Справа № 336/311/15-а(2-а/336/34/2015)
Суддя: Бишевська Н.А.
Дата ухвалення: 2015-10-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

01 жовтня 2015 рокусправа № 336/311/15-а(2-а/336/34/2015)

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Бишевської Н.А.

суддів: Добродняк І.Ю Семененка Я.В.

за участю секретаря судового засідання: Горшкова В.В.,

без представників сторін

розглянувши у відкритому судовому засіданні

апеляційну скаргу ОСОБА_2, який діє в інтересах ОСОБА_3, неповнолітніх ОСОБА_4, ОСОБА_5

на постанову Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 14 серпня 2015 р. у справі № 336/311/15-а(2-а/336/34/2015)

за позовом ОСОБА_2, який діє в інтересах ОСОБА_3, неповнолітніх ОСОБА_4, ОСОБА_5

до Управління праці та соціального захисту населення Запорізької міської ради по Шевченківському району

про визнання протиправними дій, зобов'язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

16.01.2015 ОСОБА_2, який діє в інтересах ОСОБА_3, неповнолітніх ОСОБА_4, ОСОБА_5, звернувся до Шевченківського районного суду м.Запоріжжя з адміністративним позовом в якому (з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог від 28.05.2015, а. с.56, 57), просив:

- зобов'язати Управління праці та соціального захисту населення Запорізької міської ради по Шевченківському району зареєструвати ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5, як осіб, що переміщені з тимчасово окупованих територій України;

- зобов'язати УПСЗН Запорізької міської ради по Шевченківському району призначити адресні соціальні виплати ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 з дати реєстрації ОСОБА_2, а саме з 20.10.2014 у розмірі 2400 грн. на місяць;

- зобов'язати УПСЗН Запорізької міської ради по Шевченківському району подовжити соціальні виплати ОСОБА_2 згідно до постанови Кабінету міністрів України № 505 від 01.10.2014 з 20.04.2015.

Позовні вимоги обґрунтовані безпідставністю відмови відповідача у взятті позивача та членів його родини на облік.

Постановою Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 14 серпня 2015 р. у справі № 336/311/15-а(2-а/336/34/2015) у задоволенні вищевказаного адміністративного позову відмовлено.

Постанову суду мотивовано тим, що позивачем не доведено належним чином факту реєстрації членів його сім'ї на території АР Крим, що свідчить про відсутність підстав для їх реєстрації як внутрішньо переміщених з тимчасово окупованих територій України.

Не погодившись з ухвалою суду, ОСОБА_2, який діє в інтересах ОСОБА_3, неповнолітніх ОСОБА_4, ОСОБА_5, подано апеляційну скаргу, згідно якої скаржник просить скасувати постанову Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 14 серпня 2015 р. у справі № 336/311/15-а(2-а/336/34/2015), як таку що винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права, та прийняти нову постанову про задоволення позову. Скаржник, посилаючись на міжнародні нормативно-правові акти про правовий захист біженців, наполягає на наявності підстав для реєстрації його та членів його сім'ї як осіб, що внутрішньо переміщені з тимчасово окупованих територій України, та отримання в зв'язку з цим соціальних виплат.

УПСЗН Запорізької міської ради по Шевченківському району проти задоволення апеляційної скарги заперечує, вважає оскаржену постанову суду першої інстанції цілком обґрунтованою та правомірною.

Сторони по справі про час і місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином, що підтверджується повідомленнями про вручення поштового відправлення.

До судового засідання не з'явились представники сторін. Від позивача в справу надійшло клопотання про розгляд справи без участі позивача.

З урахуванням наявних в справі матеріалів, нез'явлення в судове засідання представників сторін, не перешкоджає розгляду скарги.

В хронології розвитку обставини справи свідчать про наступне:

Народжена 05.03.2003 ОСОБА_5 згідно свідоцтва про народження являється донькою ОСОБА_6 (а. с.13).

Згідно штампу у паспорті у період з 30.03.2000 зареєстрованим місцем проживання ОСОБА_6 було: АДРЕСА_2 (а. с.11, див. на зв.)

При цьому, 11.12.2007 зареєстровано шлюб ОСОБА_2 з ОСОБА_6, яка взяла прізвище чоловіка - ОСОБА_2 (а. с.12).

ОСОБА_2 являється інвалідом ІІ групи (а. с.9) і згідно штампу у паспорті у період з 31.07.2012 зареєстрованим місцем проживання ОСОБА_2 було: АДРЕСА_1 (а. с.10, див. на зв.).

Народжений 19.07.2010 ОСОБА_4 згідно свідоцтва про народження являється сином ОСОБА_2 і ОСОБА_3 (а. с.14).

26.11.2014 ОСОБА_2 звернувся до УПСЗН Запорізької міської ради по Шевченківському району з заявою про призначення допомоги ОСОБА_2, ОСОБА_3, неповнолітніх ОСОБА_4, ОСОБА_5

На вказану заяву Управлінням надано відповідь від 12.12.2014 № Б-87 (а. с.6, 7), згідно якої ОСОБА_2 звернувся до Управління 20.10.2014 з заявою про видачу довідки по взяття на облік особи, яка переміщуються, і в день звернення (20.10.2014) ОСОБА_2 видано довідку встановленої форми про взяття на облік, в яку було внесено відомості про неповнолітню дитину ОСОБА_4

В той же день ОСОБА_2 надана заява на оформлення щомісячної грошової допомоги особам, які переміщуються.

Рішенням Управління грошова допомога ОСОБА_2 призначена з 20.10.2014 по 19.04.2015 в розмірі 884 грн. щомісячно без урахування дитини.

Грошова допомога на неповнолітню дитину ОСОБА_4 не призначена відповідно до п.6 Постанови КМУ № 505, оскільки дитина, ОСОБА_4 з 03.08.2010 зареєстрований у м.Запоріжжя «адреса реєстрації вул.Чарівна 6.163, кв.12 та фактичне місця проживання співпадає).

Дана інформація з'ясована на підставі довідки про склад родини, яка знаходиться в особовій справі допомоги малозабезпеченим сім'ям, яку отримує родина ОСОБА_2 періоди з 01.04.2014 по 30.09.2014 та з 01.10.2014 по 31.03.2015.

Зазначена довідка видана Єдиною абонентською службою Центру обслуговування абонентів № 3 на ім'я дружини ОСОБА_3 про її реєстрацію за адресою АДРЕСА_1 з 30.03.2000. Також у довідці зазначено, що разом з ОСОБА_3 за вказаною адресою проживають та зареєстровані її діти: з 17.05.2006 - ОСОБА_5, 2003 р. н. з 03.08.2010 - ОСОБА_4, 19.07.2010 р. н.

Виходячи з вищезазначеного Управлінням встановлено, що дружина - ОСОБА_3 та діти - ОСОБА_5 та ОСОБА_4 на момент звернення ОСОБА_2 за оформленням щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг (згідно Постанови КМУ № 505) зареєстровані у м.Запоріжжя за адресою АДРЕСА_1, що не дає їм підстав для призначення зазначеної допомоги.

Також 26.11.2014 ОСОБА_2 звернувся до УПСЗН Запорізької міської ради по Шевченківському району з заявою про направлення запиту в Державну міграційну службу, на яку Управлінням повідомлено листом від 16.12.2014 № Б-82, що механізм надання щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг регулюється Порядком щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, затвердженим Постановою КМУ № 505 від 01.10.2014, яка набрала законної чинності 07.10.2014, в зв'язку чим Управління не вбачає підстав для направлення запиту в Державну міграційну службу з метою підтвердження факту реєстрації членів родини заявника в період до 17.04.2014, оскільки дата реєстрації осіб береться до уваги на момент вступу в дію зазначеної постанови (а. с.8).

Вважаючи дії відповідача з відмови у наданні статусу переміщених осіб та призначенні щомісячної адресної допомоги ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, а також вважаючи наявними у ОСОБА_2 підстав для продовження йому такої допомоги, як переміщеній особі, останній звернувся до суду з даним адміністративним позовом про зобов'язання УПСЗН Запорізької міської ради по Шевченківському району вчинити дії.

Перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_2, який діє в інтересах ОСОБА_3, неповнолітніх ОСОБА_4, ОСОБА_5, не підлягає задоволенню з таких підстав:

З 22.11.2014 набрав чинності Закон України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» від 20.10.2014 № 1706-VII (далі - Закон № 1706).

У статті 1 Закону № 1706 (в редакції на момент виникнення спірних відносин) наведено поняття внутрішньо переміщеної особи, згідно якого це громадянин України, який постійно проживає в Україні, якого змусили або який самостійно покинув своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, масових порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.

Згідно ч.3 ст.4 Закону № 1706 для отримання довідки внутрішньо переміщена особа має звернутися до структурного підрозділу місцевої державної адміністрації з питань соціального захисту населення за місцем фактичного проживання із заявою про отримання довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи.

Відповідно до ч.8 ст.4 Закону № 1706 довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи (далі - довідка) видається структурним підрозділом місцевої державної адміністрації з питань соціального захисту населення в день подання заяви, підписується та засвідчується уповноваженою посадовою особою цього структурного підрозділу без сплати будь-яких платежів та зборів, включаючи як першу видачу такої довідки, так і в разі повторної її видачі у випадку втрати, пошкодження або з метою продовження її дії.

Термін дії такої довідки становить шість місяців з моменту її видачі.

У випадку продовження дії обставин, що визначені у статті 1 цього Закону, термін дії такої довідки може бути продовжено на наступні шість місяців, для чого внутрішньо переміщена особа має повторно звернутися за фактичним місцем свого проживання до відповідного структурного підрозділу відповідної місцевої державної адміністрації з питань соціального захисту населення.

При цьому у частині 11 вказаної статті зазначено, що заявнику може бути відмовлено у видачі довідки, продовженні її дії або скасовано її дію, якщо:

1) відсутні обставини, що спричинили внутрішнє переміщення, визначені у статті 1 цього Закону, або обставини, що раніше існували, істотно змінились;

2) у державних органів наявні відомості про подання завідомо неправдивих відомостей для отримання довідки;

3) заявник втратив документи, що посвідчують його особу та підтверджують громадянство України, до їх відновлення.

У день подання заяви заявнику видається довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи або в той же день видається рішення про підстави відмови за підписом керівника такого органу соціального захисту, що здійснює облік внутрішньо переміщеної особи.

У випадку відмови у продовженні терміну дії такої довідки або скасування її дії заявнику письмово повідомляються підстави такої відмови.

Особа має право звернутися із заявою повторно, якщо в неї з'явилися підстави, визначені в статті 1 цього Закону, або оскаржити таке рішення про відмову до суду.

У разі неотримання довідки або письмово оформленого рішення про відмову протягом одного дня з такого звернення особа має право звернутися до суду щодо оскарження протиправних дій чи бездіяльності такого органу та його посадових осіб.

Також, стаття 13 Закону № 1706 визначає, що рішення, дії чи бездіяльність державних органів, органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб можуть бути оскаржені до суду в порядку, визначеному законом.

Крім того, у п.1 ч.2 ст.17 КАС України встановлено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема: спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Отже, якщо суб'єктом владних повноважень (яким є у даних правовідносинах УПСЗН Запорізької міської ради по Шевченківському району) надано відмову у задоволенні будь-яких вимог заявника (на задоволення яких, на думку заявника, він має право), такий заявник (яким у даних правовідносинах є ОСОБА_2.) може звернутись до суду за захистом порушеного права з адміністративним позовом про визнання протиправними дій чи про оскарження рішення (відмови) суб'єкту владних повноважень.

Разом з тим, колегія суддів звертає увагу на те, що протиправність відмови, викладеної у листі Управління від 12.04.2014 № Б-87, ОСОБА_2 не оскаржена, тобто ОСОБА_2 не висунуто позовну вимогу про визнання протиправною і скасування вказаної відмови Управління, викладеної у листі від 12.04.2014 № Б-87, або дій з вчинення такої відмови.

ОСОБА_2 лише заявлено позовні вимоги про зобов'язання УПСЗН Запорізької міської ради по Шевченківському району вчинити певні дії:

- зареєструвати осіб, в інтересах яких він виступає, як осіб, що переміщені з тимчасово окупованих територій України,

- призначити адресні соціальні виплати особам, в інтересах яких він виступає, з дати реєстрації ОСОБА_2, а саме з 20.10.2014 у розмірі 2400 грн. на місяць;

- подовжити соціальні виплати ОСОБА_2 з 20.04.2015.

Проте, у разі задоволення судом таких позовних вимог про зобов'язання Управління вчинити вищевказані дії суд першої інстанції фактично здійснив би втручання у дискреційні повноваження Управління праці та соціального захисту населення, оскільки вирішення питання щодо вчинення дій, передбачених актами законодавства стосовно спірних питань щодо переміщених осіб, здійснюється виключно цим Управлінням та його територіальними органами, як суб'єктами владних повноважень, і суд не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу державної влади.

Відповідно до Рекомендацій № К(80)2 щодо здійснення дискреційних повноважень адміністративними органами, прийнята Комітетом Міністрів Ради Європи 11 березня 1980 термін «дискреційне повноваження» означає повноваження, яке надає адміністративному органу певний ступінь свободи під час прийняття рішення, таким чином даючи йому змогу вибрати з кількох юридично допустимих рішень те, яке буде найбільш прийнятним.

Отже, дискреційними є повноваження, які залишають державному органу чи його посадовій особі свободу розсуду після з'ясування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, і приймаючи судове рішення про зобов'язання зареєструвати осіб, як переміщених з тимчасово окупованих територій України та про призначення і подовження адресних соціальних виплат, суд би позбавив відповідача свободи розсуду, що є неприпустимим.

Таким чином, наведене свідчить про невірність обрання ОСОБА_2 способу захисту порушеного права при зверненні з даним адміністративним позовом до суду, що являється окремою підставою для відмови у задоволенні такого позову.

Стосовно суті спірних відносин колегія суддів зазначає наступне:

Як зазначено вище, згідно абз.1 ч.1 ст.1 Закону № 1706 внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, який постійно проживає в Україні, якого змусили або який самостійно покинув своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, масових порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.

При цьому, у ч.2 ст.1 Закону № 1706 передбачено, що адресою покинутого місця проживання внутрішньо переміщеної особи в розумінні цього Закону визнається адреса місця проживання особи на момент виникнення обставин, зазначених у частині першій цієї статті.

Положеннями ч.ч.1, 2, 4 ,7 ст.4 Закону № 1706 визначено, що факт внутрішнього переміщення підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи.

Підставами для взяття на облік внутрішньо переміщеної особи є наявність реєстрації місця проживання на території, де виникли обставини, зазначені в статті 1 цього Закону, на момент їх виникнення.

Заява внутрішньо переміщеною особою подається особисто, а дітьми, дітьми-сиротами, дітьми, позбавленими батьківського піклування, недієздатними особами або особами, дієздатність яких обмежено, - через законного представника (далі - заявник). У випадку відсутності законного представника у дітей-сиріт або дітей, позбавлених батьківського піклування, або якщо діти прибувають без супроводження, таку заяву від їх імені подають органи опіки та піклування, що розташовані за місцем виявлення таких дітей.

Заява підписується заявником або його законним представником, який дає згоду на обробку, використання, зберігання його персональних даних та персональних даних осіб, законним представником яких він є.

Разом із заявою заявник подає:

документ, що посвідчує особу та підтверджує громадянство України, або тимчасове посвідчення, що підтверджує особу громадянина України;

у разі наявності - документ, що підтверджує факт проживання на території адміністративно-територіальної одиниці, з якої здійснюється внутрішнє переміщення у зв'язку з обставинами, визначеними у статті 1 цього Закону (документ, що підтверджує громадянство України, посвідчує особу чи її спеціальний статус з відміткою про реєстрацію місця проживання, військовий квиток з відомостями про проходження військової служби, трудова книжка із записами про здійснення трудової діяльності, документ, що підтверджує право власності на нерухоме майно);

у разі необхідності - свідоцтво про народження дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування.

У разі подачі заяви законним представником додатково подаються:

документ, що посвідчує особу законного представника;

документ, що підтверджує повноваження особи як законного представника, крім випадків, коли законними представниками є батьки (усиновлювачі).

Відповідно до ч.ч.1, 2 Закону № 1706 довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи засвідчує місце проживання внутрішньо переміщеної особи на період наявності підстав, зазначених у статі 1 цього Закону.

Територіальний підрозділ центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), проставляє у довідці про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи відмітку про реєстрацію місця проживання, в якій зазначається:

1) адреса фактичного проживання, за якою внутрішньо переміщеній особі може бути вручено офіційну кореспонденцію (місце фактичного проживання); або

2) адреса структурного підрозділу місцевої державної адміністрації з питань соціального захисту населення; або

3) адреса територіального підрозділу центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції).

При цьому відмітка про реєстрацію місця проживання внутрішньо переміщеної особи не вноситься до її паспортного документа.

Механізм видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи регулюється Порядком оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затвердженим Постановою КМУ «Про облік внутрішньо переміщених осіб» від 01.10.2014 № 509, яка набрала чинності 08.10.2014 (далі - Порядок № 509).

Крім того, Постановою КМУ від 01.10.2014 № 505 (яка набрала чинності 07.10.2014) затверджено Порядок надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг (далі - Порядок № 505), яким надання щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг (далі - грошова допомога).

Згідно п.2 Порядку № 505 (в редакції на момент виникнення спірних відносин) грошова допомога надається громадянам України, іноземцям та особам без громадянства, які постійно проживають на території України і переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції (далі - особа, яка переміщується), а також стоять на обліку в структурних підрозділах з питань соціального захисту населення районних, районних у м.Києві держадміністрацій, структурних підрозділах з питань соціального захисту населення виконавчих органів міських, районних у містах (у разі утворення) рад (далі - уповноважені органи), з дня звернення за її призначенням та виплачується по місяць зняття з такого обліку включно, але не більше ніж шість місяців.

Відповідно до п.3 Порядку № 505 грошова допомога особам, які переміщуються, призначається на сім'ю та виплачується одному з її членів за умови надання письмової згоди довільної форми про виплату грошової допомоги цій особі від інших членів сім'ї (далі - уповноважений представник сім'ї) у таких розмірах:

для непрацездатних осіб (пенсіонери, інваліди, діти) - 884 гривні на одну особу (члена сім'ї);

для працездатних осіб - 442 гривні на одну особу (члена сім'ї).

Загальна сума допомоги на сім'ю розраховується як сума розмірів допомоги на кожного члена сім'ї та не може перевищувати 2 400 гривень.

Якщо у складі сім'ї, якій призначено грошову допомогу, відбулися зміни, розмір грошової допомоги перераховується з місяця, наступного за місяцем виникнення таких змін, за заявою уповноваженого представника сім'ї або інформацією компетентного органу.

Таким чином, для отримання статусу внутрішньо переміщеної особи у розмінні Закону № 1706 необхідно звернутись з відповідною заявою до органів УПСЗН з доданням документу, який би підтверджував факт проживання заявника (чи осіб, яких заявник представляє) на території адміністративно-територіальної одиниці, з якої здійснюється внутрішнє переміщення.

У разі підтвердження цього факту Управлінням видається довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи.

В свою чергу така довідка слугує підставою для призначення грошової допомоги, передбаченої Порядком № 505, за відповідною заявою переміщеної особи (або її законного представника).

Тобто, у разі отримання статусу внутрішньо переміщеної особи, така особа має право на отримання грошової допомоги, передбаченої Порядком № 505.

Як зазначено вище, згідно штампу у паспорті зареєстрованим місцем проживання ОСОБА_3 було: АДРЕСА_2 з 30.03.2000.

При цьому, з довідок про склад родини, виданих на ім'я ОСОБА_3 Центру обслуговування абонентів № 3 Єдиної абонентської служби Запорізької міської ради 17.04.2014 за № 2135, 04.12.2014 за № 6615, 05.12.2014 за № 6673 (а. с.35, 36), вбачається, що:

- ОСОБА_3 зареєстрована адресою АДРЕСА_1;

- її родина складається з шести осіб, які також зареєстровані за вказаною адресою проживають, серед яких: з 17.05.2006 - ОСОБА_5, 2003 р. н., з 03.08.2010 - ОСОБА_4, 19.07.2010 р. н.

Разом з тим, ОСОБА_2 у складі родини ОСОБА_3 не зазначений.

Посилання скаржника на те, що вказані довідки не мають юридичної сили і не створюють правових наслідків з огляду на те, що Центр обслуговування абонентів № 3 Єдиної абонентської служби Запорізької міської ради не наділений у відповідності до Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» правами ведення реєстраційного обліку місця проживання і місця перебування фізичних осіб в Україні, колегія суддів вважає неправомірними, оскільки відсутність у зазначеного Центру ведення реєстраційного обліку місця проживання і місця перебування фізичних осіб в Україні не свідчить про те, що відомості, вказані у довідках про склад родини від 17.04.2014, від 04.12.2014 та від 05.12.2014, є такими, що не відповідають дійсності.

Положеннями Кодексу адміністративного судочинства України передбачається не лише обов'язок суб'єкта владних повноважень (відповідача у справі) щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності (ч.2 ст.71 КАС України), але й обов'язок кожної сторони довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення (ч.1 ст.71 КАС України).

Позивач зі свого боку у доказ наявності у ОСОБА_3, ОСОБА_4 і ОСОБА_5 підстав для отримання статусу внутрішньо переміщених осіб надав:

- довідку від 25.03.2014 про склад сім'ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб, видана ОСОБА_2, згідно якої до складу його сім'ї по факту проживання: АДРЕСА_1, входять, крім ОСОБА_2, ОСОБА_3, дочка - ОСОБА_5 та син ОСОБА_4 (а. с.15);

Вказана довідка від 25.03.2014 видана «Уполномоченным представителем управляющей компании ООО «НВВ-Ойл» ОСОБА_8 з печтакою, з якої вбачається місце реєстрації ООО «НВВ-Ойл - місце Запоріжжя, по формі, затвердженій Наказом Мінпраці та соцполітики України від 22.07.2003 № 204,

Даним Наказом Мінпраці та соцполітики України від 22.07.2003 № 204 затверджено форму Декларації про доходи та майновий стан осіб, які звернулися за призначенням усіх видів соціальної допомоги, та довідки про склад сім'ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/ будинку осіб, що додаються.

При цьому, у преамбулі до наведеної форми вказаної довідки про склад сім'ї… зазначено, що ця довідка «Заповнюється відповідним підприємством (організацією) або виконавчим органом сільської (селищної) ради за місцем реєстрації сім'ї».

Тобто, з огляду на те, що у довідці про склад сім'ї… від 25.03.2014 зазначено місце проживання ОСОБА_2 АР Крим, заповнення цієї довідки повинно було здійснюватись за «…відповідним підприємством (організацією) або виконавчим органом сільської (селищної) ради за місцем реєстрації сім'ї», тобто на території АР Крим, а не «Уполномоченным представителем управляющей компании ООО «НВВ-Ойл» з реєстрацією у місті Запоріжжі, без надання доказів наявності повноважень і у вказаного ООО «НВВ-Ойл» і у «уповноваженого» Корнієнка на видачу цієї довідки.

Довідка від 14.12.2012, підписана заступником директора ООО «НВВ-Ойл», згідно якої станом на 31.12.2015 функції по управлінню будинком АДРЕСА_1, і забезпечення його належної експлуатації здійснює Ялтинська філія ТОВ «НВВ-Ойл» на підставі договору від 03.09.2011 з Міністерством ЖКГ АР Крим (а. с.16), не може являтись доказом заявлених позивачем обставин через вказані невідповідності у датах, а також через відсутність належних доказів того, що Ялтинська філія ТОВ «НВВ-Ойл» здійснює функції по управлінню будинком АДРЕСА_1, що саме ТОВ «НВВ-Ойл» має право на зайняття діяльністю з управління будинками, у т. ч. і на території АР Крим наприкінці 2015 року.

- карточку прописки за Формою № 16, згідно якої ОСОБА_2 прибув до АР Крим з 31.07.2012, а з ним за адресою проживання (АДРЕСА_1) проживають:

ОСОБА_5, яка прописана постійно з 07.06.2007;

ОСОБА_4, який прописаний постійно з 22.09.2010 (а. с.17)

- картку тимчасової реєстрації особи видана, згідно якої ОСОБА_3 з 17.10.2013 прибула до АР Крим; строк реєстрації з 17.10.2013 по 17.10.2014 (а. с.70).

За твердженням позивача картка тимчасової реєстрації та карточка прописки за Формою № 16 затверджені Наказом МВС України від 22.11.2012 № 1077 «Про затвердження порядку реєстрації місця проживання та місця перебування фізичних осіб в Україні та зразків необхідних для цього документів», зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 18.12.2012 за № 2109/22421.

Проте, ані даний Наказ, ані Додатки до нього не містять таких форм документів, як картка тимчасової реєстрації та карточка прописки за Формою № 16.

Згідно положень ст.29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово.

Місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров'я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна.

Місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров'я, в якому вона проживає.

Фізична особа може мати кілька місць проживання.

У відповідності до визначень, наведених у статті 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11.12.2003 № 1382-IV (в редакції на момент виникнення спірних відносин):

місце перебування - адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком менше шести місяців на рік;

місце проживання - житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає постійно або тимчасово;

реєстрація - внесення інформації до Єдиного державного демографічного реєстру та до паспортного документа про місце проживання або місце перебування особи із зазначенням адреси житла;

довідка про реєстрацію місця проживання або місця перебування - документ, який видається органом реєстрації особі за її вимогою та підтверджує реєстрацію місця проживання або місця перебування особи;

документи, до яких вносяться відомості про місце проживання та місце перебування особи, - паспорт громадянина України, тимчасове посвідчення громадянина України, довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, посвідка на постійне проживання, посвідка на тимчасове проживання, посвідчення біженця, посвідчення особи, яка потребує додаткового захисту, посвідчення особи, якій надано тимчасовий захист, довідка про звернення за захистом в Україні.

Згідно ст.6 вказаного Закону громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які постійно або тимчасово проживають в Україні, зобов'язані протягом десяти днів після прибуття до нового місця проживання зареєструвати місце проживання.

Реєстрація місця проживання особи здійснюється в день подання особою документів.

За приписами статті 11 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» реєстрація місця проживання та місця перебування осіб здійснюється органом реєстрації.

Центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері реєстрації фізичних осіб, затверджує відповідно до закону порядок реєстрації місця проживання та місця перебування осіб в Україні, зразки документів, необхідних для реєстрації і зняття з реєстрації місця проживання та місця перебування.

За вищевказаним Порядком реєстрації місця проживання та місця перебування фізичних осіб в Україні та зразків необхідних для цього документів, затвердженим Наказом МВС України від 22.11.2012 № 1077, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 18.12.2012 за № 2109/22421 (далі - Порядок № 1077) реєстрація місця проживання або місця перебування особи - внесення інформації до Єдиного державного демографічного реєстру про місце проживання або місце перебування особи із зазначенням адреси, за якою з особою може вестися офіційне листування або вручення офіційної кореспонденції.

Відомості про місце проживання та місце перебування особи вносяться до паспорта громадянина України, тимчасового посвідчення громадянина України, посвідки на постійне проживання, посвідки на тимчасове проживання, посвідчення біженця, посвідчення особи, яка потребує додаткового захисту, посвідчення особи, якій надано тимчасовий захист (далі - паспортний документ), довідки про звернення за захистом в Україні (п.1.2 Порядку №1077).

Реєстрація/зняття з реєстрації місця проживання/перебування здійснюється управліннями, відділами (секторами) Державної міграційної служби України (далі - ДМС ) в районах, районах у містах, містах обласного, республіканського (Автономної Республіки Крим) значення (далі - територіальний підрозділ ДМС ) у день подання особою документів. Реєстрація місця проживання особи може бути здійснена з одночасним зняттям з реєстрації попереднього місця проживання (п.1.3 Порядку № 1077).

Згідно п.1.6 Порядку № 1077 ведення реєстраційного обліку місця проживання та місця перебування осіб в Україні (далі - реєстраційний облік) здійснюється територіальними підрозділами ДМС України та адресно-довідковими підрозділами територіальних органів ДМС України з дотриманням вимог законодавства про захист персональних даних.

У територіальному підрозділі ДМС України картотеки складаються з відомостей про реєстрацію у формі картки реєстрації особи (додаток 1) та адресної картки (додаток 2), а в адресно-довідковому підрозділі територіального органу ДМС України - талона зняття з реєстрації місця проживання в Україні (додаток 3) та відомостей про реєстрації місця проживання особи (додаток 4).

У момент реєстрації в АР Крим ОСОБА_2 (31.07.2012) виконання функцій з ведення реєстраційного обліку місця проживання та перебування фізичних осіб в Україні та надання інформації про реєстрацію/зняття з реєстрації місця проживання та місця перебування фізичних осіб в Україні до завершення формування системи органів Державної міграційної служби України залишено за органами внутрішніх справ відповідно до пункту 2 Наказу МВС України «Про затвердження Інструкції з ведення реєстраційного обліку місця проживання та місця перебування фізичних осіб в Україні органами Державної міграційної служби України» від 13.04.2012 № 321, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22.06.2012 за № 1046/21358 (який втратив чинність на підставі Наказу Міністерства внутрішніх справ № 1077 від 22.12.2012).

З наведених норм вбачається, що не дивлячись на право мати декілька місць проживання, особа повинна зареєструвати протягом певного строку місце свого проживання шляхом подання заяви до територіального підрозділу ДМС України, а також зареєструвати зняття з такої реєстрації у разі вибуття з зареєстрованого місця проживання.

Відповідно до п.2.5 Порядку оформлення і видачі паспорта громадянина України затвердженого Наказом МВС України 13.04.2012 № 320, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 02.07.2012 за № 1089/21401, на сторінках від одинадцятої до шістнадцятої проставляється штамп реєстрації місця проживання особи (додаток 3) та штам зняття з реєстрації місця проживання особи (додаток 4), які заповнюються відповідно до поданих документів. При обміні паспорта відомості про реєстрацію (зняття з реєстрації) місця проживання переносяться із паспорта, що підлягає обміну. Зазначені штампи не проставляються, якщо оформити реєстрацію водночас з оформленням паспорта немає можливості.

З наведених норм вбачається, що підтвердженням реєстрації певного місця проживання особи для громадянина України може бути або паспорт, або інформація з Єдиного державного демографічного реєстру про місце проживання.

При цьому, колегія суддів звертає увагу на відсутність у вищевказаних нормативно-правових актах, а також в інших нормативно-правових актах чинного законодавства України таких форм документів, як картка тимчасової реєстрації та карточка прописки за Формою №16.

Поряд з цим, колегія суддів вважає необґрунтованими посилання скаржника на те, що відповідачем неправомірно відмовлено листом від 16.12.2014 № Б-82 у направленні запиту в Державну міграційну службу для підтвердження реєстрації його і осіб, в інтересах яких він діє, оскільки у пункті 8.1 Порядку № 1077 встановлено, що відомості про місце проживання/перебування особи та інші персональні дані особи надаються адресно-довідковими підрозділами територіальних органів ДМС України і підрозділами ДМС України за запитами осіб, органів державної влади, підприємств, установ, організацій, закладів щодо доступу до персональних даних за формою, наведеною в додатку 18 до цього Порядку (далі - запити), та оформлюються відповідно до частини четвертої статті 16 Закону України «Про захист персональних даних» за умови згоди суб'єкта персональних даних, наданої володільцю бази персональних даних на обробку цих персональних даних, або відповідно до вимог закону.

Тобто у ОСОБА_2 наявне право на самостійне отримання в органах ДМС України потрібної йому інформації щодо реєстрації його місця проживання і осіб, законним представником яких він являється, без запиту УПСЗН.

За приписами ч.ч.1, 3, 4 ст.70 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування.

Докази, одержані з порушенням закону, судом при вирішенні справи не беруться до уваги.

Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Згідно ч.2 ст.1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15.04.2014 № 1207-VII (з урахуванням змін, внесених Законом № 685-VІІІ від 15.09.2015) датою початку тимчасової окупації є 20 лютого 2014 року.

У ч.ч.1-3 ст.9 даного Закону передбачено, що державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом.

Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків.

Отже, вищевказана картка тимчасової реєстрації та картка прописки за Формою №16, які, на думку скаржника, підтверджують місце проживання ОСОБА_3 та дітей - ОСОБА_5 і ОСОБА_4 на момент початку тимчасової окупації АР Крим у смт.Гурзуф, не є належними доказами у розумінні ч.4 ст.70 КАС України.

Водночас, належним доказом розумінні ч.4 ст.70 КАС України є дані паспорту ОСОБА_3, згідно штампу у якому у період з 30.03.2000 зареєстрованим місцем проживання цієї особи було: АДРЕСА_2 (а. с.11, див. на зв.).

Отже, враховуючи зазначене, а також беручи до увагу суперечливі дані документів, наданих в обґрунтування своєї позиції позивачем, колегія суддів, як і суд першої інстанції не вбачає законних підстав для висновку щодо протиправності відмови Управління у наданні ОСОБА_3, ОСОБА_5 та ОСОБА_4 статусу внутрішньо переміщених осіб, що в свою чергу, свідчить і про відсутність законних підстав для призначення цим особам грошової допомоги, передбаченої Порядком № 505.

Також колегія суддів вважає недоведеним наявності у позивача права на подовження соціальних виплат (грошової допомоги, передбаченої Порядком № 505) з 20.04.2015.

При цьому, позивачем не заперечується, що рішенням Управління грошова допомога ОСОБА_2 призначена з 20.10.2014 по 19.04.2015 в розмірі 884 грн. щомісячно.

Як вбачається з вищенаведеної ч.8 ст.4 Закону № 1706 термін дії довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи становить шість місяців з моменту її видачі.

У випадку продовження дії обставин, що визначені у статті 1 цього Закону № 1706, термін дії такої довідки може бути продовжено на наступні шість місяців, для чого внутрішньо переміщена особа має повторно звернутися за фактичним місцем свого проживання до відповідного структурного підрозділу відповідної місцевої державної адміністрації з питань соціального захисту населення.

Разом з тим, з матеріалів справи не вбачається, щоб мало місце з боку ОСОБА_2 повторне звернення до Управління з заявою про продовження терміну дії довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи на наступні шість місяців, і у задоволенні цієї заяви ОСОБА_2 відповідачем було відмовлено.

Щодо посилань скаржника на допущення судом першої інстанції порушення норм процесуального права (ст.28 КАС України), яке полягає у тому, що оскаржену постанову суду від 14.08.2015 у даній адміністративній справі винесено неповноважним суддею, з огляду на наявність ухвали від 04.02.2015, то колегія суддів зазначає наступне:

04.02.2015 суддя суду першої інстанції ОСОБА_10 винесла ухвалу про відкриття провадження у справі, повернувши ОСОБА_2 позов в частині, яка стосувалась порушених прав ОСОБА_3 і ОСОБА_5 (а. с.28), що було оскаржено позивачем.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 31.03.2015 вищевказану ухвалу суду від 04.02.2015 в оскарженій позивачем частині скасовано (а.с.45).

Стаття 28 КАС України встановлює недопустимість повторної участі судді в розгляді адміністративної справи.

При цьому, така недопустимість полягає, зокрема, у тому, що «Суддя, який брав участь у вирішенні адміністративної справи в суді першої інстанції, не може брати участі у вирішенні цієї ж справи в судах апеляційної і касаційної інстанцій, у перегляді справи Верховним Судом України, а також у новому її розгляді у першій інстанції після скасування попередньої постанови або ухвали про закриття провадження в адміністративній справі» (ч.1 ст.28 КАС України).

Тобто недопустимою є участь судді у новому розгляді справи, яку суддя вже розглядав у першій інстанції лише у випадку скасування попередньої постанови суду або ухвали про закриття провадження в адміністративній справі, чого під час розгляду даної адміністративної справ не мало місця.

Відповідно до ст.200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Водночас згідно положень ст.202 КАС України підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення, зокрема, є неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

З огляду на вище викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції під час розгляду справи по суті правильно вирішив справу, ухваливши законне та обґрунтоване рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Отже, передбачених статтею 202 КАС України підстав для скасування постанови суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення не вбачається, у зв'язку з чим колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 196, 198, 200, 205, 206 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, який діє в інтересах ОСОБА_3, неповнолітніх ОСОБА_4, ОСОБА_5 на постанову Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 14 серпня 2015 р. у справі № 336/311/15-а(2-а/336/34/2015) - залишити без задоволення.

Постанову Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 14 серпня 2015 р. у справі № 336/311/15-а(2-а/336/34/2015) - залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили відповідно до ст. 254 КАС України та може бути оскаржена відповідно до ст. 212 КАС України.

Головуючий: Н.А. Бишевська

Суддя: І.Ю. Добродняк

Суддя: Я.В. Семененко