реєстрі за №1-367.

Відповідно до Заповіту, заявник є єдиним спадкоємцем всього майна ОСОБА_7

У зв'язку із відкриттям спадкової справи (№63/2013р.), щодо видачі ОСОБА_5 свідоцтва про право на спадщину та відсутності оригінала правовстановлюючого документу на житловий будинок АДРЕСА_1 м. Ірпені,приватним нотаріусом Ірпінського нотаріального округу Запісочною О.А. було зроблено запит до виконавчого комітету Ірпінської міської ради Київської області з проханням надати дублікат свідоцтва про право власності виданого ОСОБА_7 на підставі рішення виконкому № 24 від 14.12.1961р (а.с.8).

Даний запит виконкомом Ірпінської міської ради було направлено до державної реєстраційної служби Ірпінського міського управління юстиції для розгляду та вирішення.

22.10.2014 року представник ОСОБА_5, ОСОБА_8, звернувся до виконавчого комітету Ірпінської міської ради Київської області із заявою про видачу дублікату свідоцтва про право власності.

У листі зазначалося, про те, що існує копія Архівного витягу №05-09/Х-322 від 30.12.2013 року з Рішення виконавчого комітету Ірпінської міської ради №24 від 14 грудня 1961 року. Відповідно до вищенаведеного архівного витягу, за ОСОБА_7 було визнано право власності на домоволодіння, про яке йшлося в заяві.

Крім того, відповідно з даними Ірпінського БТІ, за ОСОБА_7 на підставі свідоцтва про право власності виданого на підставі рішення виконавчого комітету Ірпінської міської ради №24 від 14.12.1961 року зареєстровано АДРЕСА_1

Листом виконавчого комітету Ірпінської міської ради від 20.11.2014року №2735.2, було надано відповідь на заяву ОСОБА_5. У відповіді, зокрема було зазначено, що: «відомості про видачу виконавчим комітетом Ірпінської міської ради оригіналу свідоцтва про право власності ОСОБА_7 відсутні, отже відсутні правові підстави видачі виконавчим комітетом Ірпінської міської ради дублікату свідоцтва про право власності».

05.05.2015 року представник ОСОБА_5, ОСОБА_8, повторно звернувся до виконавчого комітету Ірпінської міської ради Київської області із заявою про видачу дублікату свідоцтва про право власності.

Листом виконавчого комітету Ірпінської міської ради №2053.2 від 23.02.2015 року було надано відповідь на заяву ОСОБА_5 У відповіді, зокрема було зазначено, що у період 1961 року органом комунального господарства, що здійснював реєстрацію будинку було бюро технічної інвентаризації.

Позивач звертався до КП «Північне БТІ» з відповідними листами про видачу копії свідоцтва про право власності на будинок, проте, листами №361 від 12.05.2015року та №458 від 04.06.2015року БТІ повідомило, що в матеріалах архівної (інвент.) справи на об'єкт нерухомого майна - будинок АДРЕСА_1, в м. Ірпінь - відсутній примірник свідоцтва про право власності на будинок з приміткою про те, що останній був знищений під час пожежі у 2004 року. Також орган БТІ наголосив на тому, що видача дублікату свідоцтва належить до компетенції Виконкому Ірпінської МР.

Позивач повторно звертався до ВК Ірпінської міської ради із заявою №15/72-15 від 26.05.2015 року про видачу дублікату свідоцтва, проте відповіді не отримав.

Не погоджуючись із вказаною бездіяльністю відповідача, позивач звернувся із даним позовом до суду.

Виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд першої інстанції дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог.

Із такою правовою позицією суду першої інстанції колегія суддів погоджується із огляду на наступне.

Повноваженнями з видачі свідоцтва про право власності на нерухоме майно та, відповідно, його дубліката державні реєстратори прав на нерухоме майно наділені починаючи з 01 січня 2013 року, у зв'язку із запровадженням з цієї дати в Україні системи державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

До 01 січня 2013 року оформлення права власності на нерухоме майно з видачею свідоцтва про право власності проводилось, зокрема органами місцевого самоврядування відповідно до Тимчасового положення про порядок державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно, затвердженого наказом Міністерства юстиції від 07 лютого 2002 року №7/5, зареєстрованим в Міністерстві юстиції 18 лютого 2002 року за № 157/6445, яке втратило чинність з 01 січня 2013 року.

Припинення повноважень органів місцевого самоврядування щодо оформлення права власності на нерухоме майно з видачею свідоцтва про право власності на нерухоме майно не є наслідком припинення вцілому діяльності таких органів, а тому, у випадку втрати чи зіпсування такого свідоцтва, видачу його дубліката здійснює відповідний орган місцевого самоврядування.

При цьому, оскільки норма, якою органам місцевого самоврядування рекомендувалося проводити видачу свідоцтв про право власності на об'єкти нерухомого майна на спеціальних бланках, зразок та опис яких затверджується Міністерством юстиції, а саме абзац третій пункту 6 наказу Міністерства юстиції від 07 лютого 2002 року №7/5 «Про затвердження Тимчасового положення про порядок державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно», зареєстрований в Міністерстві юстиції 18 лютого 2002 року за № 157/6445, втратила чинність з 01 січня 2013 року, видача дубліката свідоцтва про право власності на нерухоме майно здійснюється без використання відповідного спеціального бланка та належить до компетенції Ірпінської міської ради Київської області, у випадку, якщо свідоцтво видавалось останньою.

Як вбачається із матеріалів справи, свідоцтво про право власності на вказаний будинок було видано на підставі рішення виконкому Ірпінської міської ради № 24-а від 14.12.1961р.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги позивач посилається на Тимчасове положення про порядок реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно, відповідно до якого оформлення права власності на нерухоме майно з видачею свідоцтва про право власності проводилось органами місцевого самоврядування.

Однак, колегія суддів зазначає, що зазначене Тимчасове положення про порядок реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно було затверджено наказом Міністра юстиції та набрало чинності з 07.02.2002р., а в матеріалах справи відсутні докази того, що свідоцтво про право власності на спірний будинок було видано після 2002 року.

Крім того, колегія суддів наголошує, що вказаним Тимчасовим положенням передбачено видачу дубліката свідоцтва про право власності лише у разі крадіжки, втрати, чи пошкодження оригіналу з обов'язковим дотриманням встановленої процедури, яка передує видачі, та визнанням у зв'язку з цим недійсним втраченого свідоцтва. (Постанова Верховного Суду України від 20 червня 2012 року № 6-62цс12).

Відповідно до Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР затвердженої у 1966 р. п 13. Бюро технічної інвентаризації на підставі зібраних матеріалів, а також матеріалів, поданих заявником, складає мотивований висновок про те, чи належить будівля заявнику, і подає його виконкому місцевої Ради депутатів трудящих, який виносить відповідне рішення. Після винесення виконкомом рішення про оформлення права власності на будинок або домоволодіння, органи комунального господарства, а де їх немає - виконком місцевої Ради депутатів трудящих видає власникові свідоцтво про право особистої власності на будинок за встановленою формою (додаток N 2 та 2-а). При винесенні виконкомом рішення про оформлення права власності на будинок або домоволодіння, що належить місцевій Раді депутатів трудящих, державній, кооперативній або громадській установі, підприємству чи організації, бюро технічної інвентаризації, на підставі цього рішення, провадить реєстрацію будинку або домоволодіння та видає реєстраційне посвідчення».

Згідно листа виконкому Ірпінської міської ради (а.с.22) в період 1961 р. органом комунального господарства, що здійснював реєстрацію будинку або домоволодіння було бюро технічної інвентаризації. Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року № 56, передбачала обов'язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4 Інструкції).

Посилання апелянта на лист Державної реєстраційної служби України № 12-06-15-13 від 15.01.2013 року колегія суддів до уваги не приймає, оскільки останній носить рекомендаційний характер та не є загальнообов'язковим.

Відповідно до ч.1 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Враховуючи, що за загальним правилом, у разі втрати або зіпсування документа, лише суб'єкт, що видавав такий документ, може видати його дублікат, а в матеріалах справи відсутні докази того, який орган видав свідоцтво право власності на нерухоме майно та позивачем такі докази суду не надано, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку та прийняв законне і обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, то колегія суддів апеляційної інстанції підстав для його скасування не вбачає.

Однак, колегія суддів вважає за необхідне роз'яснити позивачу його право на звернення до суду загальної юрисдикції в порядку цивільно-процесуального судочинства із позовом про визнання права власності на нерухоме майно у відповідності до ст. 392 Цивільного Кодексу України.

Аналогічної позиції дотримується Вищий адміністративний суд України, зокрема в Ухвалі від 14 серпня 2014 року у справі № К/800/10896/14.

Відповідно до п. 17 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.95 факт володіння громадянином жилим будинком на праві власності встановлюється судом, якщо у заявника був правовстановлюючий документ на цей будинок, але його втрачено і немає можливості підтвердити наявність права власності не в судовому порядку.

Передумовою для застосування статті 392 ЦК України є відсутність іншого, крім судового, шляху для відновлення порушеного права. Наприклад, тоді, коли у інших осіб виникають сумніви у належності йому цього майна, створюється неможливість реалізації позивачем свого права власності у зв'язку з втратою належних правовстановлюючих документів на жилий будинок.

Тобто позивачем у позовах про визнання права власності може бути лише особа, яка вже є власником.

Враховуючи, що позивач отримав спірний будинок у спадщину за заповітом (а.с. 7) та звернувся із заявою до приватного нотаріусу про видачу свідоцтва про право на спадщину, а отже є власником спадкового майна, колегія суддів вважає, що належним способом відновлення втрачених прав є звернення до суду загальної юрисдикції в порядку ст. 392 Цивільного Кодексу України.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 160, 196, 198, 200, 205, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 на постанову Ірпінського міського суду Київської області від 24 вересня 2015 року залишити без задоволення.

Постанову Ірпінського міського суду Київської області від 24 вересня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України в порядку ст. 212 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя: Петрик І.Й.

Судді: Ключкович В.Ю.

Собків Я.М.

.

Головуючий суддя Петрик І.Й.

Судді: Собків Я.М.

Ключкович В.Ю.