Справа № 12447/10/2070
Суддя: Волошин Д.А.
Дата ухвалення: 2010-12-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

08 грудня 2010 р. № 2-а- 12447/10/2070

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Волошина Д.А.,

за участю секретаря судового засідання - Боклаг А.С.,

за участю представників: позивача ОСОБА_1, відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду справу за адміністративним позовом Комунального підприємства "Обласний спортивний комплекс "Металіст" до Державної податкової інспекції у Комінтернівському районі міста Харкова про скасування податкових повідомлень-рішень,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач Комунальне підприємство «Обласний спортивний комплекс Металіст» (далі позивач) звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовною заявою, в якій просить суд скасувати податкові повідомлення-рішення відповідача Державної податкової інспекції у Комінтернівському районі м. Харкова (далі відповідач) №/0 від 15.04.2010 р., № /1 від 12.05.2010 р., № /2 від 26.07.2010 р., № /3 від 20.10.2010р., щодо визначення суми податкового зобов'язання за платежем земельний податок з юридичних осіб у розмірі 394205,39 грн. - основного платежу та 19710,27 грн. штрафних (фінансових) санкцій та №/1 від 12.05.2010р., № /2 від 26.07.2010р., № /3 від 20.10.2010р. щодо визначення суми податкового зобов'язання за платежем земельний податок з юридичних осіб у розмірі 788410,78 грн. - штрафних (фінансових) санкцій.

В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначає, що за результатами камеральної перевірки було складено відповідачем акт № 795/15-324/324/24477221 від 06.04.2010 року. 15 квітня 2010 року відповідачем було винесено податкове повідомлення-рішення №/0, яким встановлено порушення п. 4 ст. 12 Закону України «Про плату за землю», у зв'язку з чим визначено суму податкового зобов'язання за платежем земельний податок з юридичних осіб у розмірі 394205,39 грн. - основного платежу та 19710,27 грн. штрафних (фінансових) санкцій. За результатами розгляду первинної скарги позивача, відповідач 12.05.2010 року додатково прийняв податкове повідомлення рішення №/1 щодо визначення суми податкового зобов'язання за платежем земельний податок з юридичних осіб у розмірі 788410,78 грн. штрафних (фінансових) санкцій. Позивач вважає податкові повідомлення-рішення незаконними з наступних підстав. Зазначає, що позивачем використано пільгу зі сплати земельного податку за кодом згідно з довідником пільг 13050072, відповідно до п. 4 ст. 12 Закону України «Про плату за землю», а саме підприємства фізкультурно-спортивної спрямованості за земельні ділянки, на яких розміщені спортивні споруди, що використовуються для проведення всеукраїнських змагань. Також цю пільгу можуть використовувати підприємства фізкультурно-спортивної спрямованості за земельні ділянки, на яких розміщені бази олімпійської та параолімпійської підготовки, перелік яких затверджується КМУ. Позивачу наданий статус бази олімпійської та параолімпійської підготовки. Вважає, що таке право встановлено законом та додаткових обмежень не може бути встановлено. Вивільненні у 2009 році кошти у звязку з використанням пільги направлені на розвиток фізичної культури і спорту. Щодо податкового повідомлення рішення №/1 також зазначає, що п.п. 17.1.6-1 п. 17.1 ст. 17 Закону України «Про порядок погашення зобовязань платників податків перед бюджетом та державними цільовими фондами» набрав чинності з 01.01.2010 року, а факт порушення правил оподаткування мав місце у 2009 році.

Представником відповідача в ході судового розгляду справи, були надані письмові заперечення на позов, відповідно до яких відповідач вважає позовні вимоги безпідставними та необґрунтованими з посиланням на акт перевірки № 795/15-324/324/24477221 від 06.04.2010 року. Зазначає, що було допущено порушення п. 4 ст. 12 Закону України «Про плату за землю», оскільки КМУ не було прийнято постанови у 2009 році, якою затверджено перелік підприємств яким надаються пільги з плати за землю у відповідному році з конкретним урахуванням площі. У 2009 році не затверджено КМУ перелік спортивних баз олімпійської та параолімпійської підготовки. Зазначає, що у 2010 році прийнято такий Порядок, що затверджений постановою КМУ від 02.03.10р. № 250 та визначено перелік підприємств, що звільняються від сплати земельного податку, в якому зазначений і позивач.

Представник позивача в судове засідання зявився та підтримав позовні вимоги у повному обсязі та просив суд їх задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання зявився та позовні вимоги не визнав у повному обсязі вказавши, що оскаржені податкові повідомлення-рішення є законними та обґрунтованими, а висновки акту перевірки підтвердженими та просив суд відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представників сторін, судом встановлено наступне.

06.04.2010р. відповідачем було проведено камеральну перевірку податкового розрахунку від 27.05.09р. КП «ОСК «Металіст» по земельному податку за 2009 рік, про що складено акт № 795/15-324/24477221 від 06.04.2010р.

На підставі акту перевірки та згідно з п.п. «в» п.п. 4.2.2 ст. 4 та п.п. 17.1.4 п. 17.1 ст. 17 Закону України «Про порядок погашення зобовязань платників податків перед бюджетом та державними цільовими фондами» відповідачем прийнято податкове повідомлення рішення №/0 від 15.04.2010 р., яким було донараховано податкове зобовязання з земельного податку з юридичних осіб на загальну суму 413915,66 грн., з яких 394205,39 грн. основний платіж та 19710,27 грн. штрафна (фінансова) санкція.

Позивач не погодився з зазначеним податковим повідомленням рішенням та звернувся в порядку адміністративного оскарження зі скаргою № 229 від 23.04.2010 року. Рішенням про розгляд первинної скарги № 8367/10/25-014 від 07.05.2010р. скарга позивача була залишена без задоволення та до позивача додатково було застосовано штрафну (фінансову) санкцію на суму 788410,78 грн., шляхом винесення податкового повідомлення рішення №/1 від 12.05.2010р. Подальші скарги позивача до вищестоящих органів в межах адміністративного оскарження були залишені без задоволення, у звязку з чим на адресу позивача були направлені рішення з позначкою після дробі «1», «2», «3», якими доведено нові граничні строки сплати податкового зобовязання.

Згідно з державним актом на право постійного користування земельною ділянкою від 27.06.2007 року, зареєстрованого за № 02 позивачу надано земельну ділянку площею 7,0628 га за адресою м. Харків вул. Плеханівська 65. З кадастрового плану земельної ділянки вбачається, що вона надана для експлуатації та обслуговування стадіону «Металіст». Згідно з довідкою позивача № 676 від 08.12.2010р. позивач інших земельних ділянок в 2009 році не мав.

29.01.09р. позивачем надано до ДПІ у Комінтернівському районі м. Харкова податковий розрахунок земельного податку за 2009 рік, яким було визначено земельний податок за 2009 рік у сумі 130710,86 грн.

27.05.09р. позивачем надано до ДПІ у Комінтернівському районі м. Харкова уточнюючий податковий розрахунок земельного податку за 2009 рік, яким було визначено земельний податок за 2009 рік у сумі 22844,71 грн.

Наказом ДПА України від 17.07.06р. № 416 «Про затвердження форми Акта про результати камеральної перевірки податкової декларації (розрахунку) щодо окремих загальнодержавних і місцевих податків і зборів» затверджено форму акта про результати камеральної перевірки податкової декларації (розрахунку). (п.1 цього Наказу).

Відповідно до п. 2 цього Наказу форма акту, застосовується щодо плати за землю.

П. 3 цього Наказу камеральні перевірки податкових декларацій (розрахунків) щодо земельного податку, проводяться посадовими особами органів державної податкової служби протягом 60 календарних днів, наступних за останнім днем граничного строку подання таких декларацій (розрахунків). У разі отримання органом державної податкової служби декларацій (розрахунків), що подані з порушенням граничного строку подання, уточнюючих декларацій (розрахунків), нових звітних декларацій (розрахунків), а також декларацій (розрахунків) за нововідведені земельні ділянки (для земельного податку), за новоукладені договори (для орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності), за нові земельні ділянки (для фіксованого сільськогосподарського податку) камеральна перевірка проводиться протягом 30 календарних днів, наступних за днем отримання такої декларації (розрахунку).

Згідно з ст. 14 Закону України «Про плату за землю» платники земельного податку, а також орендної плати за земельні ділянки державної або комунальної власності (крім громадян) самостійно обчислюють суму земельного податку та орендної плати щороку за станом на 1 січня і до 1 лютого поточного року подають відповідному органу державної податкової служби за місцезнаходженням земельної ділянки податкову декларацію на поточний рік за формою, встановленою центральним податковим органом, з розбивкою річної суми рівними частками за місяцями. Подання такої декларації звільняє від обов'язку подання щомісячних декларацій.

Таким чином суд приходить до висновку, що податковий розрахунок поданий позивачем 29.01.09р. підлягав камеральній перевірці в строк до 02.04.09р. Уточнений податковий розрахунок поданий позивачем 27.05.09р., який є предметом перевірки підлягав камеральній перевірці в строк до 27.06.09р.

Відповідно до п.п. 6.1 п. 6 цього Наказу на органи податкової служби покладено обовязок забезпечити оформлення результатів камеральних перевірок відповідно до затвердженої форми акта та у визначені строки.

Як вбачається з матеріалів справи акт № 795/15-324/24477221 від 06.04.2010р. , щодо перевірки уточненого розрахунку від 27.05.09р. складено відповідачем за межами вищезазначених строків, отже суд приходить до висновку, що такий акт складено з порушенням Наказу ДПА України від 17.07.06р. № 416.

Виходячи з приписів ст. 19 Конституції України, то правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч. 1 статті 9 КАСУ суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого: суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 2 КАСУ завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ. До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Таким чином, відповідач не дотримав вимог закону про захист охороняємих прав та інтересів юридичної особи у сфері публічно-правових відносин, на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, оскільки провів камеральну перевірку за межами визначених строків.

Відповідно до п. 4 ст. 12 Закону України «Про плату за землю» від земельного податку звільняються вітчизняні заклади культури, науки, освіти, охорони здоров'я, соціального забезпечення, фізичної культури та спорту, які повністю утримуються за рахунок коштів державного або місцевих бюджетів; підприємства, установи, організації, громадські організації фізкультурно-спортивної спрямованості, у тому числі аероклуби та авіаційно-спортивні клуби Товариства сприяння обороні України, - за земельні ділянки, на яких розміщені спортивні споруди, що використовуються для проведення всеукраїнських, міжнародних змагань та навчально-тренувального процесу збірних команд України з видів спорту та підготовки спортивного резерву, бази олімпійської та параолімпійської підготовки, перелік яких затверджується Кабінетом Міністрів України за умови спрямування відповідних сум земельного податку на розвиток фізичної культури і спорту за напрямами і в порядку, визначеними Кабінетом Міністрів України.

З зазначеної норми закону вбачається, що земельна ділянка, надана позивачу в постійне користування підпадає одразу під дві альтернативні підстави надання пільг по сплаті земельного податку : земельні ділянки, на яких розміщені спортивні споруди, що використовуються для проведення всеукраїнських, міжнародних змагань та навчально-тренувального процесу збірних команд України з видів спорту та підготовки спортивного резерву; земельні ділянки, на яких розміщені бази олімпійської та параолімпійської підготовки, перелік яких затверджується Кабінетом Міністрів України.

Право на застосування пільги за першою підставою виникає у позивача, оскільки на земельній ділянці розміщена спортивна споруда стадіон Металіст, який включений до реєстру стадіонів ФФУ, на яких проводяться всеукраїнські змагання з футболу серед команд клубів «Премєр ліги» України сезону 2009/2010 року, що підтверджується витягом з Регламенту Всеукраїнських змагань з футболу серед команд клубів ОПФКУ сезону 2009/2010 року, затвердженого 10.07.09р.

Право на застосування пільги за другою підставою виникає у позивача, оскільки стадіон Металіст, що розміщений на цій земельній ділянці є базою олімпійської підготовки, що підтверджується Постановою КМУ № 30 від 18.01.06р. «Про затвердження порядку надання закладам фізичної культури і спорту статусу бази олімпійської та параолімпійської підготовки і переліку закладів яким надано такий статус».

Суд зазначає, що відповідно до Закону України «Про внесення зміни до статті 12 Закону України «Про плату за землю»» від 05.03.09р. № 1104-VI, яким було внесено зміни до Закону України «Про плату за землю» передбачено введення вищезазначених пільг. Відповідно до п.1 Прикінцевих положень Закону цей закон набирає чинності з дня його опублікування, тобто негайно, а саме 20.03.09р., будь - яких застережень або вказівок на прийняття Кабінетом Міністрів України будь-яких актів на реалізацію цього закону не передбачено. Окрім того про це також свідчить п. 2 Прикінцевих положень цього Закону який передбачає Кабінету Міністрів України при підготовці проекту Закону України про внесення змін до Закону України "Про Державний бюджет України на 2009 рік" передбачити на поточний бюджетний період компенсацію відповідних втрат доходів бюджетів місцевого самоврядування у зв'язку з прийняттям цього Закону. Отже введена цим законом пільга розрахована на негайну і пряму дію та не ставиться в залежність від прийняття Кабінетом Міністрів України будь-яких актів на його реалізацію та передбачає вже в 2009 році компенсацію втрат місцевих бюджетів у звязку з наданням пільги. Окрім того дана позиція також підтверджується листом ДПАУ від 01.07.09р. «Довідник № 50 пільг, наданих чинним законодавством по сплаті податків, зборів, інших обовязкових платежів станом на 01.06.09р.» за кодом пільги № 13050072 початок дії встановлено з 01.04.09р. Таким чином ДПАУ визнано факт дії пільги за відсутності постанови КМУ у 2009 році, яка встановлює напрями та порядок спрямування відповідних сум земельного податку на розвиток фізичної культури і спорту. Визначення КМУ напрямків та порядку спрямування коштів земельного податку на розвиток фізичної культури і спорту, має в подальшому лише удосконалити використання цих фінансових ресурсів, зробити його більш ефективним, проте відсутність відповідного підзаконного правового регулювання не може бути перешкодою для застосування пільг. Первинні документи та пояснення позивача свідчать, що зазначені суми були направлені на розвиток фізичної культури і спорту на підставі Закону України «Про фізичну культуру та спорт». Відповідачем не подано до суду доказів, що спростовують зазначений факт.

Таким чином висновок відповідача про відсутність постанови КМУ у 2009 році як умови для застосування пільги є необґрунтованою та такою, що не відповідає вимогам закону.

У

звязку з тим, що відсутній обєкт донарахування земельного податку, суд приходить до висновку про відсутність підстав застосування штрафної (фінансової) санкції передбаченої п.п. 17.1.4, п.п. 17.1.6-1 п. 17.1 ст. 17 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами».

Щодо застосування п.п. 17.1.6-1п. 17.1 ст. 17 Закону України «Про порядок погашення зобовязань платників податків перед бюджетом та державними цільовими фондами» суд також зазначає наступне.

Відповідно до п.п. 17.1.6-1 п. 17.1 ст. 17 Закону України «Про порядок погашення зобовязань платників податків перед бюджетом та державними цільовими фондами» платники податку (посадові особи платника податку), які використовують податкову пільгу не за призначенням та/або всупереч умовам чи цілям її надання згідно із законом з питань відповідного податку, збору (обов'язкового платежу), а також будь-які інші особи, що використовують податкову пільгу, яку для них не призначено, вважаються такими, що умисно ухиляються від оподаткування. У цьому випадку такі особи додатково до штрафів, визначених у підпунктах 17.1.1 - 17.1.5 цього пункту, за наявності підстав для їх накладення, сплачують суму податків, що підлягали нарахуванню без застосування податкової пільги, а також штраф у розмірі двохсот відсотків від такої суми.

Аналіз зазначеної норми закону свідчить, що вона встановлює склад правопорушення та розмір штрафної (фінансової) санкції, який застосовується за вчинення вказаного правопорушення.

Пункт 17.1 статті 17 доповнено підпунктом 17.1.6-1 згідно із Законом України від 19.05.2009 р. N 1342-VI, відповідно до п. 1 Прикінцевих положень якого вбачається, що цей закон набирає чинності з 01.01.2010 року.

Відповідно до ч. 2 ст. 58 Конституції України передбачено, що ніхто не може відповідати за діяння, які на час їх вчинення не визнавалися законом як правопорушення.

Отже таким чином суд приходить до висновку, що в 2009 році взагалі склад правопорушення, щодо порядку користування пільгою передбачений п.п. 17.1.6-1 п. 17.1 ст. 17 Закону України «Про порядок погашення зобовязань платників податків перед бюджетом та державними цільовими фондами» зазначеним законом не було встановлено, а отже застосування до зазначених правовідносин цього положення закону є необґрунтованим.

Щодо прийняття податкового повідомлення рішення № /1 від 12.05.2010 року суд також вважає за необхідне зазначити наступне. Зазначене податкове повідомлення рішення було прийнято на підставі рішення про розгляд первинної скарги № 8367/10/25-014 від 07.05.2010р. Скарга позивача була залишена без задоволення та до позивача додатково було застосовано штрафну (фінансову) санкцію на суму 788410,78 грн., шляхом винесення податкового повідомлення рішення №/1 від 12.05.2010р. Подальші скарги позивача до вищестоящих органів в межах адміністративного оскарження були залишені без задоволення, у звязку з чим на адресу позивача були направлені рішення з позначкою після дробі «2», «3», якими доведено нові граничні строки сплати податкового зобовязання.

Згідно наданого до суду податкового повідомлення рішення, встановлено, що воно прийнято згідно з п.п. «в» п.п. 4.2.2 ст. 4 та п.п. 17.1.4 п. 17.1 ст. 17 Закону України «Про порядок погашення зобовязань платників податків перед бюджетом та державними цільовими фондами» за порушення п. 4 ст. 12 Закону України «про плату за землю». (а.с. 38)

Відповідно до п.6.1 ст. 6 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» у разі коли сума податкового зобов'язання розраховується контролюючим органом відповідно до статті 4 цього Закону, такий контролюючий орган надсилає платнику податків податкове повідомлення, в якому зазначаються підстава для такого нарахування, посилання на норму податкового закону, відповідно до якої був зроблений розрахунок або перерахунок податкових зобов'язань, сума податку чи збору (обов'язкового платежу), належного до сплати, та штрафних санкцій за їх наявності, граничні строки їх погашення, а також попередження про наслідки їх несплати в установлений строк та граничні строки, передбачені законом для оскарження нарахованого податкового зобов'язання (штрафних санкцій за їх наявності).

В зазначеному податковому повідомленні рішенні відсутнє посилання на п.п. 17.1.6-1 п. 17.1 ст. 17 Закону України «Про порядок погашення зобовязань платників податків перед бюджетом та державними цільовими фондами», як норму закону, відповідно до якої був зроблений розрахунок штрафної (фінансової) санкції у сумі 788410,78 грн., що складає 200 % суми земельного податку. Отже таким чином суд приходить до висновку, що застосування штрафної (фінансової) санкції на підставі вищезазначеного пункту зазначеним податковим повідомленням рішенням взагалі не передбачено.

Відповідно до п. 5.3. Наказу ДПАУ від 21.06.2001, № 253 "Про затвердження Порядку направлення органами державної податкової служби України податкових повідомлень платникам податків та рішень про застосування штрафних (фінансових) санкцій" передбачено, що з метою доведення до платника податків граничного строку сплати податкового зобов'язання, зазначеного в раніше надісланому податковому повідомленні (у разі, якщо сума податкового зобов'язання за результатами розгляду скарги збільшується або залишається без змін, а раніше надіслане податкове повідомлення не відкликається), податковим органом складається та надсилається (вручається) платнику податків податкове повідомлення, яке має номер первинного податкового повідомлення, при цьому через дріб проставляється номер скарги, щодо якої воно складене (1 - для першої, 2 - для другої тощо), крім того, таке податкове повідомлення містить новий граничний термін сплати податкового зобов'язання.

Податкові повідомлення - рішення з позначкою після дробі «2», «3» містять вже посилання на п.п. 17.1.6-1 п. 17.1 ст. 17 Закону України «Про порядок погашення зобовязань платників податків перед бюджетом та державними цільовими фондами». (а.с. 85, 88) Однак відповідно до норм вищезазначеного порядку такі повідомлення рішення виносяться за результати розгляду скарг та доводять лише нові граничні терміни сплати податкового зобовязання. Законодавством України не передбачено повноважень відповідача вносити зміни щодо норм законів за якими здійснюється розрахунок до податкових повідомлень рішень з позначкою після дробі «2», «3» без їх скасування, відкликання або зміни. Як вбачається з матеріалів справи скарги позивача до ДПА у Харківській області та ДПА України залишені без задоволення, а податкове повідомлення рішення без змін. Отже таким чином зазначені податкові повідомлення рішення не змінювались та не скасовувались, а отже прийняті за межами повноважень відповідача.

Оскільки відповідачем, який в силу Закону України «Про державну податкову службу в Україні» та за ознаками ст. 3 КАС України є суб'єктом владних повноважень, при розгляді і вирішенні судом справи в порядку ч.2 ст.71 КАС України не доведено правомірності спірних податкових повідомлень-рішень по донарахуванню податкових зобов'язань за, суд доходить висновку, що податкові повідомлення - рішення порушують права і інтереси позивача, а тому підлягають скасуванню.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа).

Керуючись ст.19, 58 Конституції України, п.4. ст. 12 Закону України «Про плату за землю», Закону України «Про порядок погашення зобовязань платників податків перед бюджетом та державними цільовими фондами», ст.ст. 7-11, 71, 160-163, 167, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов Комунального підприємства "Обласний спортивний комплекс "Металіст" до Державної податкової інспекції у Комінтернівському районі міста Харкова про скасування податкових повідомлень-рішень - задовольнити.

Скасувати податкові повідомлення рішення Державної податкової інспекції у Комінтернівському районі м. Харкова №/0 від 15.04.2010 р., № /1 від 12.05.2010 р., № /2 від 26.07.2010 р., № /3 від 20.10.2010р., №/1 від 12.05.2010р., № /2 від 26.07.2010р., № /3 від 20.10.2010р.

Стягнути з Державного бюджету України на користь Комунального підприємства "Обласний спортивний комплекс "Металіст" (61001, м. Харків вул. Плеханівська 65, ) витрати по сплаті судового збору у розмірі 3.40 грн. (три грн. 40коп.).

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення протягом десяти днів з дня її проголошення, у разі застосування судом частини третьої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного проваджені або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови складено 13 грудня 2010 року.

Суддя Волошин Д.А.