Справа № 826/9177/15
Суддя: Бужак Н.П.
Дата ухвалення: 2015-11-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 826/9177/15 Головуючий у 1-й інстанції: Літвінова А.В.
Суддя-доповідач: Бужак Н.П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 листопада 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді Бужак Н. П.

Суддів Костюк Л.О., Твердохліб В.А..

За участю секретаря Савін І.В.

розглянувши у судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Дота» на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 15 липня 2015 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Дота» до Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,-

У С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Дота» звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва із позовом до Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 25.12.2014 року №09.

Відповідно до постанови Окружного адміністративного суду м. Києва від 15 липня 2015 року позовні вимоги залишено без задоволення.

Не погодившись із постановою суду першої інстанції, позивач ТОВ «Дота» подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати постанову Окружного адміністративного суду м. Києва та прийняти нову постанову, якою позовні вимоги задовольнити.

Перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, заслухавши осіб, що з»явились в судове засідання, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що Державною податковою інспекцією у Печерському районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві проведено документальну позапланову невиїзну перевірку Товариства з обмеженою відповідальністю «Дота» з питань дотримання податкового законодавства при взаємовідносинах з Товариством з обмеженою відповідальністю «Полінтерком» за липень 2014 року.

За результатам перевірки податковою інспекцією складено акт від 10.12.2014 року №1204/26-55-22-09/39063100 у якому встановлено порушення Товариством з обмеженою відповідальністю «Дота» вимог чинного законодавства, а саме: пунктів 198.3, 198.6 статті 198 Податкового кодексу України, що призвело до заниження податку на додану вартість на суму 128 124,00 грн.

На підставі акту перевірки податковим органом прийнято податкове повідомлення-рішення від 25.12.2014 року №09, яким позивачу визначено грошове зобов'язання із податку на додану вартість у розмірі 160 155,00 грн., у тому числі: 128 124,00 грн. - основний платіж, 32 031,00 - штрафні (фінансові) санкції.

Колегія суддів апеляційної інстанції не погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відмови в задоволенні позовних вимог, з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, 01 липня 2014 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Дота» (замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Полінтерком» (виконавець) укладено договір про виконання робіт №БР0107.

Відповідно до п.1.1 договору, виконавець зобов'язується за завданням замовника протягом визначеного в договорі строку виконувати за плату наступні роботи: проведення обслуговування будівельної техніки та алмазне буріння отворів, а замовник зобов'язується оплачувати виконані роботи.

За виконання передбачених договором робіт замовник виплачує виконавцю316109,77 грн. в т.ч. ПДВ 20% - 52684,96 грн. шляхом перерахування коштів в національній валюті на розрахунковий рахунок виконавця (п.3.1 договору).

Згідно п. 3.2. договору здавання послуг виконавцем та приймання їх результатів замовником оформлюється актом приймання-передачі виконаних робіт, який підписується повноваженими представниками сторін протягом 3 робочих днів після фактичного виконання робіт.

На підтвердження виконання умов вищезазначеного договору позивачем надано первинні документи, а саме: договір про виконання робіт від 01.07.2014 року №БР0107; податкові та видаткові накладні за відповідні періоди; рахунки-фактури за відповідні періоди; акти здачі-приймання робіт за відповідні періоди.

Надаючи правову оцінку відносинам що склалися між сторонами, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Згідно з підпунктом 14.1.181 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України податковий кредит - це сума, на яку платник. податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Статтею 198 Податкового кодексу України передбачено, що визначальним фактором для формування податкового кредиту платником податку на додану вартість є відповідність податкової накладної порядку її заповнення та подальше використання придбаних товарів (основних фондів) в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Відповідно до пункту 198.1 статті 198 ПК України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає, зокрема, у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

Пунктом 198.2 статті 198 ПК України передбачено, що датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг або дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Згідно пункту 198.3 статті 198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

При цьому, відповідно до пункту 201.8 статті 201 ПК України право на нарахування податку та складання податкових накладних надається виключно особам, зареєстрованим як платники податку в порядку, передбаченому статтею 183 цього Кодексу.

Положеннями пункту 201.10 статті 201 ПК України передбачено, що податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів (послуг), на вимогу їх покупця, та є підставою для нарахування податкового кредиту.

Із системного аналізу положень цих норм законодавства України вбачається, що право на формування податкового кредиту з податку на додану вартість виникає у платника податків за наступних умов: наявності у сторін спеціальної податкової правосуб'єктності (особа, що видає податкову накладну, повинна бути зареєстрованою як платник податку на додану вартість); фактичного (реального) здійснення оподатковуваних операцій постачальником на користь покупця; наявності причинно-наслідкового зв'язку між операцією з придбання товарів чи послуг та потребою використання в господарській діяльності; документального підтвердження факту здійснення господарської операції сукупністю належним чином складених (оформлених) первинних та інших документів (у т.ч. платіжних), які супроводжують операції певного виду та підтверджують їх фактичне виконання; наявності у покупця належним чином складеної податкової накладної, яка має усі обов'язкові реквізити.

Крім цього, відповідно до пункту 198.6 статті 198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними або оформлені з порушенням вимог чи не підтверджені митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу).

Отже, виникнення права платника податку на податковий кредит є наслідком фактичного проведення господарської операції, яка є об'єктом оподаткування податком на додану вартість, за наявності первинних документів.

Згідно з абзацом 11 статті 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Відповідно до частини першої статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.

Відповідно до абзацу другого пункту 2.1 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 №88 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05.06.1995 за номером 168/704, господарські операції - це факти підприємницької та іншої діяльності, що впливають на стан майна, капіталу, зобов'язань і фінансових результатів.

Аналіз вказаних норм свідчить про те, що будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції. Якщо ж фактичне здійснення господарської операції відсутнє, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені законодавством.

Визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Так, в ході апеляційного розгляду справи позивачем були надані на вимогу суду додаткові докази.

Із матеріалів справи вбачається, що між позивачем та ТОВ «Полінтерком» 21 липня 2014 року укладено договір поставки №ПО 2107 про постачання товару, а саме зварювального апарату ПС-350.1 350А/38-В в однокорпусному напівавтоматі з плавно-ступінчастим регулюванням зварювального струму в межах 50-315А і ПН=40%, рефлектометра Anritsu МТ 9083А2, лабораторного бінокулярного мікроскопу МС 300Х. Всі технічні параметри зазначені у самому договорі (а.с.112, том справи 2).

В якості доказів реальності господарської операції позивачем надано податкові накладні №383, 385,388, 392, 404, видаткові накладні від 21 липня 2014 року, 23 липня 2014 року, рахунок-фактуру №401 від 23.07.2014 року, рахунок -фактуру від 23 липня 2014 року, рахунок-фактуру №408 від 28.07.2014 року (т.2 а.с.112-127).

Зазначені вище зварюваний апарат, мікроскоп та рефлектометр були відповідно до рахунку-фактури №Д28 реалізовані ТОВ «Бізнес-Партнерство». Вартість товару зазначена у даному рахунку-фактурі.

01 липня 2014 року між позивачем та ТОВ «Полінтерком» укладено договір про виконання робіт №БР0107 про проведення обслуговування будівельної техніки та алмазне буріння отворів для виконання робіт на підставі укладеного 02 червня 2014 року договору між позивачем та ТОВ «Підйомні машини».

Відповідно до договору від 02 червня 2014 року №11, виконавець зобов»язався за завданням замовника протягом визначеного у договорі строку виконувати за плату роботи з проведення обслуговування будівельної техніки та алмазне буріння отворів, а замовник зобов»язався оплачувати виконані роботи. Згідно з п.3.2 договору завдання послуг виконавцем та приймання їх результатів замовником оформляється актом приймання-передачі виконаних робіт.

Згідно умов договору від 01 липня 2014 року №БР0107, укладеного між позивачем ат ТОВ «Полінтерком» виконавець зобов»язався за завданням замовника протягом визначеного у договорі строку виконати за плату роботи з проведення обслуговування будівельної техніки та алмазне буріння отворів, а замовник зобов»язався оплатити виконані роботи.

Згідно з п.3.1 договору надання послуг виконавцем та приймання їх результатів замовником оформляється актом приймання-передачі виконаних робіт.

Факт виконання умов договору від 02 червня 2014 року підтверджується податковими накладними: №14 від 23.07.2014 року, №13 від 21.07.2014 року, №12 від 18.07.2014 року, №11 від 16.07.2014 року, №9 від 14.07.2014 року, №8 від 11.07.2014 року, №7 від 10.07.2014 року, №6 від 09.07.2014 року, №5 від 08.07.2014 року, №4 від 07.07.2014 року, №3 від 04.07.2014 року, №2 від 02.07.2014 року, №1 від01.07.2014 року та актами здачі-приймання робіт (надання послуг) №Д2307 від 23.07.2014 року, № Д2107 від 21.07.2014 року, №Д1807 від 18.07.2014 року, №Д1607 від 16.07.2014 року, №Д1407 від 14.07.2014 року, №Д1107 від 11.07.2014 року, №Д1007 від 10.07.2014 року, №Д0907 від 09.07.2014 року, №Д0807 від 08.07.2014 року, №Д0707 від 07.07.2014 року, №Д0407 від 04.07.2014 року, №Д0207 від 02.07.2014 року, № Д0107 від 01.07.2014 року.

В якості доказів реальності господарської операції по договору від 01 липня 2014 року позивачем надано до справи податкові накладні №370 від 01.07.2014 року, №371 від 02.07.2014 року, №372 від 04.07.2014 року, №373 від 07.07.2014 року, №374 від 08.07.2014 року, №375 від 09.07.2014 року,№376 від 10.07.2014 року, № 377 від 11.07.2014 року, №378 від01.07.2014 року, №379 від 15.07.2014 року, №380 від 16.07.2914 року, №381 від 18.07.2014 року, №382 від 21.07.2014 року, №384 від 23.07.2014 року, акти здачі-прийому робіт (надання послуг)про очищення та фарбування секцій баштових кранів та вантажно-пасажирських платформ №386 від 01.07.2014 року, №387 від 02.07.2014 року, №388 від 04.07.2014 року, №389 від 07.07.2014 року, №390 від 08.07.2014 року, №391 від 09.07.2014 року, №392 від 10.07.2014 року, №393 від 11.07.2014 року, №394 від 14.07.2014 року, №395 від 15.07.2014 року, № 396 від 16.07.2014 року, №397 від 18.07.2014 року, №398 від 21.07.2014 року, №400 від 23.07.2014 року.

Крім того, в якості доказів позивачем надано платіжні доручення №56 від 26.09.2014 року, №45 від 10.09.2014 року, банківські виписки про сплату податків та взаєморозрахунки з контрагентами.

25 березня 2014 року між позивачем та ТОВ «Арніка» укладено договір №6 від 25 березня 2014 року. Відповідно до умов договору ТОВ «Арніка (постачальник) зобов»язується передати у власність ТОВ «Дота» (покупця) у визначені договором строки парфумовану воду, зазначену у специфікації, а покупець зобов»язався прийняти товар, оплатити його на умовах даного договору

Підтвердженням передачі товару покупцеві є відмітка покупця у товаросупроводжувальних документах (п.2.1). Постачальник видає покупцю рахунок, видаткову накладну на товар, податкову накладну. Оплата здійснюється на підставі рахунку-фактур постачальника (п.4.4 договору).

24 липня 2014 року між ТОВ «Полінтерком» (виконавець) та позивачем (замовник) укладено договір про надання послуг №НП 2407 відповідно до якого виконавець зобов»язався за завданням замовника протягом установленого у договорі строку надавати за плату послуги із завантаження та розвантаження парфумованої води торгової марки LA RIVE та інших парфумерних товарів під вищезазначеною торговою маркою, а замовник зобов»язується оплатити такі послуги (п.1.1 договору).

Завантаження та розвантаження проводиться виконавцем самостійно з використанням свого персоналу та своєї техніки (п.2.5 договору). Вартість послуг/ціна даного договору становить сукупну ціну за надані та прийняті послуги, яка зазначається в актах здачі-приймання робіт (надання послуг) (п.2.1 договору).

Здавання послуг виконавцем та приймання їх результатів змовником оформляється оформляється актом здачі-прийняття робіт, який підписується повноваженими особами та скріплюється печаткою (п.2.9 договору).

Зазначені договори були укладені позивачем з метою виконання укладеного 25 березня 2014 року договору поставки №1 між позивачем та ПП «Леді Со».

Відповідно до зазначеного договору ТОВ «Дота» як постачальник зобов»язався передати у власність покупця - ПП «Леді Со» парфумовану воду, зазначену у накладній, а покупець зобов»язався прийняти товар та оплатити його (п.1.1договору).

Підтвердженням передачі товару покупцеві є відмітка покупця в товаросупроводжувальних документах (п.2.1). Постачальник надає покупцеві видаткову накладну на товар, податкову накладну (п.2.2).

В якості доказів придбання товару у постачальника ТОВ «Полінтерком» позивач надав до справи податкові накладні: №386 від 24.07.2014 року, № 389 від 25.07.2014 року, №390 від 28.07.2014 року, №387 від 24.07.2014 року, №391 від 28.07.2014 року, акти здачі-приймання робіт №402 від 24.07.2014 року, №405 від 25.07.2014 року, №406 від 28.07.2014 року, №403 від 24.07.2014 року, №П-00000012 від 28.07.2014 року, рахунки-фактура №402 від 24.07.2014 року, №405 від 25.07.2014 року, №406 від 28.07.2014 року, №403 від 24.07.2014 року, №407 від 28.07.2014 року.

Як доказ придбання у постачальника ТОВ «Арніка» послуг позивачем надано податкові накладні №7 від 24.07.2014 року, №9 від28.07.2014 року випадкову накладну №РН-000045 від 28.07.2014 року.

Всі вищезазначені докази були досліджені судом апеляційної інстанції, оформлені у відповідності до вимог чинного законодавства та свідчать про реальність господарської діяльності позивача з його контрагентами.

Доводи податкового органу про відсутність реальності господарської діяльності позивача під час укладання договору з ТОВ «Полінтерком» спростовуються вищезазначеними доказами.

Крім того, колегія суддів враховує наступне.

Відповідно до ст. 509 ЦК України та ст. 173 ГК України, зобов»язанням є правовідносини, в яких одна сторона (боржник) зобов»язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію. (виконати роботу, передати майно, надати послуги), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов»язку.

Згідно зі ст. 626 та 629 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов»язків.

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір і прийняти пропозицію другою стороною (ст.638 ЦК).

Статтею 204 ЦК України визначено, що право чин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Згідно з частиною 2 ст. 234 ЦК України фіктивний правочин визнається судом недійним.

В судовому засіданні не було встановлено обставин, які б свідчили, що укладені між позивачем та його контрагентами договори є недійсними чи нікчемними, не відповідають вимогам цивільного законодавства.

Наявність певних поршень у контрагента позивача не є свідченням відсутності у позивача господарської діяльності, оскільки позивач не повинен нести відповідальності за порушення його контрагентами вимог чинного законодавства України.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку про помилковість висновків суду першої інстанції щодо відсутності документального підтвердження у позивача здійснення господарської діяльності за договорами, укладеними з його контрагентами.

Відповідно до ст. 198,202 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати її та прийняти нову постанову суду.

З урахуванням встановлених у справі обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про безпідставність заявлених позивачем позовних вимог, а тому вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити, постанову суду скасувати та ухвалити нову про задоволення позову.

Керуючись ст.ст. 160,197,198,202,205,207,212,254 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Дота» задовольнити.

Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 15 липня 2015 року скасувати.

Адміністративний позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Дота» до Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 25.12.2014 року №09 (форма Р), прийняте Державною податковою інспекцією у Печерському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві відносно Товариства з обмеженою відповідальністю «Дота».

Постанова суду набирає законної сили з моменту її проголошення, проте на неї може бути подано касаційну скаргу до Вищого адміністративного суду України у порядку та в строки, визначені ст. 212 КАС України.

Головуючий суддя: Бужак Н.П.

судді: Костюк Л.О.

Твердохліб В.А.

Повний текст виготовлено: 11 листопада 2015 року.

Головуючий суддя Бужак Н.П.

Судді: Костюк Л.О.

Твердохліб В.А.