Справа № 644/7876/15-а
Суддя: Чалий І.С.
Дата ухвалення: 2015-11-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 листопада 2015 р.Справа № 644/7876/15-а
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Чалого І.С.

Суддів: Зеленського В.В. , П'янової Я.В.

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 17.09.2015р. по справі № 644/7876/15-а за позовом ОСОБА_1 до Військового комісару Орджонікідзевського РВК полковніка Житко О.О. про визнання дій незаконними, скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, закриття провадження у справі,-

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, ОСОБА_1, звернувся до Орджонікідзевського районного суду м. Харкова з адміністративним позовом до відповідача, в якому просив суд визнати дії Військового комісару Орджонікідзевського РВК полковника Житко О.О. щодо складення постанови від 20.07.2015 року № 223-1п стосовно притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за порушення ст. 211-4 КУпАП та накладення штрафу у розмірі 51,00 грн. незаконними; скасувати постанову Військового комісару Орджонікідзевського РВК від 20.07.2015 року № 223-1п щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за порушення ст. 211-4 КУпАП та накладення штрафу у розмірі 51,00 грн.

Постановою Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 17.09.2015р. адміністративний позов ОСОБА_1 було залишено без задоволення.

Позивач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм процесуального права, просить скасувати постанову Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 17.09.2015р. та прийняти нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Відповідач надав заперечення на апеляційну скаргу, виклав свій погляд на обставини справи, зазначивши, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, в зв'язку з чим просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 17.09.2015р. без змін.

На адресу суду повернувся конверт з судовою повісткою направленою на адресу ОСОБА_1, який не є вручений адресату з незалежних від суду причин, в зв'язку з чим відповідно до ст. 35 КАС України вважається, що вказана повістка є врученою.

Сторони в судове засідання не з'явились, були повідомлені належним чином про дату, час та місце слухання справи, представником відповідача надано заяву про розгляд справи в письмовому провадженні.

Суд апеляційної інстанції розглядає справу відповідно до ст. 197 Кодексу адміністративного судочинства України.

Колегія суддів, заслухавши доповідь обставин справи, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що вимоги апеляційної скарги задоволенню не підлягають, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що 09.07.2015 року інспектором з обліку та бронювання військовозобов'язаних Орджонікідзевського РВК Старець І.І. стосовно ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення за ст. 211-4 КУпАП, незабезпечення керівниками або іншими відповідальними за військово-облікову роботу посадовими особами підприємств, установ, організацій, колективних сільськогосподарських підприємств і навчальних закладів на вимогу військових комісаріатів сповіщення військовозобов'язаних і призовників про їх виклик у військові комісаріати або перешкода зазначених посадових осіб своєчасній явці громадян на збірні пункти чи призовні дільниці (а.с.6).

За результатами розгляду цього протоколу військовим комісаром Орджонікідзевського РВК полковником Житко О.О. винесено постанову №223-1п за справою про адміністративне правопорушення від 20.07.2015 року, згідно з якою ОСОБА_1 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.211-4 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 51 грн.(а.с.5).

Суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні позову, виходив з того, що дії Військового комісару Орджонікідзевського РВК полковника Житко О.О. та винесена ним постанова від 20.07.2015 року № 223-1п щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності є законною.

Колегія суддів погоджується з таким висновками суду першої інстанції та зазначає.

Законом України від 15.03.2015р. № 113-VIII відповідно до пункту 31 частини першої статті 85 Конституції України Верховною Радою України постановлено затвердити Указ Президента України від 14 січня 2015 року № 15 "Про часткову мобілізацію".

Указом Президента України від 14.01.2015р. № 15 "Про часткову мобілізацію" з метою підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших військових формувань України на рівні, що гарантує адекватне реагування на загрози національній безпеці держави, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пунктів 1, 17, 20 частини першої статті 106 Конституції України постановлено оголосити та провести протягом 2015 року часткову мобілізацію (далі - мобілізація) у три черги протягом 210 діб із дня набрання чинності цим Указом.

Пунктом 8 Указу №15/2015 встановлено обов'язок місцевих органів виконавчої влади за участю органів місцевого самоврядування, із залученням підприємств, установ та організацій усіх форм власності організувати і забезпечити в установленому порядку своєчасне оповіщення і прибуття громадян, які призиваються на військову службу, прибуття техніки на збірні пункти та у військові частини.

Обов'язок керівників підприємств, установ, організацій і навчальних закладів незалежно від підпорядкування і форм власності оповіщати на вимогу військових комісаріатів військовозобов'язаних та призовників про їх виклик до військового комісаріату і забезпечувати своєчасне прибуття за цим викликом, що закріплено також у п.п. 3, 4 Інструкції з організації ведення військового обліку військовозобов'язаних і призовників в органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах, організаціях і навчальних закладах, затвердженої наказом Міністерства оборони України № 660 від 15.12.2010 року.

Відповідно до п. 3.4 Інструкції, з організації ведення військового обліку військовозобов'язаних і призовників в органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах, організаціях і навчальних закладах з питань персонального обліку військовозобов'язаних та призовників на керівників підприємств, установ, організацій і навчальних закладів незалежно від підпорядкування і форм власності покладається виконання таких заходів: оповіщення на вимогу військових комісаріатів військовозобов'язаних та призовників про їх виклик до військового комісаріату і забезпечення їх своєчасного прибуття за цим викликом.

Закон України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" від 21.10.1993 р. №3543-XII (далі - Закон №3543-XII) встановлює правові основи мобілізаційної підготовки та мобілізації в Україні, визначає засади організації цієї роботи, повноваження органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, а також обов'язки підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності (далі - підприємства, установи і організації), повноваження і відповідальність посадових осіб та обов'язки громадян щодо здійснення мобілізаційних заходів.

Так, мобілізація - комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - на організацію і штати воєнного часу. Мобілізація може бути загальною або частковою та проводиться відкрито чи приховано (стаття 1 Закону №3543-XII).

Відповідно до частини 8 статті 4 Закону №3543-XII, з моменту оголошення мобілізації (крім цільової) чи введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях настає особливий період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій.

Згідно з ст. 21 Закону №3543-XII, підприємства, установи і організації зобов'язані: забезпечувати своєчасне прибуття працівників, які залучаються до виконання обов'язку щодо мобілізації у порядку, визначеному частинами третьою - п'ятою статті 22 цього Закону, на збірні пункти та до військових частин.

Як було встановлено судом першої інстанції та не спростовано у суді апеляційної інстанції, що 24.06.2015 року працівниками відповідача було вручено завідуючій сектору з кадрів лист з проханням забезпечити оповіщення військовозобов'язаних працівників вказаного підприємства та забезпечити їх явку до 26.06.2015 року до Орджонікідзевського РВК, а також 8 повісток. Про вручення повідомлення була проставлена відмітка на копії вимоги.

26.06.2015 року у військкомат жодного працівника ПрАТ "Хладопром" не прибуло, жодних повідомлень про причини не забезпечення їх явки в той день не надавалось.

Разом з цим, матеріали справи свідчать про те, що ОСОБА_1, 30.06.2015 р. на адресу відповідача направив листа за вих. № 187/09, яким довів до відома військового комісара Орджонікідзевського РВК м. Харкова про неможливість виконання вимог, зазначених в листі з проханням забезпечити оповіщення військовозобов'язаних працівників вказаного підприємства та забезпечити їх явку, з посиланням на плинний графік роботи підприємства та недостатній для цього заходу час.

Колегія судів вказує на те, що на виконання вимог відповідача ОСОБА_1 був наданий достатній час для здійснення організаційних заходів з цього приводу.

Разом з цим, слід зазначити, що жодним нормативно-правовим актом України не встановлений строк, протягом якого військовий комісар повинен направити відповідне сповіщення, а також строк, який повинен бути наданий керівнику підприємства для виконання законних вимог відповідного комісаріату.

Навпроти, ч.З ст. 22 Закону України від 21.10.1993 «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» передбачено, що під час мобілізації та переведення Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту на штати воєнного часу громадяни (крім тих, які проходять службу у військовому резерві) зобов'язані з'явитися до військових частин або на збірні пункти військових комісаріатів у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях повістках або розпорядженнях військових комісарів).

На підставі вищезазначеного, колегія судів робить висновок, що саме внаслідок неправомірних дій ОСОБА_1, ігнорування вимог відповідача, у встановлений в повістках час жоден працівник ПрАТ «Хладопром» до Орджонікідзевського районного військового комісаріату м. Харкова не прибув.

Відповідно до ст. 211-4 Кодексу України про адміністративні правопорушення незабезпечення керівниками або іншими відповідальними за військово-облікову роботу посадовими особами підприємств, установ, організацій, колективних сільськогосподарських підприємств і навчальних закладів на вимогу військових комісаріатів сповіщення військовозобов'язаних і призовників про їх виклик у військові комісаріати або перешкода зазначених посадових осіб своєчасній явці громадян на збірні пункти чи призовні дільниці - тягне за собою накладення штрафу від одного до трьох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Тобто, в діях ОСОБА_1 мається повний склад адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст. 211-4 КУпАП.

Разом з цим, суд апеляційної інстанції не погоджується з доводами апелянта про те, що останній після складання протоколу та до винесення постанови про притягнення до адміністративної відповідальності був позбавлений можливості реалізувати надані йому ст. 268 КУпАП права, оскільки свої пояснення стосовно вчинення (не вчинення) адміністративного правопорушення ОСОБА_1 виклав письмово на 3-х аркушах, які направив на адресу відповідача 16.07.2015 року за вих. № 205/09 та які були взяти до уваги при винесенні постанови № 223-1п (а.с. 7-9).

Також колегія судів вказує на те, що оскільки при складанні протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 був відсутній, то відповідачем другий екземпляр протоколу був направлений на адресу позивача поштовою кореспонденцією, що цілком узгоджується з вимогами статті 254 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги, з наведених підстав, висновків суду першої інстанції не спростовують.

Таким чином, колегія суддів переглянувши, у межах апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції, вважає, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, ретельно дослідив наявні докази, дав їм належну оцінку та прийняв законне та обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст. 200 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду -без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 160, 167, 195, 196, 197, п.1 ч.1 ст. 198, 200, 205, 206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 17.09.2015р. по справі № 644/7876/15-а залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили.

Головуючий суддя Чалий І.С.
Судді Зеленський В.В. Пянова Я.В.