Справа № 825/3494/15-а
Суддя: Бородавкіна С.В.
Дата ухвалення: 2015-11-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 листопада 2015 року м. Чернігів Справа № 825/3494/15-а

Чернігівський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Бородавкіної С.В.,
за участі секретаря Гайдука С.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду, без фіксації судового процесу, в порядку ч. 1 ст. 41 КАС України, справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання бездіяльності неправомірною та стягнення грошової компенсації, -
В С Т А Н О В И В:

22.10.2015 ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Військової частини НОМЕР_1 (далі ВЧ НОМЕР_1 , відповідач-1), ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі ІНФОРМАЦІЯ_2 , відповідач-2), в якому просить суд:
визнати неправомірною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_3 стосовно незарахування позивача на продовольче забезпечення з 18.03.2014 по 13.05.2015 до ВЧ НОМЕР_1 та несвоєчасне подання документів на виплату грошової компенсації замість встановлених норм харчування до ВЧ НОМЕР_1 ;
визнати неправомірною бездіяльність ВЧ НОМЕР_1 стосовно невиплати позивачу нарахованої згідно наказів військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_3 від 10.12.2014 № 575 за період з 18.03.2014 по 30.11.2014, від 02.01.2015 № 02 за грудень 2014 року, від 04.02.2015 № 90 за січень 2015 року, 04.03.2015 № 169 за лютий 2015 року, від 05.05.2015 № 321 за квітень 2015 року та від 06.04.2015 № 244 за березень 2015 року грошової компенсації замість встановлених норм харчування в сумі 5744,12 грн.;
стягнути з ВЧ НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 нараховану грошову компенсацію в сумі 5744,12 грн.
Позивачем в адміністративному позові заявлено клопотання про поновлення строку звернення до суду з причин необізнаності про порушене право на отримання грошової компенсації замість установлених норм харчування, у в`язку з неознайомленням ОСОБА_1 з відповідними наказами. Суд вважає поважною причину пропуску строку звернення до суду та в порядку ч. 1 ст. 102 Кодексу адміністративного судочинства України його поновлює.
Свої вимоги позивач мотивує тим, що згідно наказу від 18.03.2014 № 9 військового комісара Городнянського районного військового комісаріату він був призваний на військову службу по мобілізації на посаду «начальник групи соціального захисту». Відповідно до вимог постанови Кабінету Міністрів України від 29.03.2002 № 426 (зі змінами) та наказу Міністра оборони України від 09.12.2002 № 402 (зі змінами) громадяни, які призвані на військову службу у зв`язку з оголошенням мобілізації, з дня прибуття їх до військового комісаріату забезпечуються харчуванням за встановленими нормами за рахунок держави. Однак, позивач зазначає, що його не було зараховано на продовольче забезпечення, в результаті чого він не був забезпечений їжею шляхом надання послуг з харчування суб`єктами господарювання на підставі укладених договорів з Міністерством оборони України. Відповідно наказів ТВО військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_3 та комісара ІНФОРМАЦІЯ_3 за період з 18.03.2014 по квітень 2015 року йому належить до виплати 5744,12 грн. грошової компенсації замість встановлених норм харчування. ВЧ НОМЕР_1 в добровільному порядку не виплачує належну компенсацію, тому позивач звернувся до суду за захистом своїх прав.
Позивач в судове засідання не з`явився, надав суду заяву, в якій просив проводити розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав.
Представник ВЧ НОМЕР_1 у судове засідання не з`явився, надав суду заяву, в якій просив проводити розгляд справи без його участі. В наданих до суду письмових запереченнях представник просив відмовити в задоволенні позову, посилаючись на те, що позивач був призваний на військову службу 18.03.2014 і наказом військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_4 зарахований до списків особового складку зазначеного військового комісаріату та поставлений на всі види забезпечення. Однак, з дня призову ОСОБА_1 до складу Збройних Сил України до 18.06.2014 не існувало жодного нормативно-правового акту щодо забезпечення його харчуванням за рахунок держави або виплати замість нього грошової компенсації. Так, упродовж березня-листопада 2014 року витяги з наказів військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_3 чи будь-які інші документи про зарахування позивача до списків особового складу частини та постановку на продовольче забезпечення або про виплату ОСОБА_1 грошової компенсації замість установленої норми харчування № 1 загальновійськова до ВЧ НОМЕР_1 не надходили. За відсутності наказів військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_3 про виплату грошової компенсації ВЧ НОМЕР_1 не мала можливості і не зобов`язана була вчиняти жодних дій щодо забезпечення ОСОБА_1 триразовим харчуванням за рахунок держави як особи, мобілізованої на особливий період, або виплати йому грошової компенсації замість установленої норми харчування. 03.03.2015 року до військової частини НОМЕР_1 надійшов наказ ТВО військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_3 від 10.12.2014 № 575 про постановку на продовольче забезпечення та виплату грошової компенсації названій категорії військовослужбовців за період з 18 березня по 30 листопада 2014 року.
Відповідно до статей 2, 3, 23, 48 Бюджетного кодексу України розпорядники бюджетних коштів беруть бюджетні зобов`язання та здійснюють платежі тільки в межах бюджетних асигнувань, встановлених кошторисами. Зобов`язання, взяті учасником бюджетного процесу без відповідних бюджетних асигнувань або з перевищенням повноважень, встановлених Бюджетним кодексом України та законом про Державний бюджет України, не вважаються бюджетними зобов`язаннями і не підлягають оплаті за рахунок бюджетних коштів. Отже, у березні 2015 року військова частина НОМЕР_1 , в силу наведених положень Бюджетного кодексу України, не мала права зареєструвати в органах Державної казначейської служби України зобов`язання 2014 року, про що негайно було повідомлено військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_3 . До військової частини НОМЕР_1 надійшли накази військового комісару ІНФОРМАЦІЯ_3 від 02.01.2015 № 02, від 04.02.2015 № 90 та від 04.03.2015 № 169, від 06.04.2015 № 244, від 05.05.2015 № 321, від 08.06.2015 № 420 про виплату грошової компенсації військовослужбовцям призваним у зв`язку з оголошенням мобілізації на особливий період безпосередньо до ІНФОРМАЦІЯ_3 та підпорядкованих йому районних (міських) військових комісаріатів, за період з грудня 2014 року по травень 2015 року включно. Однак, військова частина НОМЕР_1 вважає, що зазначені накази військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_3 не мають юридичної сили і не можуть бути підставою для виплати грошової компенсації підлеглим йому військовослужбовцям, оскільки військовий комісар не уповноважений проводити будь-які розрахунки грошової компенсації і оголошувати це наказами, а також незрозуміло кому саме адресовано виконання наказів в частині здійснення виплати компенсації. При цьому виконання наказу керівника військкомату може бути покладено ним виключно на посадових осіб цього ж або підпорядкованого військкомату. Будь-якими владними повноваженнями щодо віддання наказів командиру військової частини НОМЕР_1 або її окремим посадовим особам військовий комісар ІНФОРМАЦІЯ_3 не наділений. Зокрема, відповідно до статті 30 Статуту внутрішньої служби Збройних Силах України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 року №548-ХІУ, начальник має право віддавати накази виключно своєму підлеглому і зобов`язаний перевіряти їх виконання. Відтак, правовою підставою для проведення виплати грошової компенсації військовослужбовцям, які перебувають на продовольчому забезпеченні у військовій частині НОМЕР_1 , у тому числі і військовослужбовцям ІНФОРМАЦІЯ_3 та підпорядкованих йому районних (міських) військових комісаріатів, є наказ командира військової частини НОМЕР_1 . Зазначив, що грошова компенсація замість встановлених норм харчування розповсюджуються лише на військовослужбовців, які проходять військову службу, а не звільнених у запас або відставку.
Представник ІНФОРМАЦІЯ_3 у судове засідання не з`явився, надав суду заяву, в якій просив проводити розгляд справи без його участі. В наданих до суду письмових запереченнях представник просив відмовити в задоволенні позову, посилаючись на те, що з метою приведення власної діяльності до вимог законодавства України та відновлення порушених прав, позивача наказом військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_3 від 10.12.2014 № 575 було зараховано на продовольче забезпечення при ВЧ НОМЕР_1 . Враховуючи неможливість забезпечення гарячою їжею позивача, приймаючи до уваги пункт 2.10. Положення про продовольче забезпечення Збройних Сил України на мирний час, було прийнято рішення про виплату позивачу грошової компенсації замість належних норм харчування у розмірі вартості набору продуктів за нормою № 1 загальновійськова з 18.03.2014 по 30.11.2014. Вказаний наказ був направлений на адресу ВЧ НОМЕР_1 . 16.04.2015 військовим комісаром ІНФОРМАЦІЯ_3 було видано наказ № 275 «Про внесення змін до наказу військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_3 № 575 від 10.12.2014». Таким чином, позовні вимоги ОСОБА_1 є безпідставними, а тому в їх задоволенні має бути відмовлено в повному обсязі.
Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, суд вважає, що позов має бути задоволений частково з наступних підстав.
Наказом військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_5 від 18.03.2014 № 9 ОСОБА_1 був призваний на військову службу відповідно до мобілізаційного плану, на посаду «начальник групи соціального захисту, шпк «старший лейтенант», що підтверджується копією посвідчення офіцера НОМЕР_2 та витягом з вказаного наказу (а.с. 6, 7-8).
Однак, з 18.03.2014 позивач не був забезпечений їжею шляхом надання послуг з харчування.
З копії витягу з Аудиторського звіту від 26.12.2014 № 234/1/31/82 про результати планового внутрішнього фінансового аудиту та аудиту відповідності фінансово-господарської діяльності в/ч НОМЕР_1 за період з 10.07.2012 по 26.11.2014 та копії довідки про результати внутрішнього аудиту відповідності продовольчої служби в/ч НОМЕР_1 за період з 10.07.2012 по 26.11.2014 вбачається, що внаслідок не доведення встановлених норм продовольчого забезпечення до військовослужбовців, які були призвані із мобілізацією, посадовими особами ІНФОРМАЦІЯ_3 були допущені втрати доходів фізичними особами на загальну суму 2 446 343,18 грн., а тому визначено організувати відшкодування грошової компенсації замість встановлених норм харчування військовослужбовців ІНФОРМАЦІЯ_3 на загальну суму 2 446 343,18 грн. в термін до 26.01.2015 (а.с. 38-40, 41-43).
Відповідно до розпорядження начальника центрального управління продовольчого забезпечення Збройних Сил України тилу Збройних Сил України від 07.06.2012 № 905 Чернігівський ОВК перебуває на продовольчому забезпеченні при в/ч НОМЕР_1 з 01.09.2012, що також підтверджується довідкою № 1643 від 16.03.2015 (а.с. 34-36, 44).
Наказом військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_3 від 10.12.2014 № 575 ОСОБА_1 було зараховано на продовольче забезпечення при в/ч НОМЕР_1 та встановлено грошову компенсацію замість встановлених норм харчування за період з 18.03.2014 по 30.11.2014 включно в сумі 4 422,62 грн. (а.с. 45-46).
З акту взаємозвірки вартості компенсації замість встановлених норм харчування військовослужбовців, призваних на військову службу по мобілізації ІНФОРМАЦІЯ_5 , який підписаний військовим комісаром ІНФОРМАЦІЯ_3 , командиром в/ч НОМЕР_1 , провідним спеціалістом відділення забезпечення Чернігівського ОВК, працівником ЗСУ бухгалтером ФЕС, встановлено, що сума компенсації, яка підлягає виплаті ОСОБА_1 , становить 4 422,62 грн. (а.с. 61).
16.04.2015 військовим комісаром ІНФОРМАЦІЯ_3 було винесено наказ № 275, яким внесено зміни до наказу від 10.12.2014 № 575 та, зокрема, додаток № 18 викладено в іншій редакції, згідно якого ОСОБА_1 встановлено грошову компенсацію замість встановлених норм харчування за період з 18.03.2014 по 30.11.2014 включно в сумі 4 422,62 грн. (а.с. 55-56).
Крім того, наказами військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_3 від 02.01.2015 № 02, від 04.02.2015 № 90, від 04.03.2015 № 169, від 06.04.2015 № 244, від 05.05.2015 № 321, від 08.06.2015 № 420 наказано виплатити військовослужбовцю ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_1 , який призваний у зв`язку з мобілізацією, грошову компенсацію замість встановлених норм харчування за період з грудня 2014 по травень 2015 на загальну суму 1 321,50 грн. (а.с. 47-54, 57-60).
Тобто, загальна сума невиплаченої компенсації позивачу становить 5 744,12 грн. (4 422,62 + 1 321,50).
Наказом військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_3 від 02.11.2015 № 783 було внесено зміни до наказів військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_3 від 10.12.2014 № 575, від 02.01.2015 № 02, від 04.02.2015 № 90, від 04.03.2015 № 169, від 06.04.2015 № 244, від 16.04.2015 № 275, від 05.05.2015 № 321, від 08.06.2015 № 420, шляхом виключення з додатків до вказаних наказів, якими передбачались розрахунки суми компенсації за певний період, графи «сума за період компенсації, грн.» та цифри, зазначеної в цій графі (а.с. 26-31).
Надаючи правову оцінку обставинам вказаної справи, суд зазначає наступне.
Закон України від 20.12.1991 № 2011-XII Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей відповідно до Конституції України визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі. Згідно ст. 1 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом. Частиною 1 ст. 91 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей визначено, що продовольче та речове забезпечення військовослужбовців здійснюється за нормами і в терміни, що встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пп. н п.1 приміток до норми № 1 - загальновійськова норм харчування військовослужбовців Збройних Сил, інших військових формувань та осіб рядового, начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту та Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 29.03.2002 № 426 за рахунок держави харчуванням забезпечуються громадяни, які призвані на військову службу у зв`язку з оголошенням мобілізації, - з дня прибуття їх до військового комісаріату.
Пункт 1.10 Положення про продовольче забезпечення Збройних Сил України на мирний час, затвердженого наказом Міністра оборони України від 09.12.2002 № 402 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 20.12.2002 за № 992/7280 передбачено, що військовослужбовці, які прибули у військову частину, зараховуються на продовольче забезпечення наказом командира військової частини.
Відповідно до п. 2.3 вищевказаного Положення у Збройних Силах України забезпечення харчуванням військовослужбовців та інших категорій за встановленими нормами здійснюється за рахунок держави. Уточнення вартості норм харчування проводиться Головним продовольчим управлінням, виходячи із середніх діючих цін на продукти харчування, і доводиться ним до військ (сил) не частіше одного разу на квартал. Військовослужбовцям та іншим категоріям норми харчування видаються через відповідні їдальні або замість установлених норм харчування (основні й додаткові продукти) виплачується грошова компенсація у розмірі вартості цих норм.
Так, матеріалами справи підтверджується, що позивача було зараховано на продовольче забезпечення при в/ч НОМЕР_1 та встановлено грошову компенсацію замість встановлених норм харчування в загальному розмірі 5 744,12 грн., яка на час розгляду справи в суді, не виплачена позивачу.
Щодо позовних вимог про визнання неправомірною бездіяльності ІНФОРМАЦІЯ_3 стосовно незарахування позивача на продовольче забезпечення з 18.03.2014 по 13.05.2015 до в/ч НОМЕР_1 та несвоєчасне подання документів на виплату грошової компенсації замість встановлених норм харчування до в/ч НОМЕР_1 , суд зазначає, що на момент звернення до суду позивач поновлений в правах, фактично зарахований на продовольче забезпечення у спірний період наказом військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_3 , йому передбачено виплату грошової компенсації замість встановлених норм харчування, а тому дана вимога не підлягає задоволенню.
Щодо позовних вимог про визнання неправомірною бездіяльності в/ч НОМЕР_1 стосовно не виплати нарахованої згідно наказів військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_3 від 10.12.2014 № 575 за період з 18.03.2014 по 30.11.2014, від 02.01.2015 № 02 за грудень 2014, від 04.02.2015 № 90 за січень 2015, від 04.03.2015 № 169 за лютий 2015 року, від 06.04.2015 № 244 за березень 2015 року та від 05.05.2015 № 321 за квітень 2015 року грошової компенсації замість встановлених норм харчування, суд зазначає, що в/ч А 2622 фінансується виключно з Державного бюджету України, тому згідно до ст. 2 Бюджетного кодексу України являється бюджетною неприбутковою установою.
Відповідно до ст. 3 Бюджетного кодексу України бюджетний період становить один рік, який починається 1 січня кожного року і закінчується 31 грудня того ж року.
Статтею 23 Бюджетного кодексу України передбачено, що будь-які бюджетні зобов`язання та платежі з бюджету здійснюються лише за наявності відповідного бюджетного призначення.
Відповідно до ст. 48 Бюджетного кодексу України розпорядники бюджетних коштів беруть бюджетні зобов`язання та здійснюють платежі тільки в межах бюджетних асигнувань, встановлених кошторисами, враховуючи необхідність виконання бюджетних зобов`язань минулих років, узятих на облік органами Державного казначейства України. Зобов`язання, взяті учасником бюджетного процесу без відповідних бюджетних асигнувань або з перевищенням повноважень, встановлених Бюджетним кодексом України та законом про Державний бюджет України, не вважаються бюджетними зобов`язаннями і не підлягають оплаті за рахунок бюджетних коштів.
Таким чином, виплата грошової компенсації не могла бути проведена в/ч НОМЕР_1 , оскільки в період 18.03.2014 по 30.11.2014 та в період з грудня 2014 року по квітень 2015 року в кошторисі в/ч НОМЕР_1 видатки та компенсація замість встановленої норми харчування не передбачались. Відтак, позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.
Отже, дослідивши правильність нарахування розміру грошової компенсації, та враховуючи ч. 1 та ч. 2 ст. 71, ст. 72 Кодексу адміністративного судочинства України, суд визнає, що наявними в матеріалах справи доказами підтверджується факт зарахування позивача на продовольче забезпечення при в/ч НОМЕР_1 та встановлення грошової компенсації замість встановлених норм харчування в загальному розмірі 5 744,12 грн., яка на час розгляду справи в суді не виплачена позивачу.
Крім того, суд звертає увагу, що на виконання мобілізаційної директиви Генерального штабу Збройних сил України від 04.03.2015 № 322/2/715 дск, з метою підтримання готовності системи військових комісарів до виконання визначених завдань впродовж 2015 року, мобілізаційної директиви оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_6 » № М33дск та відповідно до наказу військового комісара Городнянського РВК від 16.03.2015 № 45, позивача призначено на посаду старшого офіцера відділення офіцерів запасу і кадрів Городнянського РВК (а.с. 5).
Тобто, на момент звернення до суду ОСОБА_1 є військовослужбовцем, що підтверджується копією посвідчення офіцера НОМЕР_2 (а.с. 7-8) та додатком № 18 до наказу військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_3 від 02.11.2015 № 783, а тому на нього поширюється право на отримання грошової компенсації замість встановлених норм харчування.
Аналогічна правова позиція міститься у постановах Верховного суду України від 19.03.2013 № 21-38а13, від 31.03.2015 № 21-79а15.
Відповідно до статті 244-2 Кодексу адміністративного судочинства України висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 237 цього Кодексу, є обов`язковим для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.
Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.
Таким чином, враховуючи те, що позивач на момент звернення до суду є військовослужбовцем, позовна вимога про стягнення з в/ч НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 нарахованої грошової компенсації в сумі 5 744,12 грн. має бути задоволена.
В той же час, у задоволенні позовних вимог про визнання неправомірною бездіяльності відповідачів необхідно відмовити.
Згідно частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з частиною першою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.
Згідно з частиною другою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Відповідно до п. 12 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнений від сплати судового збору.
Керуючись ст.ст. 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити частково.
Стягнути з Військової частини НОМЕР_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 ) нараховану грошову компенсацію в загальній сумі 5744 (п`ять тисяч сімсот сорок чотири) грн. 12 коп.
В решті позовних вимог відмовити.

Постанова суду набирає законної сили в порядку статей 167,186 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня отримання її копії.
Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Суддя підпис С.В. Бородавкіна
З оригіналом згідно
Постанова суду від 04.11.2015 не набрала законної сили.

Суддя С.В. Бородавкіна
11.11.2015