Справа № 813/4211/14
Суддя: Хобор Романа Богданівна
Дата ухвалення: 2015-11-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 листопада 2015 року Справа № 876/5688/15

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі :

головуючої судді Хобор Р.Б.

суддів: Попка Я.С., Сеника Р.П.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 14 серпня 2014 року по справі № 813/4211/14 за позовом ОСОБА_1 до Франківського відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції про визнання протиправними дій, -

В C Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Львівського окружного адміністративного суду з позовом до Франківського відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції, у якому просив визнати протиправними дії державного виконавця ВДВС Франківський ВДВС Вітинського Т.М. щодо складання актів від 29 травня 2014 року та внесення в них відомостей щодо вчинення ОСОБА_1 перешкод у проведенні виконавчих дій щодо виконання виконавчого листа № 2/465/491/13.

На підтвердження позовних вимог покликається на те, що дільничним інспектором міліції Франківського РВ ЛМУ ГУМВС України у Львівській області ОСОБА_3, присутнім під час проведення виконавчих дій 29 травня 2014 року, не зафіксовано жодного порушення громадського порядку з боку позивача, не складено протоколу про адміністративне порушення. Також вказує, що в зазначених актах державного виконавця відсутні підпис позивача, відмітка про відмову позивача від підпису, в акт не внесені факти та події, які відповідають дійсності. Окрім того, позивач не є стороною виконавчого провадження на час проведення виконавчих дій, які є предметом оскарження, та на законних підставах користувався спірною квартирою. Вважає, що інформація про вчинення ним перешкод у виконанні рішення суду не відповідає дійсності та порушує його права.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 14 серпня 2014 року в задоволенні позову відмовлено повністю.

Не погодившись із вказаною постановою, її оскаржив позивач, який покликаючись на те, що постанова прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права, просить постанову Львівського окружного адміністративного суду від 14 серпня 2014 року скасувати та прийняти нову постанову, відповідно до якої позов задоволити.

Заслухавши суддю - доповідача, перевіривши матеріали справи та апеляційну скаргу в межах наведених у ній доводів, колегія суддів дійшла до висновку про те, що апеляційну скаргу слід задоволити, з наступних підстав.

Судом встановлено те, що постановою державного виконавця Франківського ВДВС Вітинського Т.М. від 12.03.2014 року відкрито виконавче провадження ВП №42484269 про примусове виконання виконавчого листа № 2/465/491, виданого 11 лютого 2014 року Франківським районним судом м. Львова, відповідно до якого зобов'язано ОСОБА_4 не чинити ОСОБА_5 перешкод у користуванні квартирою по АДРЕСА_1 та вселити ОСОБА_5 у це житло. Строк для добровільного виконання вказаного рішення - 19.02.2014 року.

20 березня 2014 року державним виконавцем (у зв'язку із невиконанням боржником рішення суду добровільно) винесено постанову про накладення на ОСОБА_4 штрафу у розмірі 170,00 грн., а листом від 11 квітня 2014 року зобов'язано божника повідомити про виконання рішення суду до 23 квітня 2014 року, де одночасно вказано на проведення виконавчих дій 24 квітня 2014 року об 11.00 год.

Призначене на 24 квітня 2014 року проведення виконавчих дій не відбулося, у зв'язку з відсутністю у працівника ЛКП відповідного інструменту для відкривання дверей, про що складений акт державного виконавця від 24 квітня 2014 року.

Наступним листом від 29 квітня 2014 року відповідач вдруге зобов'язав боржника повідомити про виконання рішення суду до 28 травня 2014 року, де одночасно вказав на проведенні виконавчих дій 29 травня 2014 року об 11.00 год.

Вказані листи державного виконавця направлялись сторонам виконавчого провадження, ЛКП "Південне" та начальнику франківського РВ ЛМУ ГУ МВСУ у Львівській області.

29 травня 2014 року рішення суду не було виконано, про що державним виконавцем цього ж числа складено два акти. Перший - про невиконання судового рішення з причин ненадання боржником доступу до квартири: "Майстер, залучений стягувачем, відмовився від відкривання дверей, оскільки застосовувались перешкоди особою, яка представилася користувачем квартири згідно з договором позички ОСОБА_1, який проживає за адресою АДРЕСА_2". Другий - містить аналогічну інформацію, з можливістю звернення відповідачем до правоохоронних органів з поданням в порядку статті 90 Закону України "Про виконавче провадження" щодо дій ОСОБА_1

Обидва акти державного виконавця від 29 травня 2014 року підписані понятими ОСОБА_6 та ОСОБА_7, а також залученим до проведення виконавчих дій дільничним інспектором франківського РВ ЛМУ ГУ МВСУ у Львівській області ОСОБА_3

Статтею 11 Закону України "Про виконавче провадження" 21 квітня 1999 року № 606-XIV (у відповідній редакції) встановлено, що державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Положеннями статті 25 Закону передбачено, що державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби. Державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.

Виконання рішень, за якими боржник зобов'язаний особисто вчинити певні дії або утриматись від їх вчинення передбачено Главою 7 вказаного Закону.

Серед іншого в даній Главі прописано порядок виконання рішення про виселення боржника - стаття 79 Закону, який є системний та послідовний, та визначає можливість вчинення державним виконавцем заходів примусового виконання рішення про вселення стягувача, зокрема: примусове вселення полягає у забезпеченні державним виконавцем безперешкодного входження стягувача у приміщення, зазначене у виконавчому документі, та його проживання (перебування) в ньому; державний виконавець зобов'язаний письмово повідомити боржника і стягувача про день і час примусового вселення. Боржник вважається повідомленим про примусове вселення стягувача, якщо повідомлення надіслано йому за адресою, за якою має здійснюватися вселення, чи іншою адресою, достовірно встановленою державним виконавцем. Відсутність боржника, повідомленого про день і час вселення, не є перешкодою для виконання рішення про вселення; у разі якщо боржник перешкоджає виконанню рішення про вселення стягувача, на нього накладається штраф та застосовуються інші заходи, передбачені законом. При цьому вселення здійснюється у присутності понятих із залученням працівників органів внутрішніх справ; про примусове вселення стягувача державний виконавець складає акт. Після складення акта виноситься постанова про закінчення виконавчого провадження; у разі подальшого перешкоджання боржником проживанню (перебуванню) стягувача у приміщенні, в яке його вселено, стягувач має право звернутися до державного виконавця із заявою про відновлення виконавчого провадження. У такому разі державний виконавець має право повторно здійснити примусове вселення стягувача та накласти на боржника штраф у подвійному розмірі відповідно до статті 89 цього Закону. Виконавче провадження не відновлюється і повторне примусове вселення стягувача не здійснюється, якщо особа, яка перешкоджає його проживанню (перебуванню), не є боржником. Питання про вселення стягувача в такому разі вирішується в судовому порядку.

Позивач, фактично, не погоджується з діями відповідача (держаного службовця) щодо зазначення в акті інформації щодо його причетності, як особи яка перешкоджає у проведенні виконавчих дій із вселення стягувача у житло, а саме вчинення тиску на майстра та не допуск його до роботи, здійснення механічного відмикання замків вхідних дверей квартири.

Апеляційним судом встановлено, що між позивачем та ОСОБА_4 14 січня 2014 року укладено договір позички квартири по АДРЕСА_1, яка, як зазначено в договорі, належить ОСОБА_4 на підставі договору купівлі - продажу від 12 вересня 2006 року Умови договору: безоплатність користування. Даний договір укладений сторонами на два роки.

Отже, на момент вчинення виконавчих дій щодо примусового виконання рішення суду про вселення, яке набрало законної сили 20 січня 2014 року та на виконання якого 11 лютого 2014 року Франківським районним судом м.Львова видано виконавчий лист, позивач на підставі договору позички квартири від 14 січня 2014 року користувався квартирою по АДРЕСА_1, та згідно з п. 6 цього договору за власний рахунок зобов'язувався сплачувати платежі за користування електроенергією, телекомунікаційними послугами, послугами теплопостачання тощо.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач на адресу державного виконавця Вітинського Т.М. надіслав заяву від 28 травня 2014 року повідомляючи, що на адресу квартири по АДРЕСА_1 надійшло попередження державного виконавця про проведення примусового виконання рішення на 11.00 год. 29 травня 2014 року

Цією заявою позивач повідомляв відповідача про неможливість примусового виконання рішення про вселення у спірну квартиру, оскільки згідно з договором позички від 14 січня 2014 року він на законних підставах користується цією квартирою.

Розділом XІV Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 № 512/5 визначено порядок притягнення до відповідальності за порушення вимог законодавства під час виконавчого провадження.

Так, п.п 14.3, 14.3.1. цієї Інструкції передбачено, що у разі порушення особою вимог Закону державний виконавець складає протокол про адміністративне правопорушення.

Підставами для складання протоколу є:

а) невиконання законних вимог державного виконавця фізичними, юридичними чи посадовими особами;

б) несвоєчасне подання або неподання звітів про відрахування із заробітної плати та інших доходів боржника, неподання або подання неправдивих відомостей про доходи і майновий стан боржника;

в) неповідомлення боржником про зміну місця проживання чи місцезнаходження або місця роботи (отримання доходів);

г) неявка без поважних причин за викликом державного виконавця.

Зазначено інструкцією, передбачено, що державний виконавець, встановивши, що особа не виконує його законні вимоги, складає протокол про адміністративне правопорушення.

Таким чином, державний виконавець встановивши, що позивач не виконує його законні вимоги зобов'язаний був скласти щодо позивача протокол про адміністративне правопорушення.

Відсутність протоколу про адміністративне правопорушення, на переконання апеляційного суду свідчить про те, що підстави для складання протоколу, визначені 14.3.1 вищевказаної Інструкції на час проведення виконавчих дій були відсутні, у зв'язку з чим були відсутні підстави для внесення відомостей про протиправну поведінку позивача до актів.

Апеляційний суд критично оцінює та не приймає до уваги показання свідків з приводу вчинення позивачем дій, що зазначені державним виконавцем в акті від 29 травня 2014 року, оскільки вказані показання є суперечливими за змістом, що не дозволяє суду встановити на підставі таких показань фактичні обставини справи.

Більше того, належним доказом протиправної поведінки позивача, в даному випадку, на думку апеляційного суду є протокол про адміністративне правопорушення, а не показання свідків.

Таким чином, враховуючи те, що Інструкцією з організації примусового виконання рішень передбачено можливість фіксації протиправної поведінки виключно у протоколі про адміністративне правопорушення, а також те, що протокол про адмінстративне правопорушення в даному випадку відсутній, апеляційний суд приходить до висновку про те, що відомості щодо вчинення ОСОБА_1 перешкод у проведенні виконавчих дій щодо виконання виконавчого листа № 2/465/491/13 внесено до актів державного виконавця від 29 травня 2014 року безпідставно.

Також, апеляційний суд звертає увагу на те, що ОСОБА_1 не є боржником у виконавчому провадженні, на законних підставах користується квартирою по АДРЕСА_1, про що попередив державного виконавця.

Однак, не зважаючи на вказане звернення позивача, державний виконавець, не вживши передбачених законом заходів (щодо встановлення способу чи порядку виконання судового рішення, заміни сторони виконавчого провадження її правонаступником) фактично мав намір зобов'язати ОСОБА_1 виконати виконавчий лист за яким боржником є інша особа.

Передумовою внесення відомостей до документів виконавчого провадження про протиправну поведінку особи є невиконання саме законної вимоги державного виконавця.

Як встановлено апеляційним судом, жодних законних вимог до ОСОБА_1, який на законних підставах володів та користувався квартирою по АДРЕСА_1 у державного виконавця не було.

Чинним законодавством передбачено можливість притягнення до відповідальності за невиконання рішення суду саме боржника, що є однією з гарантій виконнання рішення суду, якою відповідач не скористався, переклавши обов'язок виконання судового рішення на особу, що в рішенні суду не зазначена.

Таким чином дії державного виконавця Франківського відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції Вітинського Т.М. щодо складання актів державного виконавця від 29 травня 2014 року та винесення в них відомостей щодо вчинення ОСОБА_1 перешкод у проведенні виконавчих дій щодо виконання виконавчого листа № 2/465/491/13 вчинені з перевищенням наданих повноважень, у зв'язку з чим їх слід визнати протиправними.

З огляду на вищевикладене, доводи апеляційної скарги позивача є суттєвими і складають підстави для висновку про порушення судом норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, через що постанову суду слід скасувати та прийняти нове рішення про задоволення заявленого позову з вищевикладених мотивів.

Керуючись ст. 160, 195, 197, 198, 202, 205, 207, 254 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Львівського окружного адміністративного суду від 14 серпня 2014 року у справі № 813/4211/14 - скасувати та прийняти нову постанову відповідно до якої позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати протиправними дії державного виконавця Франківського відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції Вітинського Т.М. щодо складання актів державного виконавця від 29 травня 2014 року та винесення в них відомостей щодо вчинення ОСОБА_1 перешкод у проведенні виконавчих дій щодо виконання виконавчого листа № 2/465/491/13.

Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 73,08грн. (сімдесят три гривні вісім копійок) судового збору.

Постанова набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, що беруть участь у справі, та може бути оскаржена протягом двадцяти днів після набрання нею законної сили шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуюча суддя Р.Б. Хобор

Судді Я.С. Попко

Р.П. Сеник