Справа № 2а/1270/7521/2012
Суддя: Рибченко А.О.
Дата ухвалення: 2015-10-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 жовтня 2015 року м. Київ К/800/2377/13

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

головуючого судді-доповідача Рибченка А.О.

суддів: Карася О.В.

Цвіркуна Ю.І.

розглянувши у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Алчевської об'єднаної державної податкової інспекції Луганської області Державної податкової служби

на постанову Луганського окружного адміністративного суду від 08 листопада 2012 року

та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 18 грудня 2012 року

у справі № 2а/1270/7521/2012

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробнича група «Східний Альянс»

до Алчевської об'єднаної державної податкової інспекції Луганської області Державної податкової служби

про визнання недійсними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Науково-виробнича група «Східний Альянс» (далі - ТОВ «НВГ «Східний Альянс»; позивач) звернулось до суду з позовом до Алчевської об'єднаної державної податкової інспекції Луганської області Державної податкової служби (далі - Алчевська ОДПІ Луганської області ДПС; відповідач) про визнання недійсними та скасування податкових повідомлень-рішень № від 20 вересня 2012 року, № від 20 вересня 2012 року, № від 20 вересня 2012 року.

Постановою Луганського окружного адміністративного суду від 08 листопада 2012 року, залишеною без змін ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 18 грудня 2012 року, позовні вимоги задоволено частково. Визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення № від 20 вересня 2012 року та № від 20 вересня 2012 року. В решті позовних вимог відмовлено. Стягнуто з Державного бюджету України на користь ТОВ «НВГ «Східний Альянс» витрати із сплати судового збору в розмірі 1 430,66 грн.

Не погоджуючись з прийнятими судовими рішеннями у справі, відповідач оскаржив їх в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України.

В поданій касаційній скарзі Алчевська ОДПІ Луганської області ДПС, посилаючись на неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову Луганського окружного адміністративного суду від 08 листопада 2012 року, ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 18 грудня 2012 року в частині задоволення позовних вимог та прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позову повністю.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, юридичної оцінки обставин справи в межах доводів касаційної скарги відповідно до статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів Вищого адміністративного суду України дійшла висновку, що касаційну скаргу слід відхилити, виходячи з таких підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що відповідачем проведено планову виїзну документальну перевірку ТОВ «НВГ «Східний Альянс» з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01 липня 2010 року по 31 березня 2012 року, за результатами якої складено акт № 964/223/34903283 від 06 вересня 2012 року.

На підставі зазначеного акту перевірки контролюючим органом, зокрема, прийнято податкове повідомлення-рішення № від 20 вересня 2012 року, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку на прибуток у розмірі 51 306,75 грн. (41 928,00 грн. - основний платіж, 9 378,75 грн. - штрафні (фінансові) санкції), та податкове повідомлення-рішення № від 20 вересня 2012 року, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість у розмірі 458 803,00 грн. (458 802,00 грн. - основний платіж, 1,00 грн. - штрафні (фінансові) санкції).

Перевіркою, серед іншого, встановлено порушення товариством пункту 4.1 статті 4, підпункту 5.2.1 пункту 5.2, підпунктів 5.3.6, 5.3.9 пункту 5.3 статті 5 Закону України від 28 грудня 1994 року № 334/94-ВР «Про оподаткування прибутку підприємств» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин; далі - Закон № 334/94-ВР), підпункту 7.2.1 пункту 7.2, підпункту 7.4.5 пункту 7.4 статті 7 Закону України від 03 квітня 1997 року № 168/97-ВР «Про податок на додану вартість» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин; далі - Закон № 168/97-ВР), підпункту 138.10.2 пункту 138.10 статті 138, пунктів 198.1, 198.2, 198.3 статті 198 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин; далі - ПК України) у зв'язку з неправомірним формуванням даних податкового обліку при придбанні меблів у Приватного підприємства «Фріланс», металопрокату в Приватного підприємства «Елліон Біт», ремонтних робіт у Приватного підприємства «Ангелон» за нікчемними правочинами.

Такий висновок податковим органом зроблено з огляду на відсутність у контрагентів позивача необхідних умов для ведення господарської діяльності, зокрема, управлінського або технічного персоналу, оборотних коштів, виробничих активів, складських приміщень, транспортних засобів.

Крім того, відповідач посилався на постанову Алчевського міського суду Луганської області від 24 жовтня 2011 року у справі № 1-642/2011, якою встановлено здійснення ОСОБА_3 реєстрації ПП «Елліон Біт» за грошову винагороду та без мети здійснення підприємницької діяльності, а також на пояснення директора ПП «Ангелон» ОСОБА_4 щодо непричетності до фінансово-господарської діяльності названого підприємства.

Задовольняючи позовні вимоги частково, суди попередніх інстанцій виходили з наступних мотивів, з якими погоджується суд касаційної інстанції.

Відповідно до пункту 44.1 статті 44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Згідно із статтею 1 Закону України від 16 липня 1999 року № 996-XIV «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» (далі - Закон № 996-XIV) первинним документом є документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Відповідно до частини 1 статті 9 Закону № 996-XIV підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.

Отже, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Вимога щодо реальних змін майнового стану платника податків як обов'язкова ознака господарської операції кореспондує з нормами ПК України.

Так, пунктом 138.2 статті 138 ПК України передбачено, що витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

За змістом підпункту 139.1.9 пункту 139.1 статті 139 ПК України витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку, не включаються до складу витрат.

Згідно з пунктом 198.3 статті 198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Пунктом 198.6 статті 198 ПК України передбачено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними або оформлені з порушенням вимог чи не підтверджені митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу).

Таким чином, витрати для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на прибуток, а також податковий кредит для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на додану вартість мають бути фактично здійснені та підтверджені належним чином оформленими первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків. Водночас певні недоліки первинних документів, зокрема, їх підписання невстановленими особами, є свідченням недобросовісності постачальників та, у разі підтвердження дійсного виконання відповідних господарських операцій, не можуть слугувати підставою для притягнення платника податків-покупця до відповідальності.

Подібні умови формування даних податкового обліку встановлювались і підпунктом 5.3.9 пункту 5.3 статті 5 Закону № 334/94-ВР, підпунктами 7.4.1, 7.4.5 пункту 7.4 статті 7 Закону № 168/97-ВР.

Як з'ясовано судами, реальний характер господарських операцій з придбання позивачем основних фондів, товарно-матеріальних цінностей та ремонтних робіт у ПП «Фріланс», ПП «Елліон Біт», ПП «Ангелон» підтверджується відповідними рахунками-фактурами, видатковими та податковими накладними, товарно-транспортними накладними, актом приймання виконаних будівельних робіт, банківськими виписками, що, зокрема, податковим органом не заперечується, як і не заперечується, що понесені товариством витрати безпосередньо пов'язані з його господарською діяльністю, а розглядувані операції здійснені за наявності розумних економічних причин (ділової мети) та наміру одержати економічний ефект.

При цьому, на переконання колегії суддів, суди першої та апеляційної інстанцій цілком обґрунтовано не прийняли до уваги посилання контролюючого органу на постанову Алчевського міського суду Луганської області від 24 жовтня 2011 року у справі № 1-642/2011 та пояснення ОСОБА_4, позаяк податкове законодавство не ставить у залежність податковий облік (стан) певного платника податків від інших осіб.

Лише встановлення в ході судового розгляду факту узгодженості дій платника з недобросовісними постачальниками з метою незаконного отримання податкових вигод або його обізнаності з такими діями контрагентів може слугувати підставою для висновку про неправомірне формування ним даних податкового обліку.

Проте, як встановлено судами попередніх інстанцій, у постанові Алчевського міського суду Луганської області від 24 жовтня 2011 року у справі № 1-642/2011, зокрема, відсутні посилання на незаконність або фіктивність діяльності ПП «Елліон Біт» за господарськими операціями з ТОВ «НВГ «Східний Альянс» в охоплений перевіркою період.

Будь-яких інших належних та допустимих доказів, які підтверджували б узгодженість дій позивача з постачальниками з метою незаконного отримання податкової вигоди або його обізнаність з такими діями контрагентів, відповідачем не подано.

За наведених обставин, колегія суддів Вищого адміністративного суду України вважає постанову Луганського окружного адміністративного суду від 08 листопада 2012 року та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 18 грудня 2012 року такими, що прийняті з правильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, а тому суд касаційної інстанції не знаходить підстав, які могли б призвести до їх зміни чи скасування.

Керуючись статтями 220, 220-1, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Алчевської об'єднаної державної податкової інспекції Луганської області Державної податкової служби відхилити, а постанову Луганського окружного адміністративного суду від 08 листопада 2012 року та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 18 грудня 2012 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та може бути переглянута Верховним Судом України з підстав і в порядку, встановленими главою 3 розділу IV Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий Рибченко А.О.

Судді Карась О.В.

Цвіркун Ю.І.