Справа № 819/2374/13-а
Суддя: Білоус І.О.
Дата ухвалення: 2013-11-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 819/2374/13-a

11 листопада 2013 року м. Тернопіль

Тернопільський окружний адміністративний суд в складі

головуючого судді Білоус І.О.

при секретарі судового засідання Габринецькій С. Є.

за участі:

позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Тернополі адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Управління пенсійного фонду України в м. Тернополі про скасування рішення, -

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа - підприємець ОСОБА_1 звернувся у Тернопільський окружний адміністративний суд з позовом до управління Пенсійного фонду України у місті Тернополі про скасування рішення № 33 від 01.10.2013 року.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав в повному обсязі, суду пояснив, що 04 жовтня 2013 року отримав оскаржуване рішення №33 про застосування фінансових санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) страхувальниками страхових внесків, у тому числі донарахованих стахувальниками або органом Пенсійного фонду від 01.10.2013 року у вигляді стягнення суми штрафу у розмірі 18,47 грн. та нарахування пені у розмірі 5109,02 грн. за період з 18.05.2007 року по 17.06.2013 року. Оскаржуване рішення прийняте на підставі п.2 ч.9 ст.106 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування».

Прийняте відповідачем оскаржуване рішення Позивач вважає протиправними та такими, що підлягає скасуванню, оскільки норма закону на підставі якої було застосовано до позивача фінансові санкції втратила чинність 01.01.2011 року у відповідності до Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування», тобто не діяла на день винесення вищевказаних рішень.

Представник відповідача в судовому засіданні, заперечуючи проти позову, суду пояснила, що оскаржуване рішення № 33 від 01.10.2013 року прийняте на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачений законами України.

Додатково відмітила, що відповідно до п. 7 розділу VIII Прикінцеві і перехідні положення Закону України Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування на період до повного стягнення заборгованості із сплати страхових внесків за діючими видами загальнообов'язкового державного соціального страхування та сум штрафних санкцій, нарахованих та/або не сплачених у період до 1 січня 2011 року, в тому числі нарахованих внесків, строк сплати яких на 1 січня 2011 року не настав, та відповідних штрафних санкцій за фондами загальнообов'язкового державного соціального страхування зберігаються повноваження щодо контролю за правильністю нарахування, своєчасністю сплати страхових внесків, застосування фінансових санкцій, якими вони були наділені до набрання чинності цим Законом.

Заслухавши у відкритому судовому засіданні пояснення сторін, дослідивши подані суду письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що фізична особа підприємець ОСОБА_1 знаходиться на обліку в органах Пенсійного фонду України та є платником внеску на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, а з 01.01.2011 єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування.

Управлінням Пенсійного фонду України в місті Тернополі було винесено рішення №33 про застосування до ФОП ОСОБА_1 фінансових санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) страхувальниками страхових внесків, у тому числі донарахованих стахувальниками або органом Пенсійного фонду від 01.10.2013 року у вигляді стягнення суми штрафу у розмірі 18,47 грн. та нарахування пені у розмірі 5109,02 грн. за період з 18.05.2007 року по 17.06.2013 року.

Вказані фінансові санкції були застосовані на підставі п.5 ч.9 ст. 106 Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування (в редакції, що діяла до 01.01.2011р.), якою передбачено, що за неподання, несвоєчасне подання, подання не за встановленою формою або подання недостовірних відомостей, що використовуються в системі персоніфікованого обліку та іншої звітності, передбаченої законодавством, до територіальних органів Пенсійного фонду накладається штраф у розмірі 10 відсотків суми страхових внесків, які були сплачені або підлягали сплаті за відповідний звітний період, за кожний повний або неповний місяць затримки подання відомостей, звітності, але не менше десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а в разі повторного протягом року такого порушення - у розмірі 20 відсотків зазначених сум та не менше 20 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст.58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Частина 9 статті 106 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» втратила чинність з 01.01.2011 відповідно до Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування».

Таким чином, суд приходить до переконання, що при винесенні оскаржуваного рішеня управлінням ПФУ в м. Тернополі до позивача було застосовано фінансові санкції на підставі норми закону, яка втратила чинність з 01.01.2011 та станом на момент застосування фінансових санкцій не діяла.

Посилання відповідача на абзац шостий пункту 7 розділу VIII «Прикінцеві і перехідні положення» Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», відповідно до яких на період до повного стягнення заборгованості із сплати страхових внесків за діючими видами загальнообов'язкового державного соціального страхування та сум штрафних санкцій, нарахованих та/або не сплачених у період до 1 січня 2011 року, в тому числі нарахованих внесків, строк сплати яких на 1 січня 2011 року не настав, та відповідних штрафних санкцій за фондами загальнообов'язкового державного соціального страхування зберігаються повноваження щодо контролю за правильністю нарахування, своєчасністю сплати страхових внесків, застосування фінансових санкцій, якими вони були наділені до набрання чинності цим Законом суд вважає безпідставними та необґрунтованими, оскільки вказані повноваження, в тому числі і щодо застосування фінансових санкцій зберігається за органами Пенсійного фонду України лише в частині контролю за правильністю нарахування, своєчасністю сплати страхових внесків за умови існування заборгованості зі сплати внесків або нарахованих сум штрафних санкцій у період до 01.01.2011року.

Доказів існування заборгованості зі сплати страхових внесків чи нарахованих сум штрафних санкцій до 01.01.2011р. та непогашення такої заборгованості на момент прийняття оскаржуваних рішень відповідачем не надано, а судом не здобуто, що свідчить про відсутність правових підстав для застосування до позивача фінансових санкцій, передбачених п. 5 ч. 9 ст. 106 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», яка втратила чинність з 01.01.2011р. та про порушення прав та охоронюваних законом інтересів ФОП ОСОБА_1

Відповідно до ст.ст. 11, 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд згідно ст. 86 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та обєктивному дослідженні.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема, на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За наведених обставин, суд приходить до переконання, що при прийнятті оскаржуваних рішень управління Пенсійного фонду України в м. Тернополі керувалось нормою закону, яка втратила чинність тобто не на підставі передбаченій Конституцією та законами України, відповідачем не доведено правомірність винесення оскаржуваних рішень, в зв'язку з чим позовні вимоги підлягають до задоволення в повному обсязі.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа).

Керуючись, 35,86, 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Адміністративний позов задовольнити.

2. Визнати протиправним та скасувати рішення управління Пенсійного фонду України у м. Тернополі № 33 від 01.10.2013 р.

3. Повернути з державного бюджету України сплачений позивачем судовий збір у сумі 114, 70 грн.

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через Тернопільський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги на постанову суду протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови складено та підписано 15.11.2013 року.

Суддя Білоус І.О.

копія вірна

Суддя Білоус І.О.