Справа № 810/3821/15
Суддя: Мельничук В.П.
Дата ухвалення: 2015-11-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 810/3821/15 Головуючий у 1-й інстанції: Брагіна О.Є. Суддя-доповідач: Мельничук В.П.
У Х В А Л А

Іменем України

12 листопада 2015 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючого-судді: Мельничука В.П.

суддів: Грищенко Т.М., Мацедонської В.Е.,

при секретарі: Сергійчук Л.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу Державного підприємства Міністерства оборони України «Білоцерківський військовий торг» на постанову Київського окружного адміністративного суду від 18 вересня 2015 року у справі за адміністративним позовом Управління Пенсійного фонду у м. Білій Церкві Київської області до Державного підприємства Міністерства оборони України «Білоцерківський військовий торг» про стягнення надміру сплаченої пенсії, -

В С Т А Н О В И Л А:

У серпні 2015 року Управління Пенсійного фонду у м. Білій Церкві Київської області звернулося до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Державного підприємства Міністерства оборони України «Білоцерківський військовий торг» про стягнення надміру сплаченої пенсії. Свої вимоги обґрунтовує тим, що у зв'язку із наданням відповідачем недостовірних відомостей щодо розміру заробітної плати пенсіонерки ОСОБА_2 їй була нарахована та виплачена надмірна сума пенсії, внаслідок чого УПФУ зазнало збитків в розмірі 71228,82 грн., які просить стягнути з відповідача.

Постановою Київського окружного адміністративного суду від 18 вересня 2015 року задоволено позов. Стягнути з державного підприємства Міністерства оборони України "Білоцерківський військовий торг" на користь управління Пенсійного фонду України у м.Білій Церкві Київської області 70 590,18 грн.

Не погоджуючись з зазначеним судовим рішенням Державне підприємство Міністерства оборони України «Білоцерківський військовий торг» подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції як таку, що постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права, та ухвалити нове рішення про зупинення провадження в справі.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, а постанова суду - підлягає скасуванню, провадження у справі - закриттю з наступних підстав.

Відповідно до п. 4 ст. 198 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати постанову суду і залишити позовну заяву без розгляду або закрити провадження у справі.

Відповідно до ст. 195 КАС України рішення суду першої інстанції підлягає перегляду в апеляційному порядку в межах апеляційної скарги.

Судом першої інстанції було встановлено, що 14.04.2008 року, ОСОБА_2 звернулась до УПФУ в м. Білій Церкві Київської області із заявою про перерахунок пенсії з урахуванням відомостей довідки ДП «Білоцерківський військовий торг» № 153 від 14.04.2008 року про заробітну плату для обчислення пенсії за період з січня 1995 року по грудень 1999 року включно.

Розпорядженням № 159588 від 21.04.2008 року вказаній особі було здійснено перерахунок пенсії починаючи з 01.04.2008 року та виплачено станом на день звернення до суду 151051,25 грн.

При зверненні ОСОБА_2 до УПФУ у м. Білій Церкві Київської області, 13.05.2015 року, за консультацією щодо можливого переходу на пенсію в разі втрати годувальника у зв'язку із смертю чоловіка позивачем здійснено перевірку обґрунтованості видачі документів для оформлення пенсії та достовірності зазначених у ним відомостей.

Під час зустрічної перевірки документів про заробітну плату ОСОБА_2 встановлено невідповідність сум, вказаних у довідці № 153 від 14.04.2008 року та первинних документах, наданих для оформлення пенсії, про що позивачем було складено акт та визначено, що вірні суми заробітної плати ОСОБА_2 за 1995-1999 рр. зазначені у довідці відповідача № 22 від 14.05.2015 року.

У зв'язку із внесенням у довідку № 153 від 14.04.2008 року недостовірних відомостей, перерахунком та виплатою пенсії ОСОБА_2 позивач зазнав збитків у сумі 71228,82 грн., з яких 638,64 грн. стягнуто з ОСОБА_2

Оскільки решта суми підлягає стягненню з відповідача, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Задовольняючи позов суд першої інстанції виходив з того, що заявлені в ньому вимоги є правомірними та обгрунтованими, а тому підлягають задоволенню.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції та вважає його необгрунтованим з огляду на наступне.

В порушення цих норм адміністративного процесуального законодавства судом першої інстанції не було враховано наступне.

За приписами статті 101 Закону України «Про пенсійне забезпечення» в редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин, органи, що призначають пенсії, мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі.

Підприємства та організації несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну громадянам або державі внаслідок несвоєчасного оформлення або подання пенсійних документів, а також за видачу недостовірних документів, і відшкодовують її.

Таким чином, при вирішенні питання про матеріальну відповідальність за порушення законодавства про пенсійне забезпечення відповідно до статті 101 цього Закону необхідно враховувати вимоги частини 1 статті 17 КАС України, відповідно до яких юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку зі здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій.

При цьому, колегія суддів зауважує, що суд першої інстанції не звернув увагу на те, що відповідно до частини 2 статті 21 зазначеного вище Кодексу вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб'єктів публічно-правових відносин, розглядаються адміністративним судом, якщо вони заявлені в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір. Інакше вимоги про відшкодування шкоди вирішуються судами в порядку цивільного або господарського судочинства.

Отже, колегія суддів вважає, що вирішуючи питання щодо обґрунтованості позовних вимог суд першої інстанції належним чином не з'ясував, які владні управлінські функції здійснює позивач, тобто, не визначився з характером спірних правовідносин, а також не встановив, чи підлягає справа розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Правова позиція по даному питанню висловлена Верховним Судом України в постанові від 14 березня 2013 року по справі № 21-15а13, а також у постанові від 18.06.2013 року справі №21-204а13( номер в ЄДРСР 32532884) і є обов'язковою для врахування адміністративними судами в силу приписів частини 2 статті 161 та частини 1 статті 244-2 Кодексу адміністративного судочинства України.

З урахуванням вказаного вище, колегія суддів приходить до висновку про те, що вказаний спір не підлягає розгляду адміністративним судом, оскільки згідно з ч. 1 ГПК України підпадає під ознаки спору, що має розглядатися в порядку господарського судочинства.

Аналогічну думку висловлено і Апеляційним судом Київської області в ухвалі від 06 жовтня 2015 року в справі № 357/12068/15-ц.

Зі змісту ст. 159 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, обґрунтованим - ухвалене судом на підставі повного та всебічного з'ясування обставин в адміністративній справі, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні.

За змістом п. 1 ч. 1 ст. 157 КАС України суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Таким чином згідно ч. 1 ст. 203 КАС України постанова суду першої інстанції скасовується в апеляційному порядку і провадження у справі закривається з підстав, встановлених ч. 1 ст. 157 цього Кодексу.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів приходить до висновку про те, що судове рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню, а провадження у справі - закриттю.

Керуючись ст. ст. 2, 157, 159, 160, 167, 195, 196, 198, 203, 205, 206, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Державного підприємства Міністерства оборони України «Білоцерківський військовий торг» - задовольнити частково, а постанову Київського окружного адміністративного суду від 18 вересня 2015 року - скасувати.

Провадження у справі за адміністративним позовом Управління Пенсійного фонду у м. Білій Церкві Київської області до Державного підприємства Міністерства оборони України «Білоцерківський військовий торг» про стягнення надміру сплаченої пенсії - закрити.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий-суддя: В.П. Мельничук

Судді: Т.М. Грищенко

В.Е. Мацедонська

Повний текст виготовлено 12.11.2015 року.

Головуючий суддя Мельничук В.П.

Судді: Грищенко Т.М.

Мацедонська В.Е.