Справа № 2-а-4811/10/0270
Суддя: Сапальова Т.В.
Дата ухвалення: 2015-11-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 2-а-4811/10/0270

Головуючий у 1-й інстанції: Вергелес А.В.

Суддя-доповідач: Сапальова Т.В.

03 листопада 2015 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Сапальової Т.В.

суддів: Боровицького О. А. Граб Л.С. ,

за участю:

секретаря судового засідання: Литвинюка С.О.,

представника позивача: Бондара О.В.,

представника відповідача: Гаєвик Я.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Новобуд" на постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 03 серпня 2015 року у справі за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Новобуд" до Крижопільської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Вінницькій області, третя особа - Ямпільське відділення Крижопільської міжрайонної державної податкової інспекції, про визнання недійсними податкових повідомлень-рішень,

В С Т А Н О В И В :

в листопаді 2010 року товариство з обмеженою відповідальністю "Новобуд" звернулось до Вінницького окружного адміністративного суду з позовом до Крижопільської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Вінницькій області, третя особа - Ямпільське відділення Крижопільської міжрайонної державної податкової інспекції, про визнання недійсними податкових повідомлень-рішень №/0, №/0 та №/0 від 02 липня 2010 року.

Постановою Вінницького окружного адміністративного суду від 01 лютого 2011 року, залишеною без змін відповідно до ухвали Вінницького апеляційного адміністративного суду від 04 травня 2011 року, позов задоволено.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 19 лютого 2015 року скасовано постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 01 лютого 2011 року та ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 04 травня 2011 року та направлено справу до суду першої інстанції на новий розгляд.

Постановою Вінницького окружного адміністративного суду від 03 серпня 2015 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з прийняти рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову, якою позовні вимоги задовольнити.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав вимоги апеляційної скарги та просив її задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечив проти доводів апеляційної скарги, у зв'язку з чим просив залишити її без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін, виходячи з наступного.

Так, судом першої інстанції встановлено, що на підставі п. 1 ст. 11 Закону України "Про державну податкову службу в Україні", посадовою особою Ямпільського відділення Крижопільської міжрайонної державної податкової інспекції проведено невиїзну документальну перевірку своєчасності сплати земельного податку ТОВ "Новобуд" за жовтень-грудень 2003 року; січень-квітень 2004 року; січень, квітень, липень, серпень, жовтень, листопад, грудень 2005 року; січень-грудень 2006 року; січень, березень - вересень, листопад, грудень 2007 року; січень-червень 2008 року; травень, червень 2009 року, про що складено акт №126-1800 від 22.06.2010р. (а. с. 16-18). Під час проведення вказаної перевірки посадовою особою відповідача встановлено, що станом на 18.05.2007р. за позивачем рахувався податковий борг по земельному податку в загальній сумі 45717 грн. 42 коп.. Згідно з висновком контролюючого органу, за період, що підлягав перевірці ТОВ "Новобуд" проводилась сплата узгоджених податкових зобов'язань, які рахувались в податковому боргу, розстрочених податкових зобов'язань та податкових зобов'язань, що були самостійно узгоджені, у зв'язку з чим до позивача було застосовано фінансові санкції.

Так, за результатами невиїзної документальної перевірки своєчасності сплати земельного податку ТОВ "Новобуд", відповідачем прийнято податкові повідомлення-рішення, якими позивачу визначено штраф за несвоєчасну сплату земельного податку на загальну суму 20676 грн. 94 коп., зокрема:

- №/0 від 02.07.2010р. (том 1, а. с. 21) у розмірі 515 грн. 27 коп. за затримку сплати узгодженої суми податкового зобов'язання до 30 календарних днів;

- №/0 від 02.07.2010р. (том 1, а. с. 20) у розмірі 825 грн. 12 коп. за затримку сплати узгодженої суми податкового зобов'язання до 77 календарних днів;

- №/0 від 02.07.2010р. (том 1, а. с. 20) у розмірі 19336 грн. 55 коп. за затримку сплати узгодженої суми податкового зобов'язання до 1264 календарних днів.

Не погодившись з прийнятими податковими повідомленнями-рішеннями, позивач звернувся з адміністративним позовом до суду.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що в судовому засіданні було доведено той факт що Крижопільська ОДПІ, приймаючи податкові повідомлення-рішення №/0, №/0, №/0 від 02.07.2010р діяла правомірно, на підставі наданих законом повноважень.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції по суті спору, виходячи з наступного.

Вищий адміністративний суд України, скасовуючи рішення судів першої та апеляційної інстанцій, виходив з того, що судами не було враховано положення Закону України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами", який є спеціальним законом з питань оподаткування.

Відповідно до ч. 5 ст. 227 КАС України висновки і мотиви, з яких скасовані рішення, є обов'язковими для суду першої чи апеляційної інстанції при розгляді справи.

Закон України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами" є спеціальним законом з питань оподаткування, який установлює порядок погашення зобов'язань юридичних або фізичних осіб перед бюджетами та державними цільовими фондами з податків і зборів (обов'язкових платежів), включаючи збір на обов'язкове державне пенсійне страхування та внески на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, нарахування і сплати пені та штрафних санкцій, що застосовуються до платників податків контролюючими органами, у тому числі за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності, та визначає процедуру оскарження дій органів стягнення.

Відповідно до п. 5.1 ст. 5 Закону України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами" податкове зобов'язання, самостійно визначене платником податків у податковій декларації, вважається узгодженим з дня подання такої податкової декларації.

Згідно з п.п. 5.3.1 п. 5.3 ст. 5 Закону України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами" платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом десяти календарних днів, наступних за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого підпунктом 4.1.4 пункту 4.1 статті 4 цього Закону для подання податкової декларації.

П. 5.4 Закону України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами" визначено, що узгоджена сума податкового зобов'язання, не сплачена платником податків у строки, визначені цією статтею, визнається сумою податкового боргу платника податків.

Відповідно до п.п. 17.1.7 п. 17.1 ст. 17 Закону України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами" у разі коли платник податків не сплачує узгоджену суму податкового зобов'язання протягом граничних строків, визначених цим Законом, такий платник податку зобов'язаний сплатити штраф у таких розмірах: при затримці до 30 календарних днів, наступних за останнім днем граничного строку сплати узгодженої суми податкового зобов'язання, - у розмірі десяти відсотків погашеної суми податкового боргу; при затримці від 31 до 90 календарних днів включно, наступних за останнім днем граничного строку сплати узгодженої суми податкового зобов'язання, - у розмірі двадцяти відсотків погашеної суми податкового боргу; при затримці, що є більшою 90 календарних днів, наступних за останнім днем граничного строку сплати узгодженої суми податкового зобов'язання, - у розмірі п'ятдесяти відсотків погашеної суми податкового боргу.

Згідно з розрахунками № 452 від 29.01.2009 р., № 390 від 30.01.2008р. позивачем затримано сплату грошового зобов`язання за визначені періоди терміном до 30 днів, в зв`язку з чим нараховано штраф у розмірі 10% погашеної суми податкового боргу; згідно з розрахунком №390 від 30.01.2008 р. позивачем затримано сплату грошового зобов`язання за визначені періоди терміном до 90 днів, в зв`язку з чим нараховано штраф у розмірі 20% погашеної суми податкового боргу; згідно з рештою розрахунків, зазначених в рішенні про розгляд первинної скарги №4778/25 від 09.09.2010р. (том 1, а. с. 27-29) позивачем затримано сплату грошового зобов`язання за визначені періоди терміном більше 90 днів, в зв`язку з чим нараховано штраф у розмірі 50% погашеної суми податкового боргу.

Вінницьким апеляційним адміністративним судом витребувано у товариства з обмеженою відповідальністю "Новобуд" платіжні доручення зі сплати земельного податку, копії яких долучені до матеріалів справи.

Колегією суддів оглянуто в судовому засіданні надані позивачем платіжні доручення та не встановлено, що відповідно до останніх позивачем здійснювались поточні платежі зі сплати земельного податку та якими не спростовуються доводи податкового органу щодо прострочення сплати позивачем плати за землю.

Колегія суддів відхиляє посилання позивача на ст. 250 Господарського кодексу України, відповідно до якої адміністративно-господарські санкції можуть бути застосовані до суб'єкта господарювання протягом шести місяців з дня виявлення порушення, але не пізніш як через один рік з дня порушення цим суб'єктом встановлених законодавчими актами правил здійснення господарської діяльності, крім випадків, передбачених законом.

Відповідно до абзацу 6 п. 1 ст. 4 Господарського кодексу України не є предметом регулювання цього Кодексу адміністративні та інші відносини управління за участі суб'єктів господарювання, в яких орган державної влади або місцевого самоврядування не є суб'єктом, наділеним господарською компетенцією, і безпосередньо не здійснює організаційно-господарських повноважень щодо суб'єкта господарювання.

Таким чином, і правовідносини, що розглядаються, де орган державної влади в особі органу державної податкової інспекції безпосередньо не здійснює організаційно-господарських повноважень щодо суб'єкта господарювання, не можуть бути предметом регулювання Господарського кодексу України.

Враховуючи викладене, застосовані до позивача штрафні санкції не є адміністративно-господарською санкцією у розумінні норм Господарського кодексу України, а тому відсутні підстави щодо застосування до спірних правовідносин строків застосування санкцій передбачених статтею 250 вказаного Кодексу.

Відповідно до п.п. 15.1.1 п. 15.1 ст. 15 Закону України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами" за винятком випадків, визначених підпунктом 15.1.2 цього пункту, податковий орган має право самостійно визначити суму податкових зобов'язань платника податків у випадках, визначених цим Законом, не пізніше закінчення 1095 дня, наступного за останнім днем граничного строку подання податкової декларації, а у разі, коли така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання. Якщо протягом зазначеного строку податковий орган не визначає суму податкових зобов'язань, платник податків вважається вільним від такого податкового зобов'язання, а спір стосовно такої декларації не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позовних вимог.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 198 , ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив оскаржуване рішення відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, а тому підстави для його скасування або зміни відсутні.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Новобуд" залишити без задоволення, а постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 03 серпня 2015 року - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст. 212 КАС України.

Ухвала суду складена в повному обсязі 10 листопада 2015 року.

Головуючий Сапальова Т.В.

Судді Боровицький О. А.

Граб Л.С.