Справа № 2а-6063/10/2570
Суддя: Бившева Л.І.
Дата ухвалення: 2015-11-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 листопада 2015 року м. Київ К/9991/25429/11

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

Головуючого Бившевої Л.І.,

суддів: Борисенко І.В., Лосєва А.М.,

секретар судового засідання Кохан О.С.,

за участю:

представників позивача - Куценка В.В., Скорик М.О.,

представника відповідача - Мозирко В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Державної податкової інспекції у місті Чернігові Головного управління Державної фіскальної служби у Чернігівській області

на постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 27 грудня 2010 року

та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 14 квітня 2011 року

у справі № 2а-6063/10/2570

за позовом Відкритого акціонерного товариства енергопостачальної компанії «Чернігівобленерго» (правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Чернігівобленерго»)

до Державної податкової інспекції у місті Чернігові (правонаступником якої є Державна податкова інспекції у місті Чернігові Головного управління Державної фіскальної служби у Чернігівській області)

про скасування податкових повідомлень-рішень, -

В С Т А Н О В И Л А :

Відкрите акціонерне товариство енергопостачальна компанія «Чернігівобленерго» (далі - позивач) звернулось до суду з позовом до Державної податкової інспекції у місті Чернігові (далі - відповідач) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 27 жовтня 2010 року № /0, № /0 та від 26 листопада 2010 року № /1, № /1 (в редакції заяви про зміну предмета позову від 13 грудня 2010 року).

Постановою Чернігівського окружного адміністративного суду від 27 грудня 2010 року позов був задоволений. Скасовано податкові повідомлення-рішення ДПІ у м. Чернігові від 27 жовтня 2010 року № /0 та від 26 листопада 2010 року № /1, якими визначено суму податкового зобов'язання з податку на прибуток. Скасовано податкові повідомлення-рішення ДПІ у м. Чернігові від 27 жовтня 2010 року № /0 та від 26 листопада 2010 року № /1, якими визначено суму податкового зобов'язання з податку на додану вартість.

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 14 квітня 2011 року постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 27 грудня 2010 року було залишено без змін.

В касаційній скарзі ДПІ у м. Чернігові, посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права, просить скасувати постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 27 грудня 2010 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 14 квітня 2011 року і ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

У запереченні на касаційну скаргу ПАТ «Чернігівобленерго», посилаючись на те, що рішення судів першої та апеляційної інстанцій є законними та обґрунтованими, а положення касаційної скарги жодним чином це не спростовують, просить відмовити в задоволенні касаційної скарги та залишити без змін постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 27 грудня 2010 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 14 квітня 2011 року.

У відповідності до положень частини 1 статті 55 Кодексу адміністративного судочинства України у справі здійснено заміну позивача - ВАТ ЕК «Чернігівобленерго» його правонаступником - ПАТ «Чернігівобленерго», а також здійснено заміну відповідача - ДПІ у м. Чернігові його правонаступником - ДПІ у м. Чернігові ГУ ДФС у Чернігівській області.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, пояснення присутніх у судовому засіданні представників сторін, перевіривши доводи касаційної скарги щодо дотримання правильності застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій встановлено наступне.

ДПІ у м. Чернігові провела планову виїзну перевірку ВАТ ЕК «Чернігівобленерго» з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01 липня 2009 року по 30 червня 2010 року, за результатами якої був складений акт від 13 жовтня 2010 року № 737/23/22815333.

За висновками акта перевірки позивачем були порушені, зокрема: вимоги статей 203, 215, 216, 228, 655, 656, 662 Цивільного кодексу України, підпункту 4.1.1 пункту 4.1 статті 4, пункту 5.1 статті 5, підпункту 5.2.1 пункту 5.2 статті 5, підпункту 5.3.9 пункту 5.3 статті 5, підпункту 8.1.2 пункту 8.1 статті 8, підпункту 11.3.12 пункту 11.3 статті 11 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств», в результаті чого занижено податок на прибуток підприємства на загальну суму 376376,00 грн., в тому числі: за 3 квартали 2009 року - 162588,00 грн., за 2009 рік - 250625,00 грн., за 1 квартал 2010 року - 125395,00 грн., за півріччя 2010 року - 125751,00 грн.; вимоги статей 203, 215, 216, 228, 655, 656, 662 Цивільного кодексу України, підпункту 3.1.1 пункту 3.1 статті 3, пункту 4.1 статті 4, підпункту 7.3.1 пункту 7.3 статті 7, підпунктів 7.4.1, 7.4.4, 7.4.5 пункту 7.4 статті 7, пункту 7.5 статті 7 Закону України «Про податок на додану вартість», в результаті чого занижено податку на додану вартість на загальну суму 416771,00 грн., в тому числі: за липень 2009 року - 34686,00 грн., за серпень 2009 року - 51393,00 грн., за вересень 2009 року - 50279,00 грн., за жовтень 2009 року - 18182,00 грн., за листопад 2009 року - 27052,00 грн., за грудень 2009 року - 18501,00 грн., за лютий 2010 року - 115000,00 грн., за квітень 2010 року - 101678,00 грн.

Зокрема, в акті перевірки було вказано, що позивач неправомірно включив до складу валових витрат відповідного податкового періоду вартість товарно-матеріальних цінностей, придбаних у ТОВ «С.ДЖ.Р.ГРУП» (згідно договору поставки від 01 вересня 2008 року № 2/ОЭ), вартість маркетингових та інформаційно-консультаційних послуг, наданих йому ТОВ «СП Ангора «GV Angora»» (згідно договору щодо надання маркетингових послуг від 01 червня 2009 року № 01-06 та згідно договору про надання інформаційно-консультаційних послуг від 01 лютого 2008 року № 1ИК) та вартість товарно-матеріальних цінностей, придбаних у ТОВ «Стройтон Гарант» (згідно договору поставки від 26 квітня 2010 року №280), а податок на додану вартість, сплачений у складі такої вартості, до складу податкового кредиту відповідного податкового періоду, з огляду на те, що: при проведення перевірки не підтверджено факт транспортування товарно-матеріальних цінностей від ТОВ «С.ДЖ.Р.ГРУП» до позивача; не встановлено наявності будь-яких документів, що підтверджують якість товару, отриманого позивачем від ТОВ «С.ДЖ.Р.ГРУП», та не підтверджено його використання у господарській діяльності позивача; допитаний громадянин ОСОБА_4, який значиться, як керівник ТОВ «С ДЖ Р Груп», повідомив, що товариство зареєстрував за винагороду та не мав наміру здійснювати будь-яку фінансово-господарську діяльність, за період існування зазначеного товариства ніяких документів, пов'язаних з веденням господарської діяльності, поданням обов'язкової звітності за результатами такої діяльності, не подавав та не підписував; у первинних бухгалтерських документах, складених за результатами укладених з ТОВ «СП Ангора «GV Angora»» договорів відсутня інформації про конкретні послуги, які надані позивачу, що позбавляє можливості для висновку про фактичне надання таких послуг та їх зв'язок з господарською діяльністю позивача; перевіркою встановлено розбіжності за даними автоматизованого співставлення по платнику ВАТ ЕК «Чернігівобленерго» між сумою його податкового кредиту та сумою податкових зобов'язань ТОВ «Стройтон Гарант» у квітні 2010 року; ТОВ «Стройтон Гарант» було виключене з реєстру платників податку на додану вартість 18 травня 2010 року; у ТОВ «Стройтон Гарант» відсутні необхідні умови для ведення господарської діяльності, оскільки відсутні основні фонди та необхідна кількість технічного персоналу, товариство не знаходиться за місцезнаходженням. Вказані обставини слугували підставою для висновку податкового органу про те, що правочини, укладені між позивачем та ТОВ «С.ДЖ.Р.ГРУП», ТОВ «СП Ангора «GV Angora»» і ТОВ «Стройтон Гарант», є нікчемними у розумінні положень статті 228 Цивільного кодексу України, з огляду на що виписані вказаними суб'єктами господарювання первинні бухгалтерські документи не відповідають вимогам Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» та не дають позивачу права на формування валових витрат та податкового кредиту.

27 жовтня 2010 року ДПІ у м. Чернігові на підставі вказаного акту перевірки прийняла податкове повідомлення-рішення №/0, яким згідно з підпунктом «б» підпункту 4.2.2 пункту 4.2 статті 4, підпунктом 17.1.3 пункту 17.1 статті 17 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами», визначила ВАТ ЕК «Чернігівобленерго» суму податкового зобов'язання (з урахуванням штрафних (фінансових) санкцій) за платежем: податок на прибуток у розмірі 530575,00 грн., у тому числі: 376376,00 грн. - за основним платежем, 154199грн. - за штрафними (фінансовими) санкціями.

27 жовтня 2010 року ДПІ у м. Чернігові на підставі вказаного акту перевірки прийняла податкове повідомлення-рішення №/0, яким згідно з підпунктом «б» підпункту 4.2.2 пункту 4.2 статті 4, підпунктом 17.1.3 пункту 17.1 статті 17 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами», визначила ВАТ ЕК «Чернігівобленерго» суму податкового зобов'язання (з урахуванням штрафних (фінансових) санкцій) за платежем: податок на додану вартість у розмірі 625157,00 грн., у тому числі: 416771,00 грн. - за основним платежем, 208386 грн. - за штрафними (фінансовими) санкціями.

Вказані податкові повідомлення-рішення оскаржувались позивачем в адміністративному порядку, за наслідками якого його скарги були залишені без задоволення, а податковим органом були прийняті податкові повідомлення-рішення та від 26 листопада 2010 року № /1, № /1 на аналогічні суми податкових зобов'язань.

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що позивач правомірно включив до складу валових витрат відповідного податкового періоду вартість товарів (робіт, послуг), придбаних у ТОВ «С.ДЖ.Р.ГРУП», ТОВ «СП Ангора «GV Angora»» та ТОВ «Стройтон Гарант», а податок на додану вартість, сплачений у складі такої вартості - до податкового кредиту відповідного податкового періоду, на підставі належним чином оформлених первинних бухгалтерських документів, виданих належним чином зареєстрованими юридичними особами та платниками податку на додану вартість, з урахуванням того, що: згідно з умовами договору поставки обов'язок щодо транспортування товару був покладений на ТОВ «С.ДЖ.Р.ГРУП»; акт здачі-приймання результатів досліджень та акти здачі-приймання виконаних робіт, складені між позивачем та ТОВ «СП Ангора «GV Angora»», містять усі необхідні реквізити первинного бухгалтерського документа, визначені статтею 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні»; придбані позивачем у вказаних контрагентів товари (роботи, послуги) були використані ним у власній господарській діяльності, з урахуванням видів діяльності, які здійснює ВАТ ЕК «Чернігівобленерго»; при кваліфікації правочину за статтею 228 Цивільного кодексу України має враховуватися вина, яка виражається в намірі порушити публічний порядок сторонами правочину або однією зі сторін, а доказом вини може бути вирок суду, постановлений у кримінальній справі, щодо знищення, пошкодження майна чи незаконного заволодіння ним тощо, тоді як податковим органом таких доказів надано не було.

Колегія суддів погоджується з висновками судів попередніх інстанцій, з огляду на наступне.

Згідно довідки з Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України, видами діяльності, які здійснює ВАТ ЕК «Чернігівобленерго» за КВЕД є: розподілення та постачання електроенергії; професійно-технічна освіта; діяльність зв'язку; будівництво будівель; діяльність у сфері інжинірингу; діяльність автомобільного вантажного транспорту (т.2 арк. справи 108). Зокрема, ВАТ ЕК «Чернігівобленерго» здійснює діяльність з постачання електроенергії за регульованим тарифом та передачу електроенергії локальними мережами на підставі ліцензій ПС №220524 та ПС № 220524, виданих НКРЕ, на право здійснення підприємницької діяльності з постачання електричної енергії за регульованим тарифом та передачі електроенергії місцевими (локальними) електромережами. В розподільчих мережах ВАТ ЕК «Чернігівобленерго» в експлуатації знаходяться трансформаторні підстанції.

За визначенням, наведеним у пункті 1.32 статті 1 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), господарська діяльність - це будь-яка діяльність особи, направлена на отримання доходу в грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, у разі коли безпосередня участь такої особи в організації такої діяльності є регулярною, постійною та суттєвою. Під безпосередньою участю слід розуміти зазначену діяльність особи через свої постійні представництва, філіали, відділення, інші відокремлені підрозділи, а також через довірену особу, агента або будь-яку іншу особу, яка діє від імені та на користь першої особи.

Відповідно до положень пункту 5.1 статті 5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) валові витрати виробництва та обігу (далі - валові витрати) - сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних як компенсація вартості товарів (робіт, послуг), які придбаваються (виготовляються) таким платником податку для їх подальшого використання у власній господарській діяльності.

Підпунктом 5.2.1 пункту 5.2 статті 5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) встановлено, що до складу валових витрат включаються суми будь-яких витрат, сплачених (нарахованих) протягом звітного періоду у зв'язку з підготовкою, організацією, веденням виробництва, продажем продукції (робіт, послуг) і охороною праці, у тому числі витрати з придбання електричної енергії (включаючи реактивну), з урахуванням обмежень, установлених пунктами 5.3 - 5.7 цієї статті.

Згідно з абзацом 1 підпункту 5.4.4 пункту 5.4 статті 5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) до валових витрат включаються витрати платника податку на проведення передпродажних та рекламних заходів стосовно товарів (робіт, послуг), що продаються (надаються) такими платниками податку.

Відповідно до пунктів 18, 19 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 16 «Витрати», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31 грудня 1999 року №318 (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), до адміністративних витрат відносяться такі загальногосподарські витрати, спрямовані на обслуговування та управління підприємством, зокрема: винагороди за професійні послуги (юридичні, аудиторські, з оцінки майна тощо). Витрати на збут включають такі витрати, пов'язані з реалізацією (збутом) продукції (товарів, робіт, послуг), зокрема: оплата праці та комісійні винагороди продавцям, торговим агентам та працівникам підрозділів, що забезпечують збут; витрати на рекламу та дослідження ринку (маркетинг); витрати на передпродажну підготовку товарів; витрати на відрядження працівників, зайнятих збутом.

Згідно з абзацом 4 підпункту 5.3.9 пункту 5.3 статті 5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) не належать до складу валових витрат будь-які витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення податкового обліку.

За приписами пункту 5.11 статті 5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) установлення додаткових обмежень щодо віднесення витрат до складу валових витрат платника податку, крім тих, що зазначені у цьому Законі, не дозволяється.

Підпунктом 7.4.1 пункту 7.4 статті 7 Закону України «Про податок на додану вартість» (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) визначено, що податковий кредит звітного періоду складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 6.1 статті 6 та статтею 81 цього Закону, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій в необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання у виробництві та/або поставці товарів (послуг) для оподатковуваних операцій у межах господарської діяльності платника податку.

Відповідно до підпункту 7.4.5 пункту 7.4 статті 7 Закону України «Про податок на додану вартість» (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) не підлягають включенню до складу податкового кредиту суми сплаченого (нарахованого) податку у зв'язку з придбанням товарів (послуг), не підтверджені податковими накладними чи митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з підпунктом 7.2.6 цього пункту)

Виходячи з аналізу наведених положень Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) та Закону України «Про податок на додану вартість» (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), підставою для формування валових витрат є наявність у платника податку - покупця відповідних розрахункових та платіжних документів, а підставою для формування податкового кредиту є наявність у платника податку - покупця належно оформленої податкової накладної, яка видається платником податку, що поставляє товари (роботи, послуги), на підтвердження здійснення такої поставки.

Тобто, Закон України «Про оподаткування прибутку підприємств» (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) та Закон України «Про податок на додану вартість» (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) пов'язують виникнення у платника податків права на включення до складу валових витрат вартості придбаних товарів (робіт, послуг), а сплачених ним у складі такої вартості сум податку - до складу податкового кредиту із фактичним виконанням робіт (послуг) чи поставкою товарів, у ціні яких цей податок сплачений.

У справі, що розглядається, суди першої та апеляційної інстанцій встановили, що факт придбання позивачем товарно-матеріальних цінностей (фарб, олиф, ацетону, розчинника, діелектричних рукавиць, електровимірювальних кліщів діелектричних ботів, сигнальної стрічки, катанки, кутика, прута, шайб електродів, металу листкового, швелера, х/б костюмів, костюмів брезентових, кирзових чоботів тощо) у ТОВ «С.ДЖ.Р.ГРУП» та оплата їх вартості (у тому числі і податку на додану вартість) підтверджується належним чином оформленими первинними бухгалтерськими документами: специфікаціями, видатковими та податковими накладними, прибутковими ордерами, платіжними дорученнями (т.1 арк. справи 62-247, т.2 арк. справи 109-169, т.3 арк. справи 31-160, т.6 арк. справи 8-41). Також, згідно з умовами договору поставки (пункт 4.1 статті 4) обов'язок щодо транспортування товару був покладений на ТОВ «С.ДЖ.Р.ГРУП», що також знайшло своє відображення у специфікаціях до договору.

Факт придбання позивачем товарно-матеріальних цінностей (трансформаторів) у ТОВ «Стройтон Гарант» підтверджується належним чином оформленими первинними бухгалтерськими документами: прибутковим ордером, видатковою та податковою накладною, платіжним дорученням, паспортами трансформаторів (т.2 арк. справи 94-97, т. 5 арк. справи 50-139). Також, згідно з умовами договору поставки (пункт 4.1 статті 4) обов'язок щодо транспортування товару був покладений на ТОВ «Стройтон Гарант».

Крім іншого, судами було встановлено, що придбані у ТОВ «С.ДЖ.Р.ГРУП» та ТОВ «Стройтон Гарант» товарно-матеріальні цінності були використані позивачем у власній господарській діяльності, що підтверджується накладними на переміщення, виписаними згідно рознарядок на відпуск матеріалів та обладнання для відокремлених підрозділів ВАТ ЕК «Чернігівобленерго» (т.4 арк. справи 9-247, т.5 арк. справи 1-49, 140-245).

Також, суди попередніх інстанцій встановили, що позивач з метою здійснення господарської діяльності, направленої на отримання доходу, уклав з ТОВ «СП Ангора «GV Angora»» договір про надання інформаційно-консультаційних послуг № 1ИК від 01 лютого 2008 року (предметом якого були консультації та рекомендації в області фінансового планування, бухгалтерського обліку, підготовка різного роду документації, продаж та придбання цінних паперів) та договір щодо надання маркетингових послуг № 01-06 від 01 червня 2009 року (предметом якого були маркетингові дослідження ринку трансформаторів 0,4-10 кВ), фактичне виконання яких підтверджується належним чином оформленими первинними бухгалтерськими документами: актом здачі-приймання результатів досліджень, актами приймання-передачі виконаних робіт, платіжними дорученнями, податковими накладними (т.2 арк. справи 60-62, 67-89).

При цьому, судами було встановлено, що внаслідок використання результатів вказаних вище послуг позивач, зокрема, уклав договір поставки трансформаторів з ТОВ «Стройтон Гарант».

Як вбачається з матеріалів справи, судами попередніх інстанцій було встановлено, що копії первинних документів, наявні в матеріалах справи, складені від імені контрагентів позивача - ТОВ «С.ДЖ.Р.ГРУП», ТОВ «СП Ангора «GV Angora»» та ТОВ «Стройтон Гарант», не містять дефектів форми або змісту, які відповідно до норм чинного законодавства, спричинили б втрату юридичного статусу первинних документів.

При цьому, суди попередніх інстанцій правомірно виходили з того, що вироків судів, постановлених у кримінальних справах, щодо знищення, пошкодження майна чи незаконного заволодіння ним тощо позивачем або ж ТОВ «С.ДЖ.Р.ГРУП», ТОВ «СП Ангора «GV Angora»» чи ТОВ «Стройтон Гарант» матеріали справи не містять, тоді як при кваліфікації правочину за статтею 228 Цивільного кодексу України має враховуватися вина, яка виражається в намірі порушити публічний порядок сторонами правочину або однією зі сторін. Не додано таких доказів і до касаційної скарги.

Також, суди попередніх інстанцій правомірно виходили з того, що самі по собі недекларування та несплата податку на додану вартість продавцем (серед іншого й внаслідок ухилення від сплати) у разі фактичного здійснення господарської операції не впливає на формування податкового кредиту покупцем. Особою, яка несе відповідальність за сплату податку на додану вартість до бюджету, є особа, що формує дані податкового обліку з цього податку, а не контрагент такої особи. Якщо дії платника податку свідчать про його добросовісність, а вчинені ним господарські операції реальні та відповідають дійсному економічному змісту, для підтвердження права на податковий кредит достатньо наявності належним чином оформлених документів. Не будуть підставою для відмови у праві на податковий кредит порушення податкової дисципліни з боку його контрагентів (або інших осіб у ланцюгу постачання), а також припинення чи анулювання статусу платника податку на додану вартість, припинення юридичної особи тощо, які мали місце після вчинення господарських операцій.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанцій про неправомірність оспорюваних податкових повідомлень-рішень та наявність підстав для їх скасування.

Доводи касаційної скарги викладеного не спростовують.

Відповідно до частини 1 статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Враховуючи вищевикладене, касаційна скарга ДПІ у м. Чернігові ГУ ДФС у Чернігівській області залишенню без задоволення, а постанова Чернігівського окружного адміністративного суду від 27 грудня 2010 року та ухвала Київського апеляційного адміністративного суду від 14 квітня 2011 року підлягають залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 55, 160, 167, 210, 220, 221, 223, 224, 230, 231, ч. 5 ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Касаційну скаргу Державної податкової інспекції у місті Чернігові Головного управління Державної фіскальної служби у Чернігівській області залишити без задоволення, а постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 27 грудня 2010 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 14 квітня 2011 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строк та у порядку, визначеному статтями 237, 238, 2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий: _____________________ Л.І. Бившева

Судді: _____________________ І.В. Борисенко

_____________________ А.М. Лосєв