Справа № 515/2968/14-а
Суддя: Димерлій О.О.
Дата ухвалення: 2015-11-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 листопада 2015 р. Справа № 515/2968/14-а

Категорія: 10.2.4 Головуючий в 1 інстанції: Тимошенко С.В.

Одеський апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

доповідача, судді: Димерлія О.О.

суддів: Єщенка О.В., Романішина В.Л.

розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Татарбунарському районі Одеської області на постанову Татарбунарського районного суду Одеської області від 05 лютого 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Татарбунарському районі Одеської області про визнання бездіяльності неправомірною та призначення пенсії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до управління Пенсійного фонду України в Татарбунарському районі Одеської області, в якій просив визнати неправомірною бездіяльність відповідача щодо призначення йому пенсії на пільгових умовах відповідно п.«в»ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та зобов'язати відповідача призначити йому зазначену пенсію, починаючи з 29 жовтня 2013 року, посилаючись на наступні обставини.

Позов обґрунтовано тим, що з 1977 року він почав працювати в колгоспі ім. Дімітрова Татарбурського району Одеської області, працював на різних посадах. Але в період з 1980 року по 1985 рік, а потім з 1988 року по 2004 рік займав посаду тракториста, загальний строк праці на дані посаді склав 23 роки. Колгосп ім. Дімітрова було реорганізовано в агрофірму ім. Дімітрова, а потім - в СК «Дельжилер». Досягнувши віку 55 років та вважаючи себе таким, що має право на пільгове пенсійне забезпечення, він звернувся до відповідача з заявою про призначення пільгової пенсії, надавши всі необхідні документи, які міг надати, в тому числі, трудову книжку та уточнюючу довідку від ліквідатора СК «Дельжилер», але йому було відмовлено у зв'язку з не підтвердженням його стажу роботи трактористом у зазначені періоди, йому зарахували тільки 3 роки. Уточнююча довідка від ліквідатора відповідачем не приймалась до уваги у зв'язку з відсутністю штампу та реєстраційного номеру вихідної кореспонденції. Вважаючи бездіяльність відповідача у вирішенні питання про призначення йому пільгової пенсії неправомірною, звернувся до суду із даним позовом.

За наслідками розгляду зазначеної справи Татарбунарським районним судом Одеської області від 05 лютого 2015 року прийнято постанову про часткове задоволення позову. Суд першої інстанції:

визнав неправомірною бездіяльність управління Пенсійного фонду України в Татарбунарському районі Одеської області щодо призначення пенсії відповідно пункту «в» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» ОСОБА_1.

зобов'язав управління Пенсійного фонду України в Татарбунарському районі Одеської області (ідентифікаційний код юридичної особи 24532 374, її адреса: 68100, Одеська область, Татарбунарський район, м. Татарбунари, вул. Котовського,14) призначити ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) пенсію на пільгових умовах, відповідно до вимог пункту «в» частини 1 статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», починаючи з 04 листопада 2014 року.

Задовольняючи позовні вимоги частково, суд першої інстанції виходив з того, що факт роботи позивача трактористом із безпосередньою зайнятістю у виробництві сільськогосподарської продукції підтверджено довідкою СК «Дельжилер» від 07.12.2005 року та не спростований іншими доказами, а встановлення зазначеного факту за первинними документами неможливо не з вини позивачки.

Не погоджуючись із зазначеною постановою, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції, як таке, що прийняте із порушенням норм матеріального та процесуального права, з неповним з'ясуванням обставин справи, та прийняти нову постанову, якою позовні вимоги залишити без задоволення.

Відповідно до вимог п. 2 ч. 1 ст. 197 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодної з осіб, які беруть учать у справі, у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, що згідно копії паспорту (а.с.3), позивач народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Дмитрівка Татарбунарського району Одеської області.

Як вбачається із копії трудової книжки (а.с.4-5), позивач вступив до колгоспу ім. Дімітрова у 1977 році, його професія - тракторист. В період з 1980 року по 1985 рік та з 1988 року по 2004 рік він працював трактористом зазначеного господарства. У 1994 році колгосп ім. Дімітрова було реорганізовано в агрофірму з однойменною назвою, а у 2000 році агрофірму ім. Дімітрова було реорганізовано у СГК «Дельжилер». На посаді тракториста позивач працював до 30.04.2004 р. - до звільнення за власним бажанням.

Приведені дані частково підтверджуються архівними довідками (а. с.10,11).

Із довідки ліквідатора СК «Дельжилер» від 07.12.2005 р., виданої на підставі особових рахунків за: 1980-1984 р.р., 1988-2005 р.р. (а. с.12), слідує, що ОСОБА_1 дійсно працював на даному підприємстві трактористом з 01.01.1980 р. по 31.12.1984 р. та з 01.01.1988 р. по 29.04.2004 р.

З заявою про призначення пенсії позивач звернувся до відповідача 04.11.2014 р., що вбачається з копії заяви (а.с.43).

На підставі рішення управління Пенсійного фонду України в Татарбунарському районі Одеської області, протокол № 427-5872 від 07.11. 2014 р., ОСОБА_1 відмовлено у призначенні пенсії за віком, відповідно до п.«в» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», як трактористу-машиністу, що видно з листа відповідача (а.с.16).

З аналізу показань свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 слідує, що вони з 1976-1977 р.р. року працювали трактористами в одній бригаді колгоспу ім. Дімітрова Татарбунарського району, куди на початку 80-х років прийшов працювати ОСОБА_1, який працював добросовісно, належним чином виконував доручену йому роботу. Вони виконували наступні роботи - орали землю на полях колгоспу, проводили її боронування, культивацію, засівали поля, очищали ферми та вивозили гній, ремонтували техніку. У 2003 році їх було звільнено з СК «Дельжилер» за власним бажанням. По досягненню ними 55-річного віку їм було призначено пільгові пенсії.

Таким чином, суд вважає встановленим той факт, що позивач в періоди - з 01.01.1980 р. по 31.12.1984 р. та з 01.01.1988 р. по 29.04. 2004 р. - безперервно та постійно працював трактористом в колгоспі ім. Дімітрова, агрофірмі ім. Дімітрова та СК «Дельжилер», пропрацювавши 22 роки.

У відповідності до п.«в» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи трактористи-машиністи, без посередньо зайняті у виробництві сільськогосподарської продукції в колгоспах, радгоспах, інших підприємствах сільського господарства,- чоловіки після досягнення 55 років і при загальному стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 20 років на зазначеній роботі.

Відповідно до ст. 62 цього Закону основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно пункту 1 Порядок підтвердження наявного трудового стажу за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки, або відповідних записів у ній, трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Відповідно до довідки ліквідатора СК «Дельжилер» від 07.12.2005 р., виданої на підставі особових рахунків за: 1980-1984 р.р., 1988-2005 р.р. (а. с.12), слідує, що позивач дійсно працював на даному підприємстві трактористом з 01.01.1980 р. по 31.12.1984 р. та з 01.01.1988 р. по 29.04.2004 р.

Також крім наявності відомостей у трудовій книжці позивача про характер і час роботи трактористом, його право на пенсію на пільгових умовах підтверджено архівними довідками та поясненнями свідків, які знають позивача по спільній з ним роботі на одному підприємстві і мають документи про свою роботу за час, стосовно якого вони підтверджують роботу позивача (а.с.6-7,8-9).

Таким чином, відмова управління пенсійного фонду України у Татарбунарському районі Одеської області про призначення позивачу пільгової пенсії є неправомірною, а право позивача на соціальний захист підлягає судовому захисту.

Суд апеляційної інстанції зазначає що, позивачем досягнуто пенсійного віку 02.07. 2013 р., але він звернувся до відповідача за призначенням пенсії після спливу 3-х місяців з зазначеного строку, а саме - 04.11.2014 р., а тому з цієї дати йому має бути призначена пенсія.

Враховуючи, що судом першої інстанції повно встановлено обставини справи та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, суд апеляційної інстанції, відповідно до ст. 200 КАС України, залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст. ст. 184, 195, 197, 198, 200, 206, 254 КАС України, апеляційний суд,-

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Пенсійного фонду України в Татарбунарському районі Одеської області залишити без задоволення, а постанову Татарбунарського районного суду Одеської області від 05 лютого 2015 року - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які брали участь у справі, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого Адміністративного Суду України протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Суддя-доповідач: О.О.Димерлій

Суддя: О.В. Єщенко

Суддя: В.Л. Романішин