Справа № 818/925/15
Суддя: Маринчак Н.Є.
Дата ухвалення: 2015-10-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"27" жовтня 2015 р. м. Київ К/800/36587/15

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

Головуючого: Маринчак Н.Є.,

Суддів: Вербицької О.В., Цвіркуна Ю.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу Державної податкової інспекції у м.Сумах Головного управління ДФС у Сумській області

на постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 22 липня 2015 року

у справі №818/925/15

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю фірма «Сумське машинобудівне науково-виробниче об'єднання» (надалі - ТОВ фірма «Сумське машинобудівне науково-виробниче об'єднання»)

до Державної податкової інспекції у м.Сумах Головного управління ДФС у Сумській області (надалі - ДПІ у м.Сумах ГУ ДФС у Сумській області)

про визнання протиправним та скасування рішення, -

встановив:

Позивач звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з позовом, в якому поставлено питання про визнання протиправними та скасування рішення ДПІ у м.Сумах ГУ ДФС у Сумській області про стягнення коштів в рахунок погашення податкового боргу платника податків від 03.02.2015р. №2.

Постановою Сумського окружного адміністративного суду від 23.04.2015р. в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 22.07.2015р. рішення суду першої інстанції скасовано та прийнято нове, яким позов задоволено. Визнано протиправним та скасовано рішення ДПІ у м.Сумах ГУ ДФС у Сумській області від 03.02.2015р. №2 про стягнення коштів в рахунок погашення податкового боргу.

Не погодившись з висновками суду апеляційної інстанції, відповідач звернувся із касаційною скаргою до Вищого адміністративного суду України, в якій, посилаючись на порушення норм процесуального права та неправильне застосування судом норм матеріального права, ставить питання про скасування рішення суду апеляційної інстанції та залишення в силі рішення суду першої інстанції.

В письмових запереченнях на касаційну скаргу ТОВ фірма «Сумське машинобудівне науково-виробниче об'єднання» зазначає, що рішення суду другої інстанції постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права, правову оцінку обставинам справи судом апеляційної інстанції надано правильно, а доводи касаційної скарги є необґрунтованими. Отже, позивач просить залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення суду апеляційної інстанції - без змін.

Сторони в судове засідання не з'явились, про дату, час і місце судового засідання були повідомлені належним чином. Відповідно до п.2 ч.1 ст.222 КАС України справа розглядається в порядку письмового провадження.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи наведені у скарзі, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Як встановлено судами попередніх інстанцій, рішенням про стягнення коштів у рахунок погашення податкового боргу платника податків від 03.02.2015р. № 2 в.о. начальника ДПІ у м. Сумах ГУ Міндоходів у Сумській області відповідно до пункту 32 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України та у зв'язку з тим, що станом на 03.02.2015р. ТОВ «Сумське машинобудівне науково-виробниче об'єднання» має податковий борг у сумі 85192966,38 грн., що виник у результаті несплати грошового зобов'язання, самостійно визначеного платником податків у податковій декларації або уточненому розрахунку, відповідач вирішив здійснити погашення усієї суми податкового боргу шляхом стягнення безготівкових коштів (а.с. 10).

Згідно інтегрованої картки платника податків (а.с.233-243, т.1) та розрахунку податкового боргу (а.с.2-8, т.2), станом на 03.02.2015р. позивач має податковий борг на загальну суму 85192966,38 грн., у тому числі: по податку на прибуток у розмірі 1693103,24грн.; по податку на додану вартість у розмірі 48343429,89грн. та по авансовим внескам по податку на прибуток у розмірі 35156433,25 грн.

Відповідно до пп. 20.1.34 п. 20.1 ст. 20 Податкового кодексу України контролюючим органам надано право звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, що обслуговують такого платника податків, на суму податкового боргу або його частини.

Пунктом 59.1 ст. 59 Податкового кодексу України передбачено, що у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

За ст. 95 Податкового кодексу України контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

Стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги.

Стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання контролюючим органам, у розмірі суми податкового боргу або його частини.

Контролюючий орган звертається до суду щодо надання дозволу на погашення усієї суми податкового боргу за рахунок майна платника податків, що перебуває у податковій заставі.

Рішення суду щодо надання вказаного дозволу є підставою для прийняття контролюючим органом рішення про погашення усієї суми податкового боргу. Рішення контролюючого органу підписується його керівником та скріплюється гербовою печаткою контролюючого органу. Перелік відомостей, які зазначаються у такому рішенні, встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Контролюючий орган на підставі рішення суду здійснює стягнення коштів у рахунок погашення податкового боргу за рахунок готівки, що належить такому платнику податків. Стягнення готівкових коштів здійснюється у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Таким чином, у разі виникнення у платника податків податкового боргу, контролюючий орган формує податкову вимогу на суму такого боргу та здійснює заходи з його погашення шляхом стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, погашення усієї суми податкового боргу за рахунок майна платника податків, що перебуває у податковій заставі, та стягнення коштів у рахунок податкового боргу за рахунок готівки на підставі відповідних рішень суду.

Разом з тим, Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» від 28.12.2014 №71-VIII, який набрав чинності з 01.01.2015р., тимчасово, до 01.07.2015р., встановлено особливості застосування деяких норм цього Кодексу та передбачено додатковий механізм погашення податкового боргу платників податків.

Так, відповідно до п. 32 підрозділу 10 «Інші перехідні положення» ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України, тимчасово, до 01.07.2015р., встановлено, що у випадках, коли податковий борг виник у результаті несплати грошового зобов'язання, самостійно визначеного платником податків у податковій декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у встановлені цим Кодексом строки, стягнення коштів за рахунок готівки, що належить такому платнику податків та/або коштів з рахунків такого платника у банках, здійснюється за рішенням керівника контролюючого органу без звернення до суду за умови, якщо такий податковий борг перевищує 5 мільйонів гривень та відсутні зобов'язання держави щодо повернення такому платнику податків помилково та/або надміру сплачених ним грошових зобов'язань.

У таких випадках: рішення про стягнення коштів з рахунків такого платника у банках є вимогою стягувача до боржника, що підлягає негайному та обов'язковому виконанню шляхом ініціювання переказу у платіжній системі за правилами відповідної платіжної системи; рішення про стягнення готівкових коштів вручається такому платнику податків і є підставою для стягнення. Стягнення готівкових коштів здійснюється у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Надаючи оцінку обставинам у справі колегія суддів Вищого адміністративного суду України виходить з наступного.

Приймаючи рішення про задоволення позовних вимог, колегія суддів апеляційної інстанції, зокрема, виходила з того, що згідно з актом звірення розрахунків платника №3053 від 07.04.2015 року, наданим позивачем під час апеляційного розгляду даної справи, на час прийняття оскаржуваного рішення відповідачем станом на 20.01.2015р. позитивне сальдо розрахунків з бюджетом на користь позивача за даними податкового органу склало 17146147,97грн.(т.2 а.с.135).

Разом з тим, зазначений акт складено 07.04.2015р., тобто пізніше прийняття ДПІ у м.Сумах ГУ ДФС у Сумській області рішення про стягнення коштів в рахунок погашення податкового боргу платника податків від 03.02.2015р. До того ж, зазначений акт не містить підпису посадової особи податкового органу та не скріплений печаткою податкового органу.

Крім того, в обґрунтування протиправності спірного рішення податкового органу, суд апеляційної інстанції посилається на те, що переплата товариством з орендної плати з юридичних осіб за даними контролюючого органу станом на 03.02.2015р. склала 15631549,23грн.

Проте, з картки платника податків та з матеріалів справи не вбачається наявність переплати позивачем з орендної плати з юридичних осіб в сумі 15631549,23грн., на а.с.233-243 т.1 зазначаються платежі з податку на прибуток та податку на додану вартість.

У зв'язку з цим слід зазначити, доказами в адміністративному судочинстві, відповідно до ч.1 ст.69 Кодексу адміністративного судочинства України, є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів (частина друга цієї статті).

Відповідно до ч.1, ч.3 ст.70 Кодексу адміністративного судочинства України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом при вирішенні справи не беруться до уваги.

Таким чином, рішення суду апеляційної інстанції не можна визнати законним та обґрунтованим, оскільки вони постановлено на підставі неповно з'ясованих обставин у справі.

Викладене свідчить про порушення судом вимог статті 159 КАС України, якою передбачено, що судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, а обґрунтованим - рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Враховуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку, що вказані вище обставини справи досліджені в неповному обсязі, тому для повного, об'єктивного та всебічного з'ясування обставин справи судом апеляційної інстанції необхідно надати належну правову оцінку кожному окремому доказу, який міститься в матеріалах справи, з'ясувати за який період виник податковий борг, вид податку та його розмір, що стало підставою для прийняття спірного рішення, та в залежності від встановленого, правильно застосувати до спірних правовідносин норми матеріального права та ухвалити законне і обґрунтоване рішення.

Разом з тим, ч.4 та ч.5 ст.11 Кодексу адміністративного судочинства України встановлює, що суд вживає передбачені законом заходи, необхідні для з'ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи. Суд повинен запропонувати особам, які беруть участь у справі, подати докази або з власної ініціативи витребувати докази, яких, на думку суду, не вистачає.

Відповідно до положень ст.220 Кодексу адміністративного судочинства України, суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визначати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні.

Зважаючи на наведене, касаційна інстанція на підставі ст.227 КАС України дійшла висновку про неповне встановлення обставин справи та обумовлену цим неможливість надання належної юридичної оцінки всім обставинам у справі, у зв'язку з чим справа підлягає направленню на новий розгляд для достовірного з'ясування та правильного вирішення цього спору.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 227, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, -

ухвалив:

Касаційну скаргу Державної податкової інспекції у м.Сумах Головного управління ДФС у Сумській області - задовольнити частково.

Постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 22 липня 2015 року - скасувати та направити справу на новий судовий розгляд в суд апеляційної інстанції.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, та може бути переглянута з підстав, встановлених статтею 237 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий: ___________________ Н.Є. Маринчак

Судді: ___________________ О.В. Вербицька

___________________ Ю.І.Цвіркун