Справа № 826/15396/15
Суддя: Качур І.А.
Дата ухвалення: 2015-10-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

21 жовтня 2015 року м. Київ № 826/15396/15

Окружний адміністративний суд міста Києва в складі: судді Качура І.А., при розгляді у письмовому провадженні клопотання позивача про витребування доказів по справі

за позовом ОСОБА_1
до Державної податкової інспекції у Шевченківському районі м. Києва ГУ ДФС у м. Києві
про визнання протиправною та скасування податкової вимоги №13316-25 від 28.05.2015,
ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернувся ОСОБА_1 з позовом до Державної податкової інспекції у Шевченківському районі м. Києва ГУ ДФС у м. Києві, в якому просила: - визнати протиправним та скасувати податкову вимогу від 28.05.2015р. № 13316-25 Державної податкової інспекції у Шевченківському районі ГУ Міндоходів м. Києва, якою визначено громадянці ОСОБА_1 податкове зобов'язання на загальну суму 169303, 57 грн.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 08.09.2015р. відкрито провадження по справі №826/15396/15 та призначено до судового розгляду по суті.

01.10.2015р. в судовому засіданні за згодою сторін ухвалено про продовження вирішення справи у письмовому провадженні відповідно до ч. 4 ст. 122 КАС України.

20.10.2015р. через канцелярію суду надійшло клопотання позивача про витребування у відповідача письмових доказів, зокрема: належним чином засвідченої копії податкового повідомлення - рішення № від 06.01.2015р. та підтвердження його вручення позивачу.

Дослідивши матеріали судової справи, суд дійшов до висновку про доцільність задоволення клопотання про витребування доказів, зважаючи на наступне.

У відповідності до частини 4 статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України, суд вживає передбачені законом заходи, необхідні для з'ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи.

Приписами частини 5 статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України визначено право суду запропонувати особам, які беруть участь у справі, подати докази або з власної ініціативи витребувати докази, яких, на думку суду, не вистачає.

Відповідно до статті 14 Кодексу адміністративного судочинства України, судові рішення, в тому числі оформлені у формі запитів, є обов'язковими для виконання, невиконання судових рішень тягне за собою відповідальність, встановлену законом. Відповідно до ч. 2 ст. 69 Кодексу адміністративного судочинства України, докази суду надають особи, які беруть участь у справі. Суд може запропонувати надати додаткові докази або витребувати додаткові докази за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, або з власної ініціативи.

Крім того, відповідно до ч.1 ст.70 КАС України зазначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування.

Як вбачається зі змісту письмових заперечень проти позову, відповідач в обґрунтування правомірності податкової вимоги від 28.05.2015р. № 13316-25, покликався на узгодженість суми заборгованості, визначеної позивачеві податковим повідомленням рішенням № від 06.01.2015р., яке останньою не оскаржено у порядку та строки, визначені податковим законодавством.

З огляду на вищенаведене, з метою повного і всебічного з'ясування всіх обставин справи №826/15396/15, суд дійшов висновку про необхідність витребувати від відповідача додаткові документи.

Враховуючи вищевикладене та керуючись положеннями ст. 69, 70, 128, 158, 160-165 КАС України, суд -

У Х В А Л И В:

1. Витребувати у Державної податкової інспекції у Шевченківському районі м. Києва ГУ ДФС у м. Києві:

- належним чином засвідченої копії податкового повідомлення - рішення № від 06.01.2015р.;

- підтвердження вручення позивачу податкового повідомлення - рішення № від 06.01.2015р. (у разі наявності).

2. Запитувані в п.1 резолютивної частини даної ухвали документи, надати суду через відділ документального обігу та контролю суду (канцелярія) в триденний строк з моменту отримання даної ухвали.

3. Покласти персональну відповідальність за виконання п.1 резолютивної частини ухвали на керівника Державної податкової інспекції у Шевченківському районі м. Києва ГУ ДФС у м. Києві, та довести до його відома про кримінальну відповідальність за умисне невиконання ухвали суду та про адміністративну відповідальність за неповагу до суду.

4. При цьому, суд наголошує, що у разі неподання без поважних причин письмових чи речових доказів, що витребувані судом, та неповідомлення причин їх неподання суд може постановити ухвалу про тимчасове вилучення цих доказів для дослідження судом відповідно до ст.271 КАС України.

5. Крім того, суд звертає увагу на те, що у випадку неподання документів, які витребувані судом, та неповідомлення про причини їх неподання, судом можуть бути застосовані заходи процесуального примусу, передбачені ст.271 КАС України, накладено штраф за неповагу до суду, а також винесено окрему ухвалу з направленням її відповідним суб'єктам владних повноважень для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя І.А. Качур

Роз'яснення прав та обов'язків особі, яка може бути притягнута до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ст.268 Кодексу України про адміністративні правопорушення, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

ст. 382 Кримінального кодексу України

1. Умисне невиконання службовою особою вироку, рішення, ухвали, постанови суду, що набрали законної сили, або перешкоджання їх виконанню, карається штрафом від п'ятисот до однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавленням волі на строк до трьох років, з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років.

2. Ті самі дії, вчинені службовою особою, яка займає відповідальне чи особливо відповідальне становище, або особою, раніше судимою за злочин, передбачений цією статтею, або якщо вони заподіяли істотну шкоду охоронюваним законом правам і свободам громадян, державним чи громадським інтересам або інтересам юридичних осіб, караються обмеженням волі на строк до п'яти років або позбавленням волі на той самий строк, з позбавленням права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю на строк до трьох років.

3. Умисне невиконання службовою особою рішення Європейського суду з прав людини, карається позбавленням волі на строк від трьох до восьми років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років.