Справа № 819/3132/13-а
Суддя: Білоус І.О.
Дата ухвалення: 2013-12-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 819/3132/13-a

26 грудня 2013 року

Тернопільський окружний адміністративний суд в складі

головуючого судді Білоус І.О.

При секретарі судового засідання Габрилецькій С. Є.

За участі прокурора - Матієк Л. Г.

представника відповідача - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Тернополі адміністративну справу за позовною заявою Прокурора м.Тернополя до Тернопільської міської ради про скасування рішення, -

ВСТАНОВИВ:

Прокурор м. Тернополя звернувся до Тернопільського окружного адміністративного суду (надалі - Позивач) з позовом до Тернопільської міської ради (надалі - відповідач) про визнання незаконним та скасування п. 1.1 рішення виконавчого комітету Тернопільської міської ради № 1313 від 11.12.2013 "Про заходи щодо належного функціонування міста".

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що прокуратурою міста Тернополя проведено перевірку в порядку нагляду за додержанням і застосуванням законів при прийнятті виконавчим комітетом Тернопільської міської ради рішення № 1313 від 11.12.2013 р. «Про заходи щодо належного функціонування міста, за результатами якої, в порядку, передбаченому п. 1,2 ч. 5 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», прокурор м. Тернополя звернувся до суду із даною позовною заявою.

Позивач вважає, що оскаржене рішення суперечить приписам Закону України «Про місцеве самоврядування», Кодексу цивільного захисту України, Положення "Про організацію оповіщення і звязку у надзвичайних ситуаціях», оскільки при прийнятті рішення № 1313 від 11.12.2013 " Про заходи щодо належного функціонування міста", зокрема у п. 1.1 рішення, Відповідач вийшов за межі наданих йому повноважень визначених ст. 26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" та всупереч вимогам вищезазначених законів, вирішив використати міську систему оповіщення з метою привернути увагу громадян до громадсько-політичної ситуації, яка склалась в державі.

Прокурор в судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю з мотивів, викладених у позовній заяві.

В судовому засіданні 25.12.2013 р., у відповідності до вимог ст. 52 Кодексу адміністративного судочинства України ( далі КАС України), за згодою сторін здійснено заміну неналежного відповідача Тернопільської міської ради - на належного Виконавчий комітет Тернопільської міської ради.

Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав, надавши письмові заперечення, у яких зазначено, що позивач діяв в межах наданих йому Законом України "Про місцеве самоврядування в Україні" повноважень, з метою вжиття заходів щодо недопущення порушень прав, свобод та інтересів жителів міста та у відповідності до вимог Кодексу цивільного захисту України. Просив у задоволенні позову відмовити повністю за відсутності підстав для його задоволення.

Суд, вивчивши доводи позову та заперечень проти позову, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, якими врегульовано спірні правовідносини, при прийнятті рішення виходить з натупних підстав та мотивів.

Керуючись Законом України "Про місцеве самоврядування в Україні" від 21.05.1997 № 280/97-ВР (далі Закон № 280/97-ВР) виконконавчим комітетом Тернопільської міської ради прийнято рішення № 1313 від 11.12.2013 «Про заходи щодо належного функціонування міста», п. 1.1 якого вирішено за допомогою усіх можливих технічних засобів, в тому числі міської системи оповіщення, привернути увагу громадян до громадсько-політичної ситуації, яка склалась в державі.

Прокурором м. Тернополя, на підставі постанови від 11.12.2013 р. «Про проведення перевірки у порядку нагляду за додержанням і застосуванням законів» проведено перевірку в порядку нагляду за додержанням і застосуванням законів при прийнятті виконавчим комітетом Тернопільської міської ради рішення № 1313 від 11.12.2013 р. « Про заходи щодо належного функціонування міста», за результатами якої, в порядку, передбаченому п. 1,2 ч. 5 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», прокурор м. Тернополя звернувся до суду із даною позовною заявою.

Оцінюючи оскаржене рішення на відповідність законності його прийняття з огляду на повноваженнями органів місцевого самоврядування, надані Конституцією та законами України, суд виходить з наступного.

У відповідності до ст. 19 Конституції України, правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст. 143 Конституції України територіальні громади села, селища, міста безпосередньо або через утворені ними органи місцевого самоврядування, зокрема, затверджують програми соціально-економічного та культурного розвитку і контролюють їх виконання, вирішують інші питання місцевого значення, віднесені законом до їхньої компетенції.

Органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов'язковими до виконання на відповідній території (ст. 144 Конституції України) .

Місцеве самоврядування здійснюється територіальною громадою в порядку, встановленому законом, як безпосередньо, так і через органи місцевого самоврядування: сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи.

Закон України « Про місцеве самоврядування в Україні» від 21.05.1997 № 280/97-ВР ( далі Закон № 280/97-ВР) визначає систему та гарантії місцевого самоврядування в Україні, засади організації та діяльності, правового статусу і відповідальності органів та посадових осіб місцевого самоврядування.

П. п. 2 п. б) ч. 1 ст. 38 Закону № 280/97-ВР, однім із делегованих повноважень виконавчих органів сільських, селищних, міських рад щодо забезпечення законності, правопорядку, охорони прав, свобод і законних інтересів громадян визначено, що до повноважень виконавчого комітетів міських рад належить вжиття у разі надзвичайних ситуацій необхідних заходів відповідно до закону щодо забезпечення державного, і громадського порядку, життєдіяльності підприємств, установ та організацій, врятування життя людей, захисту їх здоров»я, збереження матеріальних цінностей.

Ст. 106 Конституції України визначено повноваження Президента України. Відповідно до п. 21 цієї статті, до виключних повноважень Президента України належить прийняття у разі необхідності рішеннь про введення в Україні або в окремих її місцевостях надзвичайного стану, а також оголошення у разі необхідності окремі місцевості України зонами надзвичайної екологічної ситуації - з наступним затвердженням їх рішень Верховною Радою України.

Кодексом цивільного захисту населення (далі КЦЗН) врегульовано відносини, повязані із захистом населення, територій, навколишнього природного середовища та майна від надзвичайних ситуацій, реагуванням на них, функціонуванням єдиної державної системи цивільного захисту, та визначає повноваження органів державної влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування, права та обовязки громадян України, іноземців та осіб без громадянства, підприємств, установ та організацій незалежно від форми власності.

Відповідно до п. 24 ст. 2 КЦЗН України 24) надзвичайна ситуація - обстановка на окремій території чи субєкті господарювання на ній або водному обєкті, яка характеризується порушенням нормальних умов життєдіяльності населення, спричинена катастрофою, аварією, пожежею, стихійним лихом, епідемією, епізоотією, епіфітотією, застосуванням засобів ураження або іншою небезпечною подією, що призвела (може призвести) до виникнення загрози життю або здоровю населення, великої кількості загиблих і постраждалих, завдання значних матеріальних збитків, а також до неможливості проживання населення на такій території чи обєкті, провадження на ній господарської діяльності.

П. 39 ст. 2 КЦЗН України встановлено, що - система оповіщення - комплекс організаційно-технічних заходів, апаратури і технічних засобів оповіщення, апаратури, засобів та каналів звязку, призначених для своєчасного доведення сигналів та інформації про виникнення надзвичайних ситуацій до центральних і місцевих органів виконавчої влади, підприємств, установ, організацій та населення.

Питання організації оповіщення і зв»язку у надзвичайних ситуаціях визначаються Постановою Кабінету Міністрів України від 15.02.1999 р. N 192 «Про затвердження Положення про організацію оповіщення і зв'язку у надзвичайних ситуаціях» (далі Положення № 192)

Відповідно до п. 11 Положення № 192, на випадок загрози або виникнення надзвичайної ситуації регіонального рівня в Автономній Республіці Крим, у кожній області, в містах Києві та Севастополі, а також у містах, віднесених до відповідних категорій і груп з ЦО, створюються регіональні системи централізованого оповіщення місцевих органів виконавчої влади і населення.

Наказом Держспоживстандарту України від 11.10.2010 N 457 прийнято Національний класифікатор ДК 019:2010 "Класифікатор надзвичайних ситуацій" (далі - КНС). КНС є одиним зі складників комплексу національних класифікаторів. У ньому зазначено впорядковані назви сучасних надзвичайних ситуацій (НС), які можуть виникнути в Україні, та їхні коди.

Відповідно до п. 4 КНС залежно від характеру походження подій, що можуть зумовити виникнення надзвичайних ситуацій на території України, визначають такі види надзвичайних ситуацій: техногенного характеру, природного характеру, соціального характеру, воєнного характеру.

Надзвичайна ситуація соціального характеру це - порушення нормальних умов життя та діяльності людей на окремій території чи об'єкті на ній або на водному об'єкті, спричинене протиправними діями терористичного і антиконституційного спрямування, або пов'язане із зникненням (викраденням) зброї та небезпечних речовин, нещасними випадками з людьми тощо.

В преамбулі оскарженого рішення як підстави та мету його прийняття зазначено - запобігання виникнення та попередження виникнення можливих надзвичайних ситуацій, які спричиняють порушення сталих умов життя і діяльності громадян на території міста Тернополя, що враховуючи складну та нестабільну політичну ситуацію в країні. З огляду на пояснення, надані представником Відповідача в судовому засіданні та класифікацію надзвичайних ситуацій, встановлену п. 4 КНС, суд приходить до висновку, що рішення виконавчого комітету Тернопільської міської ради було прийнято з метою запобігання виникнення надзвичайних ситуацій соціального характеру.

У відповідності до ч. 3 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють не лише чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а й обґрунтовано, добросовісно, розсудливо та безсторонньо.

Відповідно до ст. 144 Конституції, ст. 59 Закону акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку.

Враховуючи те, що на час прийняття Відповідачем оскарженого рішення Президентом України, у відповідності до повноважень, наданих ст. 106 Конституції України не приймалось рішення про введення в Україні або в окремих її місцевостях надзвичайного стану, та з огляду на то, що п. п. 2 п. б) ч. 1 ст. 38 Закону України № 280/97-ВР повноваження виконавчим органам сільських, селищних, міських рад щодо вжиття необхідних заходів відповідно до закону щодо забезпечення державного, і громадського порядку, життєдіяльності підприємств, установ та організацій, врятування життя людей, захисту їх здоровя, збереження матеріальних цінностей, надано виключно у разі надзвичайних ситуацій, в тому числі і використання системи централізованого оповіщення місцевих органів виконавчої влади і населення, суд приходить до висновку про наявність підстав для визнання п. 1.1 рішення виконавчого комітету Тернопільської міської ради № 1313 від 11.12.2013 "Про заходи щодо належного функціонування міста" незаконним.

Відповідно до ч.1 ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Аналізуючи оскаржене рішення виконавчого комітету Тернопільської міської ради № 1313 від 11.12.2013 "Про заходи щодо належного функціонування міста" в частині п. 1.1, з урахуванням критеріїв оцінки, встановлених ч. 3 ст. 2 КАС України, суд вважає, що рішення в цій частині прийнято не у межах повноважень, що передбачені Конституцією та законами України, без урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, а тому підлягає визнанню незаконним та нечинним.

При цьому, інші доводи сторін не можуть бути прийняті до уваги судом та вплинути на висновки суду при вирішенні питання про правомірність прийняття рішення, оскільки жодного відношення до підстав, за яких відбулось його прийняття, не мають, та вищевикладених висновків суду жодним чином не спростовують.

Керуючись ст. ст.11, 86, 158-163,167,171 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1.Адміністративний позов задовольнити.

2. Визнати незаконним і нечинним п. 1.1 рішення виконавчого комітету Тернопільської міської ради № 1313 від 11.12.2013 р. Про заходи щодо належного функціонування міста.

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через Тернопільський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги на постанову суду протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови виготовлено 27.12.13 р.

Суддя Білоус І.О.

копія вірна

Суддя Білоус І.О.