Справа № 818/2647/15
Суддя: Курило Л.В.
Дата ухвалення: 2015-10-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 жовтня 2015 р.Справа № 818/2647/15
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючого судді: Курило Л.В.,

Суддів: Присяжнюк О.В. , Русанової В.Б. ,

за участю секретаря судового засідання - Дудки О. А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Сумського окружного адміністративного суду від 18.08.2015р. по справі № 818/2647/15

за позовом ОСОБА_1

до Реєстраційної служби Сумського міського управління юстиції у Сумській області , Державного реєстратора прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Сумського міського управління юстиції Сумської області Кругляк Юлії Іванівни, третя особа - ОСОБА_3 -

про визнання нечиним та скасування запису про державну реєстрацію права власності,

ВСТАНОВИЛА:

31.07.2015 року позивач - ОСОБА_1 - звернулась до суду з позовом до Реєстраційної служби Сумського міського управління юстиції у Сумській області, Державного реєстратора прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Сумського міського управління юстиції Сумської області Кругляк Юлії Іванівни, в якому просила суд:

- визнати нечинним та скасувати запис про державну реєстрацію права власності, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна: 1, адреса: АДРЕСА_1, опис нерухомого майна: загальна площа 65,25 кв. м., житлова площа 47,3 кв. м., цегла, дата, час державної реєстрації: 27.06.2014 р. 10:42:16, державний реєстратор: Кругляк Юлія Іванівна, Реєстраційна служба Сумського міського управління юстиції Сумської області, підстава виникнення права власності: рішення суду про визнання права власності на майно в порядку спадкування, серія та номер: 592/581/13-ц, виданий 04.03.2014 року, видавник: Ковпаківський районний суд м. Суми, форма власності: приватна, форма спільної власності: спільна часткова, розмір частки:3/4, власники: ОСОБА_3, реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1, паспорт громадянина України, серія та номер: НОМЕР_2, виданий 02.11.2000 р., видавник: Славутський МВ УМВС України в Хмельницькій області, країна громадянства: Україна, адреса: Хмельницька обл., Славутський район, с. Довжки.

Постановою Сумського окружного адміністративного суду від 18.08.2015 року в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Реєстраційної служби Сумського міського управління юстиції у Сумській області, Державного реєстратора прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Сумського міського управління юстиції Сумської області Кругляк Юлії Іванівни відмовлено.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, позивач подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просила оскаржувану постанову скасувати та прийняти нову постанову, якою задовольнити адміністративний позов.

В письмових запереченнях на апеляційну скаргу, відповідачі , посилаючись на законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції, просять апеляційну скаргу залишити без задоволення, постанову суду першої інстанції залишити без змін.

В судове засідання суду апеляційної інстанції учасники процесу не прибули, були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання. Позивач надала клопотання про розгляд справи без її участі.

Згідно з ч.1 ст. 41 КАС України суд під час судового розгляду адміністративної справи здійснює повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу. У разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до ч.4 ст. 196 КАС України неприбуття у судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час і місце апеляційного розгляду, не перешкоджає судовому розгляду справи.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, переглянувши в межах апеляційної скарги постанову суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що 16.10.2009 року ОСОБА_4 (Дарувальник) укладено договір дарування квартири, згідно з п. 1 якого Дарувальник подарував, а ОСОБА_1 (Обдаровувана) прийняла в дар квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2. (а.с. 7).

16.11.2009 р. комунальним підприємством "Сумське міське бюро технічної інвентаризації" зареєстровано за ОСОБА_1 право власності на квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 ( реєстраційний номер:11312337) (а.с. 8).

Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 04 липня 2012 р. у справі № 1806/2-425/11 визнано, зокрема, нікчемним договір дарування квартири за адресою: АДРЕСА_3 та скасовано право власності за ОСОБА_1 на квартиру за адресою: АДРЕСА_3 (а.с. 13-17).

Рішенням Ковпаківського районного суду від 04.03.2014 року у справі № 592/581/13-ц за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визнання права власності на майно в порядку спадкування визнано за ОСОБА_3 право власності на 3/4 частини квартири АДРЕСА_4 , з послідуючою державною реєстрацією прав на нерухомість у реєстраційній службі м. Суми, а також на 3/4 частини грошових збережень, які знаходяться в Ощадбанку м. Суми в порядку спадкування за законом після смерті батька - ОСОБА_4 (а.с. 18-19).

27.06.2014 року право власності на 3/4 частини квартири АДРЕСА_4 державним реєстратором в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно зареєстровано за ОСОБА_3 , що підтверджується копією Витягу з Державного реєстру речових прав за №23571906 (а.с. 29).

Відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно станом на 25.03.2015 р. право власності на 1/4 частку квартири АДРЕСА_4 зареєстроване за ОСОБА_1 (підстава виникнення права власності - договір дарування від 16.10.2009 року) та на 3/4 частки вищевказаної квартири - за ОСОБА_5 (на підставі договору дарування від 23.03.2015 року) (а.с. 20-21).

Не погодившись із записом про державну реєстрацію права власності від 27.06.2014 р., реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна: 1, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, позивач звернулась із зазначеним позовом до суду.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що державний реєстратор під час реєстрації права власності на частину квартири за ОСОБА_6, діяв відповідно до вимог законодавства, у зв'язку з чим позовні вимоги ОСОБА_1 є необгрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Досліджуючи питання строку звернення до адміністративного суду, який встановлений ст. 99 КАС України, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ст. 5 КАС України адміністративне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу та міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Частинами 1, 2 статті 99 КАС України встановлено, що адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Перебіг процесуального строку починається з наступного після відповідної календарної дати дня або настання події, з якою пов'язано його початок, тобто, з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Оскільки запис про державну реєстрацію права власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 вчинено 27.06.2014 р., про що позивач дізналась 25.03.2015 р. після отримання Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, а до суду з цим позовом позивач звернулася 31.07.2015 р., то колегія суддів дійшла висновку, що позивачем не порушено установлений законом строк звернення до суду.

В частині доводів апеляційної скарги про порушення прав позивача оскаржуваним записом про державну реєстрацію права власності, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна: 1, колегія суддів зазначає наступне.

Статтею 182 Цивільного кодексу України (далі - ЦК) встановлено, що право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Державна реєстрація прав на нерухомість є публічною, здійснюється відповідним органом, який зобов'язаний надавати інформацію про реєстрацію та зареєстровані права в порядку, встановленому законом.

Згідно з положеннями частини першої статті 316 ЦК правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном (стаття 317 ЦК).

Порядок проведення державної реєстрації речових прав на час виникнення спірних відносин регулюється Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" № 1952-ІV та Порядком державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України №868 від 17.10.2013 р.

Згідно з абзацом другим частини першої статті 2 Закону № 1952-ІV державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Державна реєстрація прав є обов'язковою. Інформація про права на нерухоме майно та їх обтяження підлягає внесенню до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (частина перша статті 3 Закону № 1952-ІV).

Згідно з частиною тринадцятою статті 15 Закону N 1952-IV порядок державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень встановлює Кабінет Міністрів України.

Порядок державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затверджений постановою КМУ від 17.10.2013 року №868, визначає процедуру проведення державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав), перелік документів, необхідних для її проведення, права та обов'язки суб'єктів у сфері державної реєстрації прав, а також процедуру взяття на облік безхазяйного нерухомого майна.

Пунктом 37 цього Порядку визначено перелік правовстановлюючих документів на підставі яких проводиться державна реєстрація права власності на нерухоме майно, до яких, зокрема, відноситься рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно.

Ця норма кореспондується з положенням статті 19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", відповідно до п.5 частини першої якої державна реєстрація прав проводиться на підставі рішень судів, що набрали законної сили.

Аналіз цих норм дає підстави вважати, що для проведення держаної реєстрації права власності на нерухоме майно подається рішення суду, яким визнано або встановлено факт права власності на об'єкти нерухомого майна, яке набрало законної сили.

Згідно з положеннями розділу 1 Методичних рекомендацій щодо державної реєстрації прав власності на об'єкти нерухомого майна на підставі рішень судів, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 26.05.2009р. №914/5, рішення судів про визнання права власності на об'єкти нерухомого майна, про встановлення факту права власності на об'єкти нерухомого майна, про передачу безхазяйного нерухомого майна до комунальної власності є правовстановлювальними документами, на підставі яких проводиться державна реєстрація прав власності на об'єкти нерухомого майна. В контексті розгляду цього питання, судове рішення - це вирок, рішення, постанова, ухвала, що ухвалені (постановлені) судами у кримінальних, цивільних, господарських справах, у справах адміністративної юрисдикції та у справах про адміністративні правопорушення, а також судовий наказ, виданий в порядку наказного провадження у цивільних справах (пункт 2 Порядку ведення Єдиного державного реєстру судових рішень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 травня 2006 року N 740). Державна реєстрація прав на нерухоме майно має здійснюватися у відповідності до резолютивної частини рішення суду.

Отже, що реєстраційна служба не встановлює право власності, а реєструє його на підставі чітко визначених правовстановлюючих документів.

Відповідно до частини четвертої статті 9 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державний реєстратор самостійно приймає рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень або відмову в такій реєстрації.

Судовим розглядом встановлено, що за результатами розгляду заяви про державну реєстрацію права власності гр. ОСОБА_3 та поданих до неї документів, державним реєстратором Кругляк Ю.І. був встановлений факт відсутності підстав для відмови в державній реєстрації права власності, та керуючись ч. 2 ст. 9 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, п. 20 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2013р. №868, прийняте рішення про державну реєстрацію права власності та внесений запис про право власності за номером 6157749 до розділу Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №1 щодо 3/4 частин квартири за власником ОСОБА_3

Згідно з ч.1 ст. 15 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" , державна реєстрація прав та їх обтяжень проводиться в такому порядку: 1) прийняття і перевірка документів, що подаються для державної реєстрації прав та їх обтяжень, реєстрація заяви; 2) встановлення факту відсутності підстав для відмови в державній реєстрації прав та їх обтяжень, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та/або їх обтяжень; 3) прийняття рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, відмову в ній або зупинення державної реєстрації; 4) внесення записів до Державного реєстру прав; 5) видача свідоцтва про право власності на нерухоме майно у випадках, встановлених статтею 18 цього Закону; 6) надання витягів з Державного реєстру прав про зареєстровані права та/або їх обтяження.

Рішення про відмову в державній реєстрації прав державний реєстратор приймає виключно за наявності підстав для відмови в державній реєстрації прав, що визначені Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Вичерпний перелік підстав для відмови у державній реєстрації прав визначено у частині 1 статті 24 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", відповідно до якої у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо:

1) заявлене право, обтяження не підлягає державній реєстрації відповідно до цього Закону;

2) об'єкт нерухомого майна розміщений на території іншого органу державної реєстрації прав;

3) із заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень звернулася неналежна особа;

4) подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом, або не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують;

5) заяву про державну реєстрацію прав, пов'язаних з відчуженням нерухомого майна, подано після державної реєстрації обтяжень, встановлених щодо цього майна, крім випадків, встановлених частиною дев'ятою статті 15 цього Закону;

5-1) заяву про державну реєстрацію обтяжень речових прав на нерухоме майно щодо попереднього правонабувача подано після державної реєстрації права власності на таке майно за новим правонабувачем;

5-2) заяву про державну реєстрацію речових прав, похідних від права власності, подано за відсутності державної реєстрації права власності, крім випадків, установлених статтею 42 та частиною дев'ятою статті 15 цього Закону;

5-3) під час подання заяви про державну реєстрацію права власності на підприємство як єдиний майновий комплекс, житловий будинок, будівлю, споруду (їх окремі частини), що виникло на підставі документа, за яким правонабувач набуває також право власності на земельну ділянку, не подано заяву про державну реєстрацію права власності на земельну ділянку;

5-4) після завершення п'ятиденного строку з дня отримання заявником письмового повідомлення про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав не усунено обставин, що були підставою для прийняття такого рішення;

5-5) заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень під час вчинення нотаріальної дії з нерухомим майном, об'єктом незавершеного будівництва подано не до нотаріуса, який вчинив таку дію;

5-6) заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень в електронній формі подано особою, яка не є державним кадастровим реєстратором або державним виконавцем;

6) заявником подано ті самі документи, на підставі яких заявлене право та обтяження такого права вже зареєстровано у Державному реєстрі прав.

Як правомірно враховано судом першої інстанції, скасування записів у Державному реєстрі прав, в тому числі про право власності, здійснюється державним реєстратором виключно на підставі рішення суду про скасування державної реєстрації прав (ч.2 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», п.2.6 Порядку прийняття і розгляду заяв про внесення змін до записів, внесення записів про скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень та скасування записів Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 12.12.2011р. №3502/5).

Доводи апелянта, що державний реєстратор повинна була виявити невідповідність змісту рішення від 04.03.2014 р. у справі №592/581/13-ц із записами у Реєстрі та зажадати надання судового рішення від 04.07.2012 р. у цивільній справі №1806/2-425/11 для виконання, колегія суддів вважає необгрунтованими, оскільки відповідно до положень ч.2 ст.26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» підставою для скасування запису про право власності №294748 від 05.03.2013 р. за власником ОСОБА_1, розмір частки 1, могло бути рішення суду про скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень.

Між тим, відповідне рішення щодо скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, на яке посилається апелянт, до відділу реєстрації служби не надходило, тому відповідач не мав повноважень на скасування державної реєстрації прав на нерухоме майно за ОСОБА_1.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що відповідач, при внесенні запису про державну реєстрацію права власності на підстав рішення суду, що набрало законної сили, діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 159 Кодексу адміністративного судочинства України, судове рішення повинно бути законним та обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що постанова Сумського окружного адміністративного суду від 18.08.2015 року відповідає вимогам ст. 159 КАС України, а тому відсутні підстави для її скасування та задоволення апеляційних вимог апелянта - позивача у справі.

Відповідно до ст. 200 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 41, 160, 167, 195, 196, п.1 ч.1 ст. 198, ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Сумського окружного адміністративного суду від 18.08.2015р. по справі № 818/2647/15 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Курило Л.В.
Судді Присяжнюк О.В. Русанова В.Б.
Повний текст ухвали виготовлений 02.11.2015 р.