Справа № 22-а/0690/788/11
Суддя: Гансецька І. А.
Дата ухвалення: 2011-03-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Апеляційний суд Житомирської області
Справа № 22-а/0690/788/11
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 березня 2011 року Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого судді: Гансецької I.A.

суддів: Микитюк О.Ю., Товянської О.В.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м.Коростені Житомирської області на постанову Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 05.04.2006 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ВАТ «Коростенський шляхзалізобетон», Управління Пенсійного фонду України в м.Коростені, Управління праці та соціальному захисту населення Коростенської міської ради Житомирської області про стягнення коштів,-

в с т а н о в и л а :

В листопаді 2005 року позивач звернувся до суду із вказаним позовом, в обґрунтування якого зазначив, що проживає в ІНФОРМАЦІЯ_1, яке відповідно до «Переліку населених пунктів, віднесених до зон радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи» відноситься до зони посиленого радіологічного контролю. Просив стягнути з ВАТ «Коростенський шляхзалізобетон» кошти, відповідно до ст.ст.37,39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" за період з 01.11.2002 по жовтень 2003 року, з Управління праці та соціального захисту населення Коростенської міської ради Житомирської області - кошти, відповідно до ст.37 вказаного Закону за період з 22.10.2003 по 01.11.2005 року, з Управління Пенсійного фонду України в м.Коростені - кошти, відповідно до ст.39 Закону за період з 22.10.2003 по 01.11.2005 року .

Постановою Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 13.10.2009 року позов задоволено в повному обсязі. Також, відповідачів зобовязано в подальшому виплачувати позивачу відповідні кошти, що передбачені Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

В апеляційній скарзі Управління Пенсійного фонду України в м.Коростені просить скасувати постанову. Апелянт посилається на те, що згідно вимог ст.63 Закону України № 796-12 фінансування витрат, повязаних з реалізацією цього Закону, у тому числі і підвищення до пенсії непрацюючим пенсіонерам, які проживають на території радіоактивного забруднення, здійснюються за рахунок коштів Державного бюджету України. Кошти Пенсійного фонду України не включаються до складу Державного бюджету України. Розрахунки конкретних компенсацій та надбавок зроблено відповідно до положень Постанови КМУ №836 від 26.07.1996р. та №1 від 03.01.2002 р., тому управління Пенсійного фонду України в м.Коростень проводить безпосередню їх виплату в межах даних розрахунків та виділених з державного бюджету грошових коштів. Просить застосувати строк позовної давності. В решті постанова не оскаржується.

Апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що позивач є непрацюючим пенсіонером і має статус потерпілого від аварії на ЧАЕС 3-ї категорії, який постійно проживає на території зони посиленого радіологічного контролю.

Частиною 2 ст.39 цього Закону, в чинній на час існування спірних правовідносин редакції передбачено, що пенсії непрацюючим пенсіонерам, які проживають у зоні посиленого радіологічного контролю, підвищуються у розмірах, визначених ч.1 ст.39 Закону, тобто на одну мінімальну заробітну плату.

У період, за який заявлені вимоги про стягнення допомоги та доплати до пенсії, розміри мінімальної заробітної плати постійно змінювались. Водночас, розміри допомоги і доплати були сталими і здійснювались на підставі Постанови КМ України «Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 26.07.1996 року № 836.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції з огляду на загальні засади пріоритету законів над підзаконними нормативними актами обґрунтовано визнав, що при визначенні розміру згаданих виплат застосуванню підлягають саме ст. 37,39 Закону, а не постанова Кабінету Міністрів України № 836.

Разом з тим, судом встановлено, що позивач звернувся до суду з даним позовом 11.11.2005 року і просив стягнути з Управління Пенсійного фонду України в м.Коростень недоплачені кошти за період з 22.10.2003 по 01.11.2005 року. Клопотання про поновлення строку звернення до суду не заявляв.

Відповідач в апеляційній скарзі просить застосувати строк позовної давності, який, відповідно до вимог ст. 99 КАС України, в редакції, що діяла на час розгляду справи, становив 1 рік.

За змістом ст.100 КАС України в редакції, що діяла на час розгляду справи, пропущення строку звернення до адміністративного суду є підставою для відмови у задоволенні адміністративного позову за умови, якщо на цьому наполягає одна із сторін.

Крім вказаного, суд першої інстанції, задовольняючи вимоги про стягнення недоплачених коштів, невірно визначив спосіб захисту порушеного права і помилково виходив з того, що стягнення у визначеній позивачем грошовій сумі підлягають задоволенню, оскільки такі виплати не були йому нараховані, а суд не може перебирати на себе функцію здійснення перерахунку та нарахування коштів замість органу, якому надані такі повноваження.

Що стосується захисту прав позивача на майбутнє, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що судове рішення має бути наслідком чинного правового регулювання суспільних відносин, а Управління Пенсійного фонду України в м.Коростень зобовязано діяти лише на підставі, в межах своїх повноважень та у спосіб, передбачений Конституцією та Законами України. До того ж, зобовязуючи відповідачів в подальшому виплачувати позивачу кошти, передбачені Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", суд вийшов за межі заявлених позовних вимог, оскільки позивач таких вимог не заявляв.

За наведених обставин, колегія суддів приходить до висновку, що постанова ухвалена із порушенням норм процесуального права, а тому її належить частково скасувати і ухвалити нову постанову.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 202, 205,207, 212 КАС України, колегія суддів,-

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в м.Коростень Житомирської області задовольнити частково.

Скасувати постанову Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 05.04.2006 року в частині стягнення з управління Пенсійного фонду України в м.Коростень Житомирської області на користь позивача доплати до пенсії за період з 22.10.2003 року по 01.11.2005 року та в частині зобовязання відповідачів в подальшому виплачувати кошти, передбачені Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" .

Ухвалити в цій частині нову постанову.

Зобовязати управління Пенсійного фонду України в м.Коростень Житомирської області здійснити ОСОБА_1 нарахування та виплату доплати до пенсії, відповідно до ст.39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" за період з 11.11.2004 по 01.11.2005 року.

Відмовити ОСОБА_1 в задоволенні позову до управління Пенсійного фонду України в м.Коростень Житомирської області в частині стягнення доплати до пенсії, відповідно до ст.39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" за період з 22.10.2003 року по 10.11.2004 року в звязку з пропуском строку звернення до адміністративного суду.

В решті постанову залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого адміністративного Суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуючий:

Судді: