Справа № 820/10156/15
Суддя: Тітов О.М.
Дата ухвалення: 2015-11-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

03 листопада 2015 р. №820/10156/15

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді - Тітова О.М., розглянувши в порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 Хонг до Управління Державної міграційної служби України в Луганській області про скасування рішення, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовною заявою, в якій просить суд скасувати рішення про скасування дозволу на імміграцію в Україну громадянину ОСОБА_2 ОСОБА_1 Хонг, 25.12.1972 р.н від 18.02.2010 р., затверджений УГІРФО ГУМВС України в Луганській обл.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 02 вересня 2015р. отримав в Управлінні ДМС України в Харківській області лист № 04/1-18648 щодо дійсності посвідки на постійне проживання в Україні громадянина ОСОБА_2 ОСОБА_1 Хонг, ІНФОРМАЦІЯ_1 Лист гр. ОСОБА_1 Хонг вручено 02.09.2015 р. за № 04/1-18648, з якого ОСОБА_1 Хонг дізнався, що згідно обліків ГУ ДМС України в Харківській обл. гр. СРВ ОСОБА_1 Хонг значиться таким, якому скасовано дозвіл на імміграцію в Україну згідно з рішенням від 18.02.2010р. ВГІРФО ГУМВС України в Луганській обл. Копію згаданого рішення ОСОБА_1 Хонг надано не було. Рішення про скасування дозволу на імміграцію ОСОБА_1 Хонг раніше не надсилалося поштою та не отримувалось ОСОБА_1 Хонг. Також вказав, що з моменту надання дозволу на імміграцію не виникло будь-яких нових обставин, які б встановлювали порушення законодавства зі сторони позивача. Зазначене рішення є противоправним, незаконним і необґрунтованим та таким, що порушує права та свободи позивача, як іноземця на постійне проживання в Україні на законних підставах у звязку з чим підлягає скасуванню.

В судове засідання 03.11.2015 року позивач та його уповноважений представник, належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання не прибули, проте через канцелярію суду надали заяви про розгляд справи без їх участі.

Відповідач, Управління Державної міграційної служби України в Луганській області, в судове засідання, призначене на 03.11.2015 року уповноваженого представника не направив, про час, дату та місце судового засідання був повідомлений належним чином, проте через канцелярію суду надійшла заява, в якій просили розглянути справу без участі відповідача.

Суд вважає, що перешкод для розгляду справи немає, а саме: відсутня потреба заслухати свідка чи експерта; особи, які беруть участь у справі, були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, а тому справу слід розглянути за наявними в ній матеріалами в порядку письмового провадження з огляду на ч. 6 ст. 128 КАС України.

Відповідно до ч.1 ст. 41 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд прийшов до висновку про задоволення позову, виходячи з наступного.

Матеріалами справи підтверджено, що громадянин ОСОБА_2 ОСОБА_1 Хонг звернувся до Головного управління ДМС України в Харківській області щодо дійсності посвідки на постійне проживання, серія ХР №18209, виданої УГІРФО ГУ МВС України в Харківській області від 29.05.2008р. на підставі висновку від 17.06.2003р.

02 вересня 2015р. ОСОБА_1 Хонг отримав в ГУ ДМС України в Харківській області лист за № 04/1-18648 щодо дійсності посвідки на постійне проживання в Україні, з якого позивач дізнався, що згідно обліків ГУ ДМС України в Харківській області гр. СРВ ОСОБА_1 Хонг значиться таким, якому скасовано дозвіл на імміграцію в Україну згідно з рішенням від 18.02.2010р. ВГІРФО ГУМВС України в Луганській області. Копію даного рішення ОСОБА_1 Хонг надано не було. Рішення про скасування дозволу на імміграцію ОСОБА_1 Хонг раніше не отримував. Отже, вперше позивач дізнався про скасування дозволу на імміграцію з моменту отримання листа з ГУ ДМС України в Харківській області.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 Хонг, 25.12.1972р.н., прибув в Україну в м. Харків у 1990р. відповідно до Міжурядової Угоди «Про направлення і прийняття вєтнамських громадян на професійне навчання та роботу на підприємства і в організації СРСР» від 02.04.1981року з метою працевлаштування.

Дозвіл на імміграцію ОСОБА_1 Хонг отримав відповідно до п. 4 Розділу V Прикінцеві положення Закону України «Про імміграцію» від 07.06.2001р. №2491-ІІІ відповідно до якого вважати такими, що мають дозвіл на імміграцію в Україні іноземці та особи без громадянства, які прибули в Україну до 6 березня 1998 року за Угодою між Урядом СРВ та Урядом СРСР про направлення «Про направлення і прийняття вєтнамських громадян на професійне навчання та роботу на підприємствах і в організації СРСР» від 02.04.1981 року, залишилися проживати в Україні і звернулися протягом шести місяців з дня набрання чинності цим Законом (07.08.2001р.) із заявою про видачу посвідки на постійне проживання в Україні.

Позивач в силу дії цього Закону 17.06.2003р. документований посвідкою на постійне проживання, що підтверджується записами у посвідки на постійне проживання, серія ХР №18209, виданої УГІРФО ГУ МВС України в Харківській області 29.05.2008р.

Станом на момент прийняття рішення про надання дозволу на імміграцію, відповідачем, як уповноваженим державним органом, перевірялися надані позивачем документи, будь-яких порушень законодавства не виявлено та видав позивачу посвідку на постійне проживання.

Судом не встановлено, що за визначений проміжок часу зявилися обставини, які б тягли за собою обґрунтування скасування позивачу дозволу на імміграцію.

Згідно абз. 6 ст. 1 Закону України «Про імміграцію» від 07.06.2001р. № 2491-ІІІ (далі Закон № 2491-ІІІ), в редакції, що діяла станом на час видачі позивачу посвідки, посвідка на постійне проживання - документ, що підтверджує право іноземця чи особи без громадянства на постійне проживання в Україні.

Ст. 12 Закону України «Про імміграцію» передбачає, що дозвіл на імміграцію може бути скасовано з підстав зазначених у цій статті, які на момент прийняття рішення про скасування дозволу на імміграцію позивачу були відсутні.

Згідно з ст. 13 Закону №2491-ІІІ орган спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань імміграції за місцем проживанням особи, стосовно якої прийнято рішення про скасування дозволу на імміграцію, не пізніш як у тижневий строк з дня отримання цього рішення надсилає його копію особі та вилучає у неї посвідку на постійне проживання.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про імміграцію» спеціально уповноважений центральний орган виконавчої влади з питань імміграції і підпорядкуванні йому органи приймають рішення про скасування дозволу на імміграцію та видають копії цих рішень особам, яких вони стосуються.

Відповідно до п. 23 Постанови КМУ «Порядку оформлення і видачі посвідки на постійне проживання» від 26.12.2002р. №1983р. департамент, територіальні органи і підрозділи всебічно вивчають у місячний терміни подання щодо скасування дозволу на імміграцію, запитують у разі потреби додаткову інформацію в ініціатора подання, інших органів виконавчої влади, юридичних і фізичних осіб, а також запрошують для надання пояснень іммігрантів, стосовно яких розглядається це питання. На підставі результату аналізу інформації приймається відповідне рішення.

Згідно з п. 24 Постанови КМУ №1983 рішення про скасування дозволу на імміграцію надсилається протягом тижня органом, що його прийняв, до територіального підрозділу за місцем проживання для вилучення посвідки на постійне проживання в іммігранта та вжиття заходів відповідно до статті 13 Закону України «Про імміграцію.

В порушення вищезазначених норм законів при прийняті рішення про скасування дозволу на імміграцію від 18.02.2010р. відповідач не запросив позивача для надання особистих пояснень та не вручав копію даного рішення, та не вилучав посвідку на постійне проживання, серія ХР №18209, чим порушили право позивача на захист своїх прав і законних інтересів та оскарження рішення на момент його прийняття.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 9, 26 Конституції України іноземці та особи без громадянства, що перебувають на Україні на законних підставах, користуються тими самими правами і свободами, а також несуть такі самі обовязки, які і громадяни України, - за винятками, встановленими Конституцією, законами чи міжнародними договорами України. Чинні міжнародні договори, згода на обовязковість яких надана Верховною радою України, є частиною національного законодавства України.

Відповідно до ст. 86 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та обєктивному досліджені. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Будь-яке рішення субєкту владних повноважень має бути законним та обґрунтованим, прийнятими чи вчиненими в межах наданих повноважень, мати під собою конкретні обєктивна факти, на підставі яких його ухвалено або вчинено, а суд, відповідно до ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень перевіряє, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою цен повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Рішення відповідача про скасування дозволу на імміграцію ОСОБА_1 Хонг від 18.02.2010р. прийнято з порушенням вимог ст. 2 КАС України. а саме, без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення - позивач проживає на території України з 1990 року; без урахування принципу пропорційності, тобто при прийнятті рішення мало місце відсутність досягнення розумного балансу між публічними інтересами, на забезпечення яких спрямоване рішення та дії, та інтереси позивача; без урахування права особи на участь у процесі прийняття рішення, чим порушено п. 23 Постанови КМУ «Порядок провадження за заявами про надання дозволу на імміграцію і подання про його скасування та виконання прийнятих рішень» від 26.12.2002р. №1983.

Крім того, судом враховано при розгляді зазначеної справи, що відповідачем у відповідності до вимог ст. 71 КАС України не надано доказів, що за зазначений проміжок часу, який сплинув з моменту надання позивачу посвідки на постійне проживання, зявилися обставини, які б тягли за собою обґрунтування скасування дозволу на імміграцію.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача правомірні, документально та нормативно обґрунтовані, а тому є такими, що підлягають задоволенню.

Судові витрати підлягають розподілу відповідно до ст. 94 КАС України.

Керуючись ст. ст. 2, 8-14, 71, 94, 159, 160-164, 167, 186 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 Хонг до Управління Державної міграційної служби України в Луганській області про скасування рішення задовольнити.

Скасувати рішення про скасування дозволу на імміграцію в Україну громадянину ОСОБА_2 ОСОБА_1 Хонг, ІНФОРМАЦІЯ_1 від 18.02.2010 р., затверджений УГІРФО ГУМВС України в Луганській обл.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення протягом десяти днів з дня її проголошення, у разі застосування судом частини третьої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 Кодексу адміністративного судочинства України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного проваджені або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя Тітов О.М.