Справа № 813/1816/15
Суддя: Шавель Руслан Миронович
Дата ухвалення: 2015-11-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2015 року Справа № 876/7355/15

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду в складі:

головуючого судді Шавеля Р.М.,

суддів Бруновської Н.В. та Кузьмича С.М.,

з участю секретаря судового засідання - Нефедової А.О.;

а також сторін (їх представників):

від позивача - ОСОБА_1;

від відповідача - Бойко Н.І.;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу представника Генерального прокурора України Кіцнака Петра Олексійовича на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 03.06.2015р. в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Генерального прокурора України про визнання дій протиправними, спонукання до вчинення дій по розгляду скарг,-

В С Т А Н О В И Л А:

10.04.2015р. позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із адміністративним позовом, у якому, із врахуванням поданої під час судового розгляду заяви про уточнення позовних вимог, просив визнати протиправними дії відповідача Генерального прокурора України Шокіна В.М. щодо розгляду і вирішення скарги від 11.02.2015р. і додатково поданої скарги від 01.04.2015р.; зобов'язати Генерального прокурора України Шокіна В.М. у встановленому порядку розглянути скарги від 11.02.2015р. та від 01.04.2015р. із наданням відповідного рішення вищестоящого прокурора (а.с.3-4).

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 03.06.2015р. визнано протиправними дії відповідача Генерального прокурора України щодо розгляду і вирішення скарг ОСОБА_1 на протиправні дії прокурорів Львівської обл. від 11.02.2015р. та від 01.04.2015р.; зобов'язано Генерального прокурора України розглянути скарги ОСОБА_1 на протиправні дії прокурорів Львівської обл. від 11.02.2015р. та від 01.04.2015р.; стягнуто з державного бюджету на користь позивача судовий збір у розмірі 73 грн. 10 коп. (а.с.98-100).

Не погодившись із винесеним судовим рішенням, його оскаржив представник Генерального прокурора України Кіцнак П.О., який покликаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального і процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить постанову суду скасувати та прийняти нове рішення, якими у задоволенні заявленого позову відмовити (а.с.110-114).

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що скарга ОСОБА_1 від 01.04.2015р. розглянута апелянтом своєчасно, за результатами її розгляду позивачу скеровано 06.05.2015р. обґрунтовану відповідь; дана скарга до прокуратури Львівської обл. не надсилалася.

Окрім цього, не відповідають фактичним обставинам висновки суду про те, що ОСОБА_1 у своїх скаргах від 11.02.2015р. та від 01.04.2015р. порушуються питання протиправної управлінської діяльності органів і працівників прокуратури Львівської обл. та вимагається перевірити діяльність прокурорів Львівської обл. в цілому. Натомість, в цих скаргах йдеться лише про незадовільне розслідування кримінальних проваджень щодо правопорушень, вчинених працівниками ПАТ «Львівгаз», порушення строків розслідування, виконання ухвали слідчого судді. У зв'язку з цим скаргу позивача від 11.02.2015р. скеровано до прокуратури Львівської обл., яка є прокуратурою вищого рівня по відношенню до прокуратури м.Львова та якою здійснюється нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування у формі процесуального керівництва досудовим розслідуванням. Скаргу від 01.04.2015р. розглянутою апелянтом з вивченням кримінальних проваджень, про що повідомлено заявника.

За наведених обставин приписи ст.12 Закону України «Про звернення громадян» не поширюється на порядок розгляду заяв і скарг громадян, встановлений кримінальним процесуальним законодавством.

Також висновки суду про те, що скарги позивача повинен розглядати безпосередньо Генеральний прокурор України не ґрунтуються на вимогах закону.

Заслухавши суддю-доповідача по справі, представника відповідача на підтримання поданої скарги, заперечення позивача, перевіривши матеріали справи та апеляційну скаргу в межах наведених у ній доводів, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, з наступних підстав.

Розглядувані правовідносини регулюються приписами Закону України «Про звернення громадян», згідно приписів якого:

ст.1 - громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об'єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов'язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.

ч.1 ст.14 - органи державної влади і місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації незалежно від форм власності, об'єднання громадян, посадові особи зобов'язані розглянути пропозиції (зауваження) та повідомити громадянина про результати розгляду.

ч.1 ст.16 - скарга на дії чи рішення органу державної влади, органу місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, об'єднання громадян, засобів масової інформації, посадової особи подається у порядку підлеглості вищому органу або посадовій особі, що не позбавляє громадянина права звернутися до суду відповідно до чинного законодавства, а в разі відсутності такого органу або незгоди громадянина з прийнятим за скаргою рішенням - безпосередньо до суду.

Як достовірно встановлено судом першої інстанції, позивач ОСОБА_1 звернувся до Генерального прокурора України із скаргою від 11.02.2015р. та в подальшому - із скаргою від 01.04.2015р. (а.с.5-6, 9-10).

Із змісту вказаних скарг слідує, що такі стосуються незаконних дій та рішень прокурорів Львівської обл., які були допущені, на думку позивача, як при здійсненні ними своїх посадових обов'язків загалом, так і під час здійснення повноважень в рамках конкретних досудових розслідувань по кримінальних справах, які були розпочаті за заявами позивача.

Зокрема, у цих скаргах порушуються питання протиправної управлінської діяльності органів і працівників прокуратури у Львівській обл., які зачіпають права та інтереси позивача.

Окрім цього, у скаргах позивача відсутні будь-які вказівки на необхідність розгляду вказаних скарг саме у порядку кримінального процесуального закону.

Разом з тим, у випадку здійснення досудових розслідувань за заявами позивача, наведені обставини не можуть слугувати перешкодою для реалізації права останнього звертатися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об'єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб зі зауваженнями, пропозиціями, заявами, клопотаннями та скаргами в порядку звернень громадян (як із загальних питань, так і з питань, пов'язаних із такими розслідуваннями), а також такі обставини не позбавляють позивача законного права очікувати відповідного розгляду таких скарг, поданих у порядку звернень громадян.

За наведених обставин суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про те, що вищезазначені скарги повинні розглядатися в порядку, встановленому чинним законодавством для розгляду звернень громадян.

Окрім цього, нормами ч.4 ст.7 Закону України «Про звернення громадян» встановлено заборону направляти скарги громадян для розгляду тим органам або посадовим особам, дії чи рішення яких оскаржуються.

Матеріалами справи стверджується, що скарги позивача від 11.02.2015р. та 01.04.2015р. були отримані Генеральною прокуратурою України, що не заперечується сторонами.

Разом з тим, аналіз представлених відповідачем доказів свідчить про те, що скарги ОСОБА_1 від 11.02.2015р. та 01.04.2015р. по суті не були розглянуті та скеровані відповідачем для вирішення до прокуратури Львівської обл., з тих підстав, що порушені у скаргах питання належать до компетенції прокуратури Львівської обл. на підставі ст.12 Закону України «Про звернення громадян», положень глави 26 КПК України, пп.2.2, 2.3 Інструкції про порядок розгляду і вирішення звернень та особистого прийому в органах прокуратури України, затв. наказом Генерального прокурора України № 9гн від 27.12.2014р.

Зокрема, у скарзі від 11.02.2015р. позивач просить зобов'язати прокурора Львівської обл. Федика P.P. виконати ухвалу слідчого судді від 15.01.2015р. Поряд з цим, у вказаній скарзі позивач також просить перевірити діяльність прокурорів Львівської обл. в цілому, оскільки Генеральна прокуратура України є вищестоящим органом по відношенню до прокуратури Львівської обл.

Аналогічні вимоги зазначені позивачем у повторній скарзі від 01.04.2015р.

Відтак, щодо діяльності прокурорів Львівської обл. відповіді Генеральним прокурором України заявнику не надано.

Таким чином, судом першої інстанції обґрунтовано вказано на те, що відповідачем не дотримано приписів чинного законодавства України щодо звернень громадян, оскільки скерування скарг їх адресатом іншому органу для розгляду та вирішення, а саме тому ж органу, діяльність якого оскаржується - прокуратурі Львівської обл. - суперечить вимогам ч.4 ст.7 Закону України «Про звернення громадян».

Окрім цього, не можуть у розглядуваному випадку прийняті до уваги норми Інструкції про порядок розгляду і вирішення звернень та особистого прийому в органах прокуратури України, затв. наказом Генерального прокурора України № 9гн від 21.06.2011р., та Інструкції про порядок розгляду звернень та особистого прийому в органах прокуратури України, затв. наказом Генерального прокурора України № 9гн від 27.12.2014р., оскільки норми таких не у повній мірі узгоджуються з приписами ст.40 Конституції України та Закону України «Про звернення громадян».

Таким чином, є наявними підстави для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про визнання протиправними дій Генерального прокурора України щодо розгляду і вирішення скарг на протиправні дії прокурорів Львівської обл. та про зобов'язання розглянути скарги позивача від 11.02.2015р. та від 01.04.2015р. в належному порядку.

Колегія суддів відхиляє решту доводів представника апелянта, які наведені у поданій ним апеляційній скарзі, оскільки такі на правильність висновків суду не впливають, а відтак останні не можуть покладатися в основу скасування чи зміни оскарженого судового рішення.

За вищезазначених обставин суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про підставність та обгрунтованість заявленого позову (в межах його доводів), а тому заявлений позов підлягає до задоволення, з вищевикладених мотивів.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків рішення суду, а тому підстав для скасування постанови колегія суддів не вбачає і вважає, що апеляційну скаргу на неї слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.94, ч.3 ст.160, ст.ст.195, 196, п.1 ч.1 ст.198, ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 254 КАС України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу представника Генерального прокурора України Кіцнака Петра Олексійовича на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 03.06.2015р. в адміністративній справі № 813/1816/15 залишити без задоволення, а вказану постанову суду - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили.

Головуючий суддя: Р.М.Шавель

Судді: Н.В.Бруновська

С.М.Кузьмич