Справа № 807/1047/15
Суддя: Гебеш С. А.
Дата ухвалення: 2015-10-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

27 жовтня 2015 рокум. Ужгород№ 807/1047/15

Закарпатський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Гебеш С.А., розглянувши в порядку письмового провадження справу за позовом ОСОБА_1 до Органу опіки та піклування Виноградівської РДА Закарпатської області, Служби у справах дітей Виноградівської РДА Закарпатської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача ОСОБА_2, про визнання протиправним та скасування рішення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1М.) звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Органу опіки та піклування Виноградівської РДА Закарпатської області (далі відповідач 1), Служби у справах дітей Виноградівської РДА Закарпатської області (далі відповідач 2), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача ОСОБА_2 (далі третя особа, ОСОБА_2В.), про визнання протиправним та скасування рішення Виноградівської районної державної адміністрації Закарпатської області від 29 грудня 2014 року.

Позивач вважає, що оскаржуване рішення є незаконним, протиправним та таким, що порушує його батьківські права.

Позовні вимоги мотивовано наступним. Позивач зазначає, що оскаржуване рішення від 29.12.2014 року було винесено на підставі протоколу засідання комісії з питань захисту прав дитини від 23.12.2014 року, а не на підставі висновку, як цього вимагає Порядок провадження органами опіки і піклування діяльності, повязаної із захистом прав дитини, затверджений постановою Кабінету Міністрів України №866 від 24.09.2008 року «Про питання діяльності органів опіки і піклування, повязаної із захистом прав дитини», а отже позивач переконаний, що відповідачем прийнято рішення з порушенням процедури, визначеної законом.

Також, позивач стверджує, що відповідач в порушення п.72 Постанови Кабінету Міністрів України №866 від 24.09.2008 року, ст.160, 171 Сімейного кодексу України не було проведено бесіду з малолітніми дітьми та не зясовано особисту прихильність дітей до кожного з батьків, в тому числі не було зясовано думки позивача щодо визначення місця проживання його дітей, та всупереч ч.2 п.72 Порядку не відвідано місце проживання позивача, як батька дітей, та не складено акт за формою згідно з додатком 9. Позивач стверджує, що орган опіки і піклування Виноградівської районної державної адміністрації Закарпатської області, приймаючи таке рішення, вийшов за межі своїх повноважень, так як окрім незаконного, на його думку, визначення місця проживання дитини, також вирішив питання про зустрічі позивача з дітьми виключно шляхом зустрічей з ними у присутності матері дітей, що п.72 Порядку не передбачено.

21.10.2015 року до суду надійшла заява від позивач, відповідно до якої такий просить суд розглянути справу у його відсутності. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить такі задовольнити з підстав викладених у позові та раніше наданих ним пояснень по суті спру, як надані ним в ході розгляду даної справи.

Відповідач 1 явку свого представника в судове засідання не забезпечив, однак 19.10.2015 року від такого до суду надійшла заява в якій зазначає, що позовні вимоги не визнає та заперечує їх в повному обсязі та просить суд розглянути справу без їх участі.

В поданих запереченнях проти адміністративного позову відповідач 1 зазначає, що вказані позивачем підстави, за яких рішення органу опіки та піклування не відповідає вимогам закону та порушує його права, є необґрунтованими, що полягає в наступному.

Службою у справах дітей Виноградівської РДА проведено роботу щодо вивчення матеріалів справи, відповідно до чинного законодавства. Зокрема, взято до уваги умови проживання та характеристика ОСОБА_2 Проведено бесіду зі сторонами справи, а також з малолітніми ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, за результатами чого надано висновок служби у справах дітей про визначення місця проживання вищезгаданих малолітніх дітей з матірю ОСОБА_2 Разом з тим, дане питання повно та всебічно розглянуто на засіданні комісії з питань захисту прав дитини 23.12.2014 року, на якому були присутні позивач та ОСОБА_2 Отже, твердження позивача про те, що тільки під час розгляду справи про розірвання шлюбу (прийнято рішення 20.05.2015 року), він дізнався про існування рішення органу опіки та піклування Виноградівської РДА від 29.12.2014 року №01-0810/3520 про визначення місця проживання ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, з їх матірю ОСОБА_2 за адресою: м. Виноградів, вул. Перені, 2, - не відповідає дійсності.

Рішення органу опіки та піклування є обовязковим до виконання. Відповідно до ч.2 ст.19 Сімейного кодексу України, у разі заперечення проти рішення, ОСОБА_1 мав право протягом 10 днів від часу його винесення звернутися за захистом своїх прав або інтересів до суду, чого ним зроблено не було. Разом з тим відповідач зауважує, що п.2 даного рішення зобовязано позивача ОСОБА_1, належним чином брати участь у вихованні та утриманні доньок, що свідчить про те, що вищевказаним рішенням орган опіки та піклування не обмежив його у реалізації батьківських прав, передбачених ст.ст.150, 151 Сімейного кодексу України. Відповідач 1 зазначає, що органом опіки та піклування Виноградівської РДА питання участі ОСОБА_1 у вихованні дітей не розглядалося. Відповідно, рішення по даному питанню не приймалося.

Представник відповідач 2 в судове засідання не зявився, однак в матеріалах справи міститься заява нього про розгляд справи без його участі, в якій також просить суд відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

Третя особа ОСОБА_2 в судове засідання не зявилась, причини своєї неявки суду не повідомила, хоча належним чином повідомлялась про дату, час та місце судового засідання. В раніше поданих письмових запереченнях та наданих нею в ході судового розгляду письмових поясненнях, в яких зазначила, що проти позову заперечує в повному обсязі та просить суд відмовити у задоволенні такого повністю. ОСОБА_2 стверджує, що має постійний дохід у вигляді заробітної плати, так як працює вчителем біології та трудового навчання у Виноградівській ОСОБА_4 ступенів №7, ІНФОРМАЦІЯ_3, на роботі та в побуті характеризується позитивно, не палить, не вживає алкогольних напоїв, не стоїть на обліку в наркологічній та психіатричній лікарні, не веде аморальний спосіб життя, а тому, виключні обставини при яких матір можуть розлучити з дітьми відсутні.

Ч. 4. ст. 128 КАС України передбачено, що у разі неприбуття відповідача, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин розгляд справи може не відкладатися і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

Крім того, ч. 6 даної статті КАС України передбачено, що якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

За таких обставин та у відповідності до ст. 128 КАС України суд вважає за можливе розглянути справу у письмовому провадженні.

Відповідно до частини 1 статті 41 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи якщо відповідно до положень КАС України розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. А оскільки сторони в судове засідання не зявилися, фіксування судового процесу не здійснюється.

Розглянувши подані сторонами документи та матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача та представника відповідачів, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.

Згідно із ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 3 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Судом встановлено, що 07.09.2002 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено шлюб та зареєстровано такий у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Виноградівського районного управління юстиції Закарпатської області. За час шлюбу народилися двоє дітей: ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5.

20.05.2015 року Рішенням Виноградівського районного суду Закарпатської області у цивільні справі за №299/75/15-ц (а.с.15-16) вищевказаний шлюб розірвано.

Згідно з наявним в матеріалах справи актом обстеження умов проживання за №104, вбачається, що 18.12.2014 року ОСОБА_6 начальником відділу соцроботи та ОСОБА_7 заступником начальника служби у справах дітей, на підставі заяви громадянки ОСОБА_2, з метою підготовки висновків щодо визначення місця проживання малолітніх дітей ОСОБА_8 та ОСОБА_3, було проведено обстеження умов проживання ОСОБА_2 за адресою: м. Виноградів, вул. Перені, 2. Відповідно до такого обстеження було встановлено, що житло розміщене на 1 поверсі одноповерхового будинку та складається з 4 кімнат: передпокій, столової кімнати, кухні, ванної кімнати. Умови проживання задовільні. В кімнатах чисто, прибрано, затишно. В користуванні сучасна побутова техніка. Для виховання та розвитку дітей створені належні умови для проживання дітей. В сімї підтримуються доброзичливі стосунки. Результат бесіди і ставлення членів сімї до рішення прийняти на виховання дитину для збереження нормального психологічного мікроклімату дітей, доцільно проживати дітям з мамою за вищевказаною адресою.

В матеріалах справи міститься Висновок Служби у справах дітей Виноградівської районної державної адміністрації про визначення місця проживання дітей від 19.12.2014 року, відповідно до якого слідує, що Службою у справах дітей було проведено співбесіду з громадянкою ОСОБА_2, яка зазначила причину розриву стосунків з чоловіком його агресивну поведінку по відношенню до неї, неповага, приниження, зрада, релігійні переконання. Така зазначила, що сімейні чвари та фізичне насильство проходили в присутності дітей. При проведеній бесіді з дітьми такі повідомили, що дома тато і мама майже щодня сваряться, нерідкі випадки коли батько бє маму, наразі проживають з мамою у бабусі з дідусем, де їм спокійно, добре, мають окрему кімнату, куди вони зможуть запросити друзів. Також зазначили, що люблять тата, але хочуть бути з мамою.

Провівши бесіду з ОСОБА_1, такий повідомив, що з жінкою вони мають різні релігійні погляди, що і є основною причиною сімейних конфліктів. На його переконання негативний вплив на їх стосунки мають її батьки. Доньок він любить, переживає за їх майбутнє. Вважає, що дітям є де проживати, він може їх доглянути, якщо дружина не бажає повертатися додому.

Враховуючи вищенаведене, служба у справах дітей, в інтересах малолітніх, вважала за доцільне визначити місце проживання ОСОБА_8 та ОСОБА_3 з матірю, ОСОБА_2, за адресою м. Виноградів, вул. Перені, 2.

Також, в матеріалах справи міститься характеристика ОСОБА_2 від 23.12.2014 року за №394 за підписом директора школи в якій остання працює вчителем біології та трудового навчання. Директор зазначив, що ОСОБА_2 вимоглива до учнів і разом з тим доброзичлива і терпелива, любить дітей, розуміє їх психологію, знає індивідуальні особливості та уподобання. Велику увагу приділяє над формуванням у дітей колективної дружби, гуманних міжособистісних стосунків, почуття власної гідності, вміння відстоювати свою життєву позицію, поваги один до одного. Вчителька знаходить взаємопорозуміння з колегами, батьками, що сприяє створенню належних умов для організації навчально-виховного процесу.

Так, згідно з Протоколом №15 засідання комісії з питань захисту прав дитини від 23.12.2014 року вбачається, що на порядок денний комісії було винесено питання щодо визначення місця проживання малолітніх дітей за заявою ОСОБА_2 Комісією одноголосно, у складі 10 чоловік, було проголосовано та вирішено визначити місце проживання малолітніх ОСОБА_1 та ОСОБА_3 з матірю, ОСОБА_2 за адресою м. Виноградів, вул. Перені, 2 та зобовязано ОСОБА_1, батька дітей, належним чином брати участь у вихованні та утриманні дочок, шляхом проведення зустрічей з ними у присутності матері дітей.

29 грудня 2014 року органом опіки і піклування Виноградівської районної державної адміністрації Закарпатської області розглянувши та обговоривши звернення ОСОБА_2, керуючись статтями 150, 151, 161 Сімейного кодексу України, враховуючи рішення комісії з питань захисту прав дитини було винесено оскаржуване рішення.

Згідно ст. 19 Сімейного кодексу України у випадках, передбачених цим Кодексом, особа має право на попереднє звернення за захистом своїх сімейних прав та інтересів до органу опіки та піклування.

Рішення органу опіки та піклування є обовязковим до виконання, якщо протягом десяти днів від часу його винесення заінтересована особа не звернулася за захистом своїх прав або інтересів до суду, крім випадку, передбаченого частиною другою статті 170 цього Кодексу.

Звернення за захистом до органу опіки та піклування не позбавляє особу права на звернення до суду. У разі звернення з позовом до суду орган опіки та піклування припиняє розгляд поданої йому заяви.

При розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обовязковою є участь органу опіки та піклування.

Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розвязання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

Згідно ст. 160-161 КАС України місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини.

Якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обовязків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоровя та інші обставини, що мають істотне значення.

Оскаржуване рішення органу опіки та піклування Виноградівської районної державній адміністрації від 29.12.14 року щодо визначення місця проживання ОСОБА_8 та ОСОБА_3 прийнято саме на виконання ст. 19 Сімейного кодексу України, в межах та на виконання повноважень органу опіки і піклування Виноградівської РДА.

Позивач вважає, що при прийнятті оскаржуваного рішення була порушена процедура прийняття такого.

Вказана процедура визначена постановою Кабінету Міністрів України від 24.09.08 р. №866 «Питання діяльності органів опіки і піклування, повязаної із захистом прав дитини», якою затверджено Порядок провадження органами опіки та піклування діяльності, повязаної із захистом прав дитини та Типове положення про комісію з питань захисту прав дитини.

Згідно п. 3 Порядку органами опіки та піклування є районні, районні у мм. Києві та Севастополі держадміністрації, виконавчі органи міських, районних у містах, сільських, селищних рад, які відповідно до законодавства провадять діяльність з надання статусу дитини-сироти та дитини, позбавленої батьківського піклування, влаштування дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, встановлення опіки та піклування над дітьми-сиротами та дітьми, позбавленими батьківського піклування, із захисту особистих, майнових та житлових прав дітей.

Згідно п. 72, 74 Порядку для розвязання спору, що виник між батьками, щодо визначення місця проживання дитини, один з батьків подає службі у справах дітей за місцем проживання дитини заяву, копію паспорта, довідку з місця реєстрації (проживання), копію свідоцтва про укладення або розірвання шлюбу (у разі наявності), копію свідоцтва про народження дитини, довідку з місця навчання, виховання дитини, довідку про сплату аліментів (у разі наявності).

Під час розвязання спорів між батьками щодо визначення місця проживання дитини служба у справах дітей має захищати інтереси дитини з урахуванням рівних прав та обовязків матері та батька щодо дитини.

Працівник служби у справах дітей за місцем проживання дитини проводить бесіду з батьками та відвідує їх за місцем проживання, про що складає акт за формою згідно з додатком 9.

Після обстеження житлово-побутових умов, проведення бесіди з батьками та дитиною служба у справах дітей складає висновок про визначення місця проживання дитини і подає його органу опіки та піклування для прийняття відповідного рішення.

Під час розгляду судом спорів між батьками щодо виховання дитини районна, районна у м. Києві та Севастополі держадміністрація, виконавчий орган міської, районної у місті ради подає суду письмовий висновок про способи участі одного з батьків у вихованні дитини, місце та час їх спілкування, складений на підставі відомостей, одержаних службою у справах дітей в результаті проведення бесіди з батьками, дитиною, родичами, які беруть участь у її вихованні, обстеження умов проживання дитини, батьків, а також на підставі інших документів, які стосуються зазначеної справи.

На виконання вказаних положень законодавства орган опіки і піклування Виноградівської районної державної адміністрації розглянув заяву ОСОБА_2В та матеріали справи щодо надання висновку про визначення місця проживання малолітніх ОСОБА_8 та ОСОБА_3, для чого проведено співбесіди з батьками дитини та дітьми, обстежено умови проживання дітей тощо, що відображено у висновку.

Згідно п.1, 4 Типового положення комісія з питань захисту прав дитини є консультативно-дорадчим органом, що утворюється головою районної, районної у мм. Києві та Севастополі держадміністрації, виконавчого органу міської, районної у місті ради.

Комісія відповідно до покладених на неї завдань: 2) розглядає питання, у тому числі спірні, які потребують колегіального вирішення, зокрема: вирішення спорів між батьками щодо визначення місця проживання дитини.

Згідно п. 6, 7, 8, 10 Типового положення комісію очолює голова районної, районної у мм. Києві та Севастополі держадміністрації, виконавчого органу міської, районної у місті ради. Голова комісії може мати заступника.

До складу комісії на громадських засадах входять керівники структурних підрозділів районної, районної у мм. Києві та Севастополі держадміністрації, виконавчого органу міської, районної у місті ради, центрів соціальних служб для сімї, дітей та молоді, заступники керівників територіальних органів МВС та Мінюсту, а також працівник служби у справах дітей, який виконує обовязки секретаря комісії.

Основною організаційною формою діяльності комісії є її засідання, які проводяться у разі потреби, але не рідше ніж один раз на місяць.

Засідання комісії є правомочним, якщо на ньому присутні не менш як дві третини загальної кількості її членів.

Рішення комісії приймається відкритим голосуванням простою більшістю голосів членів комісії, присутніх на засіданні. У разі рівного розподілу голосів вирішальним є голос голови комісії.

Суд не може брати до уваги посилання позивача, які на його думку свідчать про порушення процедури винесення оскаржуваного рішення у звязку з наступним.

Позивач зазначає, що про оскаржуване рішення дізнався тільки при розгляді Виноградівським районним судом Закарпатської області цивільної справи щодо розірвання шлюбу. Суд не бере до уваги такі твердження позивача, оскільки згідно з висновком служби у справах дітей Виноградівської РДА від 19.12.2014 року чітко видно, що з позивачем проводилась бесіда та такий надавав пояснення.

Суд також не може, приймаючи рішення у справі, спиратись на твердження позивача, щодо порушення з боку органу опіки і піклування при винесені оскаржуваного рішення, що полягає, на думку позивача, у тому, що останнє було винесено на підставі протоколу з питань захисту прав дитини від 23.12.2014 року, а не на підставі висновку, як це вимагає Порядок провадження органами опіки і піклування діяльності, повязаної із захистом прав дитини, оскільки, в рішенні від 29.12.2014 року вказано: «враховуючи рішення комісії з питань захисту прав дитини», а не на підставі такого.

Також, позивач зазначає, що відповідачем 2 не було проведено бесіду з малолітніми дітьми та не зясовано особисту прихильність дітей до кожного з батьків та не було зясовано думку позивача щодо визначення місця проживання його дітей, що спростовується наявним в матеріалах справи висновком служби у справах дітей Виноградівської РДА від 19.12.2014 року та складено акт №104 за формою згідно з додатком 9.

Враховуючи вищенаведене, а також те, що суду не надано докази порушення вимог законодавства при прийнятті оскаржуваного рішення, у суду відсутні підстави для висновку про недотримання відповідачем процедури винесення такого.

Однак, суд не погоджується з рішенням органу опіки і піклування Виноградівської РДА в частині щодо проведення зустрічей батька з його дітьми у присутності матері, у звязку з наступним.

Під час розвязання спорів між батьками щодо визначення місця проживання дитини служба у справах дітей має захищати інтереси дитини з урахуванням рівних прав та обовязків матері та батька щодо дитини.

Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи.

Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до ч.3 ст.9 Конвенції про права дитини, дитина, яка не проживає з одним чи обома батьками, має право підтримувати на регулярній основі особисті і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить інтересам дитини.

Метою законодавчого закріплення права батьків на спілкування з дитиною і є насамперед захист інтересів дитини. Здійснення батьками своїх прав і виконання обовязків повинно ґрунтуватися на повазі до прав дитини і її людської гідності.

Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Статтею 153 СК України передбачено, що мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли це право обмежене законом. Дитина, яка розлучена з одним із батьків чи обома батьками, має право регулярно підтримувати особисті стосунки й прямі контакти з обома батьками, крім випадків, коли це суперечить найвищим інтересам дитини.

Відповідно до ч. ч. 1 і 2 ст. 15 Закону України «Про охорону дитинства» дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобовязані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини.

Статтею 159 Сімейного кодексу України встановлено, що якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема, якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи.

З наявних матеріалів справи суд не знайшов підстав для обмеження права батька на індивідуальні зустрічі зі своїми малолітніми дітьми.

Виносячи оскаржуване рішення (а саме в частині: «…шляхом проведення зустрічей з ними в присутності матері»), відповідач необґрунтовано обмежив батьківське право позивача, щодо індивідуальних зустрічей з дітьми позивача як їхнього законного батька.

Відповідачі в даному випадку з врахуванням вимог ч. 2 та 4 ст. 71 КАС України не надали суду жодного документа або іншого належного та допустимого доказу, який би свідчив про наявність підстави для винесення відповідачем саме такого пункту рішення, що проведення зустрічей позивача з своїми дітьми повинно бути лише в присутності матері .

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог.

На підставі викладеного вище, керуючись ст.ст. 2, 5, 11, 69-72, 86, 94, ст. 122, ст. 159-163, ст. 167, ст. 185, ст. 186, ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Органу опіки та піклування Виноградівської РДА Закарпатської області, Служби у справах дітей Виноградівської РДА Закарпатської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача ОСОБА_2, про визнання протиправним та скасування рішення задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати частину 2 рішення органу опіки та піклування Виноградівської районної державної адміністрації Закарпатської області від 29 грудня 2014 року за №01-0810/3520 в частині щодо проведення зустрічей з дітьми у присутності матері.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Постанова суду може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через Закарпатський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення, а у разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 254 КАС України.

СуддяC.А. Гебеш