Справа № П/811/4218/14
Суддя: Васильченко Н.В.
Дата ухвалення: 2015-11-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 листопада 2015 року м. Київ К/800/27708/15

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

головуючої судді - Васильченко Н.В.,

суддів: Калашнікової О. В., Леонтович К.Г.

провівши попередній розгляд справи за касаційною скаргою Державної фінансової інспекції в Кіровоградській області на постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 26 грудня 2014 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 28 травня 2015 року у справі № П 811/4218/14 за позовом державного підприємства "Кіровоградський науково-виробничий центр стандартизації, метрології та сертифікації" до Державної фінансової інспекції в Кіровоградській області про скасування рішення, -

в с т а н о в и л а :

У листопаді 2014 року Державне підприємство «Кіровоградський науково-виробничий центр стандартизації, метрології та сертифікації» звернулось в суд з позовом до Державної фінансової інспекції в Кіровоградській області, в якому просило визнати протиправними та скасувати пункти 2, 6 листа-вимоги Державної фінансової інспекції в Кіровоградській області № 11-08-14-14/6017 від 17.09.2014 року.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що Державною фінансовою інспекцією в Кіровоградській області проведено ревізію фінансово-господарської діяльності державного підприємства «Кіровоградський науково-виробничий центр стандартизації, метрології та сертифікації» за період з 01.01.2013 року по 01.07.2014 року. За результатами проведеної ревізії відповідачем був складений акт ревізії № 08-09/102 від 26 серпня 2014 року, на підставі якого відповідачем направлено позивачу лист-вимогу № 11-08-14-14/6017 від 17.09.2014 року. Позивач вважав, що вимоги оскаржуваного листа-вимоги є необґрунтованими та такими, що суперечать чинному законодавству.

Постановою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 26 грудня 2014 року, залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 28 травня 2015 року, позовні вимоги задоволено повністю. Визнано протиправними та скасовано пункти 2, 6 листа-вимоги Державної фінансової інспекції в Кіровоградській області № 11-08-14-14/6017 від 17.09.2014 року.

Не погоджуючись з ухваленими по справі судовими рішеннями Державна фінансова інспекція в Кіровоградській області звернулась до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій просить скасувати рішення судів першої і апеляційної інстанцій та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити в задоволенні позову посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши правову оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши матеріали касаційної скарги, проаналізувавши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Вищого адміністративного суду України вважає, що відсутні підстави для скасування судових рішень, а касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що відповідно до п. 1.3.6.1. Плану контрольно-ревізійної роботи на III квартал 2014 року Державною фінансовою інспекцією в Кіровоградській області, у період з 08.07.2014 року по 18.08.2014 року проведено ревізію

фінансово-господарської діяльності державного підприємства «Кіровоградський науково-виробничий центр стандартизації, метрології та сертифікації» за період з 01.01.2013 року по 01.07.2014 року, за результатами якої складено акт ревізії №08-09/102 від 26 серпня 2014 року. Для усунення виявлених та зафіксованих в акті ревізії порушень, Державною фінансовою інспекцією в Кіровоградській області направлено позивачу лист-вимогу № 11-08-14-14/6017 від 17.09.2014 року. В оскаржуваному листі, зокрема, зазначено: п. 2 листа-вимоги - перевіркою фактів придбання автотранспортних засобів встановлено, що у квітні 2014 року позивачем у фізичної особи ОСОБА_1 придбано причеп до транспортного засобу марки КК (ЖЕ, вартістю 82 000,0 грн., 1990 року випуску, який зареєстрований в УДАЇ УМВС України в Кіровоградській області за довідкою-рахунком, виданою 1111 МІДІ «Вибір» (м. Кривий Ріг), та в ході ревізії не надано погодження з Мінекономрозвитку України на придбання вказаного транспортного засобу, необхідність якого передбачена п. 10.2.11 Статуту підприємства; п. 6 листа-вимоги вказано, що ревізією встановлено, що в порушення вимог постанови Кабінету Міністрів України від 04.04.2001 року № 332 «Про граничні суми витрат на придбання автомобілів, меблів, іншого обладнання та устаткування, мобільних телефонів, комп'ютерів державними органами, а також установами та організаціями, які утримуються за рахунок державного і місцевих бюджетів» та п. 2.1.10 контракту від 18.11.2013 року № 19, укладеного Міністерством економічного розвитку і торгівлі України з ОСОБА_2 про призначення його на посаду директора ДП «Кіровоградстандартметрологія», протягом січня-квітня 2014 року придбано матеріальні цінності (комплект меблів для кабінету директора, 2 телевізора, стільці), вартість яких перевищує граничні суми витрат на загальну суму 56 222,00 грн. В подальшому дотримуватись вимог постанови Кабінету Міністрів України від 04.04.2001 року № 332 «Про граничні суми витрат на придбання автомобілів, меблів, іншого обладнання та устаткування, мобільних телефонів, комп'ютерів державними органами, а також установами та організаціями, які утримуються за рахунок державного і місцевих бюджетів» та умов контракту, укладеного з керівником підприємства щодо граничних сум витрат при придбанні матеріальних цінностей.

Позивач не погодився із пунктами 2, 6 листа-вимоги №11-08-14-14/6017 від 17.09.2014 року з огляду на недопущення підприємством порушень як п. 10.2.11 Статуту підприємства, так і постанови Кабінету Міністрів України від 04.04.2001 року № 332.

Задовольняючи позовні вимоги суди першої та апеляційної інстанцій виходили з того, що відповідно до п. 10.2.11 Статуту Державного підприємства «Кіровоградський науково-виробничий центр стандартизації, метрології та сертифікації» встановлено, що підприємство погоджує, якщо це не суперечить законодавству, передачу в оренду на договірних засадах з юридичними та фізичними особами нежитлових приміщень, цілісних майнових комплексів та окремого майна, що закріплене за Підприємством на праві господарського відання, а також придбання та реалізацію транспортних засобів. Судами попередніх інстанцій вірно встановлено, що лист Позивача до Мінекономрозвитку України від 05.03.2014 року № 311 з проханням погодити придбання причепу до транспортного засобу є підтвердженням факту виконання вказаних приписів статуту, так і лист Мінекономрозвитку України, відповідно до якого вказане Міністерство не заперечує проти такого придбання.

Відповідно до п. 1. постанови Кабінету Міністрів України від 04.04.2001 року № 332 «Про граничні суми витрат на придбання автомобілів, меблів, іншого обладнання та устаткування, мобільних телефонів, комп'ютерів державними органами, а також установами та організаціями, які утримуються за рахунок державного і місцевих бюджетів» затверджено граничні суми витрат на придбання легкових автомобілів, меблів, іншого обладнання та устаткування, комп'ютерів, придбання і утримання мобільних телефонів державними органами, а також установами та організаціями, які утримуються за рахунок державного бюджету, республіканського Автономної Республіки Крим і місцевих бюджетів.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що згідно із п. 1.1 Статуту державне підприємство «Кіровоградський науково-виробничий центр стандартизації, метрології та сертифікації» засноване на державній власності, належить до сфери управління Міністерства економічного розвитку і торгівлі України та є державним комерційним підприємством і у своїй діяльності керується законодавчими і нормативними актами та Статутом підприємства. Відповідно до п. 4.5 Статуту, підприємство діє на принципах повної господарської самостійності та самоокупності, самостійно планує свою діяльність, несе відповідальність за її наслідки та виконання зобов'язань перед бюджетами, державними цільовими фондами і контрагентами. Згідно з п. 7.5 Статуту директор, відповідно до покладених на нього завдань, самостійно укладає від імені Підприємства договори на суми до 200 тис. грн., а більше цієї суми укладання договорів здійснюється за погодженням з Уповноваженим органом управління (Мінекономрозвитку України). Підприємство здійснює госпрозрахункову діяльність і не фінансується ні з державного, ні з місцевих бюджетів усіх рівнів. Придбання меблів та телеапаратури здійснено для потреб та за кошти підприємства, отримані від госпрозрахункової діяльності. При цьому дія постанови Кабінету Міністрів України № 332 від 04.04.2001 року, відповідно до п.1, стосується граничних сум витрат на придбання легкових автомобілів, меблів, іншого обладнання та устаткування, комп'ютерів, придбання і утримання мобільних телефонів державними органами, а також установами та організаціями, які утримуються за рахунок державного і місцевих бюджетів, а дія п. 2 Постанови відповідно поширюється на використання керівниками державних підприємств граничних сум витрат, затверджених цією постановою, тобто бюджетних коштів.

Виходячи з наведеного, суди першої та апеляційної інстанцій дійшли вірного висновку про те, що позивачем не порушено вимоги постанови Кабінету Міністрів України №332 від 4.04.2001 року, так як її дія не поширюється на фінансово-господарську діяльність ДП «Кіровоградстандартметрологія», оскільки воно не фінансується з державного чи місцевого бюджетів, що свідчить про протиправність приписів п. 6 вимоги відповідача.

Відповідно до п. 7 ст. 10 Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні», в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин, Головному контрольно-ревізійному управлінню України, контрольно-ревізійним управлінням в Республіці Крим, областях, містах Києві і Севастополі, контрольно-ревізійним підрозділам (відділам, групам) у районах, містах і районах у містах надається право, зокрема, пред'являти керівникам та іншим службовим особам підконтрольних установ, що ревізуються, вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства з питань збереження і використання державної власності та фінансів, вилучати в судовому порядку до бюджету виявлені ревізіями приховані і занижені валютні та інші платежі, ставити перед відповідними органами питання про припинення бюджетного фінансування і кредитування, якщо отримані підприємствами, установами та організаціями кошти і позички використовуються з порушенням чинного законодавства. При цьому, з огляду на те, що права пред'явлення вимоги щодо майбутньої поведінки службових осіб підконтрольних установ, Законом України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні» не передбачено, суди попередніх інстанцій дійшли висновку про те, що викладені в п. 2, 6 листа-вимоги зобов'язання позивача в подальшому дотримуватись приписів певних актів не належать до повноважень контролюючого органу та суперечать приписам чинного законодавства.

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України погоджується з висновками судів першої і апеляційної інстанцій виходячи з наступного. Відповідно до положень ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та Законами України.

Відповідно до п. 7 ст. 10 Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні», в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин, Головному контрольно-ревізійному управлінню України, контрольно-ревізійним управлінням в Республіці Крим, областях, містах Києві і Севастополі, контрольно-ревізійним підрозділам (відділам, групам) у районах, містах і районах у містах надається право, зокрема, пред'являти керівникам та іншим службовим особам підконтрольних установ, що ревізуються, вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства з питань збереження і використання державної власності та фінансів.

Оскільки відповідно до п. 10.2.11 Статуту Державного підприємства «Кіровоградський науково-виробничий центр стандартизації, метрології та сертифікації» встановлено, що підприємство погоджує, якщо це не суперечить законодавству, передачу в оренду на договірних засадах з юридичними та фізичними особами нежитлових приміщень, цілісних майнових комплексів та окремого майна, що закріплене за Підприємством на праві господарського відання, а також придбання та реалізацію транспортних засобів, а причеп до транспортного засобу придбано на підставі листа Позивача до Мінекономрозвитку України від 05.03.2014 року № 311 з проханням погодити придбання причепу до транспортного засобу та листа Мінекономрозвитку України, відповідно до якого вказане Міністерство не заперечує проти такого придбання, п. 2 вимоги відповідача є протиправним з огляду на те, що позивачем дотримано вимог Статуту.

Позивач здійснює госпрозрахункову діяльність і не фінансується ні з державного, ні з місцевих бюджетів усіх рівнів, його діяльність не врегульовується положеннями постанови Кабінету Міністрів України від 04.04.2001 року № 332 «Про граничні суми витрат на придбання автомобілів, меблів, іншого обладнання та устаткування, мобільних телефонів, комп'ютерів державними органами, а також установами та організаціями, які утримуються за рахунок державного і місцевих бюджетів», яким затверджено граничні суми витрат на придбання легкових автомобілів, меблів, іншого обладнання та устаткування, комп'ютерів, придбання і утримання мобільних телефонів державними органами, а також установами та організаціями, які утримуються за рахунок державного бюджету, республіканського Автономної Республіки Крим і місцевих бюджетів. Виходячи з наведеного, п. 6 вимоги відповідача є протиправним, оскільки така вимога щодо усунення виявлених порушень законодавства ґрунтується на положеннях постанови Кабінету Міністрів України від 04.04.2001 року № 332, дія якої не поширюється на діяльність позивача.

Згідно ч. 3 ст. 220-1 КАС України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Відповідно до ст. 224 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Колегія суддів вважає, що доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судами норм матеріального чи процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

З урахуванням викладеного, судами першої і апеляційної інстанцій винесені законні і обґрунтовані рішення, постановлені з дотриманням норм матеріального та процесуального права і підстав для їх скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 220, 220-1, 223, 224, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів Вищого адміністративного суду України, -

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу Державної фінансової інспекції в Кіровоградській області № відхилити.

Постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 26 грудня 2014 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 28 травня 2015 року у справі № П 811/4218/14 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через 5 днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі і оскарженню не підлягає, але може бути переглянута Верховним судом України з підстав, в порядку та у строки, визначені ст.ст. 236 - 239-1 КАС України.

Судді: