Справа № 805/2847/15-а
Суддя: Троянова О.В.
Дата ухвалення: 2015-10-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 жовтня 2015 р. Справа №805/2847/15-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов'янськ, вул. Добровольського, 1

час прийняття постанови: 13год.45хв.

Постановлено у нарадчій кімнаті .

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Троянової О.В. , при секретарі Кудрі В.Г.,

за участю:

позивача: ОСОБА_1 - особисто

представника позивача ОСОБА_2 - за довіреністю.,

представник відповідача ОСОБА_3 -за довіреністю ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1 до Державної податкової інспекції у м. Краматорську Головного управління ДФС у Донецькій області про визнання не чинними податкових повідомлень-рішень від 06.06.2014 року № 12986/05-15-15-03-13, № 12985/05-15-15-03-13,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до Донецького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у м. Краматорську Головного управління Міндоходів у Донецькій області визнання не чинним податкових повідомлень-рішень від 06.06.2014 року № 12986/05-15-15-03-13, № 12985/05-15-15-03-13 /а.с.3-5/.

Ухвалою суду від 02.09.2015 року замінено відповідача ОСОБА_4 податкову інспекцію у м. Краматорську Головного управління Міндоходів у Донецькій області на ОСОБА_4 податкову інспекцію у м. Краматорську Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області.

Позивач в обґрунтування позовних вимог зазначив, що 15.06.2011 року укладений договір оренди землі № 189 , згідно якого Краматорська міська рада надає в строкове платне користування позивачу земельну ділянку несільськогосподарського призначення,яка знаходиться за адресою м. Краматорськ,вул. Хабаровська ,40А. На підставі п.286.5,п.286.6 ст.286 Податкового кодексу України ОСОБА_4 податковою інспекцією у м. Краматорську Головного управління Міндоходів у Донецькій області 06.06.2014 р. прийнято податкові повідомлення-рішення №12986/05-15-15-03-13, №12985/05-15-15-03-13,яким ОСОБА_1 нараховано податкове зобовязання з орендної плати за землю з фізичних осіб у сумі 113 688,69грн. Єдиними підставами необхідності скасування податкових - повідомлень рішень позивач та представник позивача вважає дію ст.7 Закону України № 1669,що розповсюджується на орендні платежі за користування земельними ділянками. Зазначали, що станом на дату звернення до суду Указ Президента України про завершення проведення АТО або військових дій на території України відсутній, отже період проведення АТО в тому числі і в м. Краматорськ триває. Просили суд визнати не чинними податкові повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у м. Краматорську Головного управління Міндоходів у Донецькій області від 06.06.2014 р. №12986/05-15-15-03-13, №12985/05-15-15-03-13.

Представники позивача та позивач особисто в судовому засіданні позовні вимоги підтримали у повному обсязі, надали пояснення аналогічні викладеним у позові, просили суд задовольнити позов.

Представник відповідача позовні вимоги не визнав, надав суду заперечення та додаткові пояснення, аналогічні викладеним письмово, в яких зазначила, що станом на дату розгляду справи перелік населених пунктів, на території яких здійснюється антитерористична операція є невизначеним,що унеможливлює застосування положень Закону України «Про тимчасові заходи в період проведення антитерористичної операцій» до спірних правовідносин. Крім того, відповідно до Договору № 189 від 15.06.2011 р. ОСОБА_1 передана в оренду ділянка несільськогосподарського призначення, орендна плата відповідно до зазначеного договору сплачується виключно у грошовій формі в розмірі 5% нормативної грошової оцінки землі. Згідно Декларації про початок будівельних робіт, враховуючи наявність землі під будівництво, а також згідно з пп.54.3.3 п.54.3 ст.54 , п.286.5 ст.286 Податкового кодексу України податковим органом сформовано податкове повідомлення-рішення, про визначення суми податкового зобовязання за платежем орендна плата з фізичних осіб за 2014 р. в сумі 98035,31 грн.:

-5 315,25 кв.м. (площа зем. ділянки під будівництво) х 122,17 грн. (НГО згідно довідки Управління Держкомзема від 04.06.2014р.) х 5%=32468,20 грн.

- 2146,75 кв.м. (площа зем. ділянки під комерційне використання) х 610,85 грн. (НГО згідно довідки Управління Держкомзема від 15.05.2014р.) х 5%=65567,11 грн.;

податкове повідомлення-рішення, про визначення суми податкового зобовязання за платежем орендна плата з фізичних осіб за 2013 р. в сумі 15653,38 грн., сформовано відповідно до наступного : в 2013-2914р.р. індексація земель не проводилась, то в 2013 році оренда плата відповідно до договору повинна складати 98035,31 грн., податковим повідомленням рішенням № 9766/17-3 від 26.04.2013 р. позивачу було нараховано на 2013 р. орендної плати в сумі 82381,93 грн., на підставі п.102.1 ст.102 Податкового кодексу України податковим органом був здійсненний перерахунок орендної плати за 2013 р. і сформовано податкове повідомлення-рішення на суму 15653,38 грн. Відповідно до додаткової угоди від 10.09.2014р. розірвано договір оренди землі №189,угода набула чинності з 11.11.2014 р.- дата реєстрація в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, в результаті чого здійснений перерахунок орендної плати за 2014 р. в результаті чого до сплати підлягає орендна плата в сумі 84419,29 грн. Просила суд залишити без задоволення позовну заяву. (ар.с.36,62)

Перевіривши матеріали справи, заслухавши позивача, представників сторін, вирішивши питання, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, судом встановлено .

Позивач фізична особа ОСОБА_1, громадянка України, що підтверджується паспортом серія ВА 905890.

Відповідач ОСОБА_4 податкова інспекція у м. Краматорську Головного управління Міндоходів у Донецькій області діє на підставі положення про Міністерство доходів і зборів України та керуючись Податковим кодексом України.

Статус державної податкової служби в Україні, її функції та правові основи діяльності, порядок адміністрування податків та зборів, компетенція контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю визначені Податковим кодексом України.

15 червня 2011 року укладено Договір № 189 між Краматорською міською радою та фізичною особою ОСОБА_1 про приймання в строкове платне користування земельну ділянку несільськогосподарського призначення , яке знаходиться за адресою м. Краматорськ, вул. Хабаровська, 40-А, площею 0,7462 га, строк дії договору 5 років (з 08.06.2011 р.- дата рішення Краматорської міської ради). (а.с.9-10)

15 червня 2011 року підписано акт прийому-передачі в оренду земельної ділянки за зазначеною в договорі адресою. (а.с.11-13)

Згідно витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку орендарем земельної ділянки за місцем розташування м. Краматорськ, вул.. Хабаровська, 40А є ОСОБА_1, вид - право оренди земельної ділянки, зміст - строкове платне користування, строк дії речового права до 08.06.2016 р. (а.с.23-25,27).

28.10.2011 року в інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Донецькій області зареєстровано Декларацію про початок виконання будівельних робіт за адресою: м. Краматорськ, вул. Хабаровська, 40-А ( ар.с.69-74)

15.05.2014 року Управлінням Держземагенства у м. Краматорську за вих..№ 03-20/2118 на адресу відповідача, повідомлено, що станом на 01.01.2013р. та 01.01.2014 р. земельна ділянка по вул. Хабаровська, 40-А при комерційному використанні, відповідно до нормативної грошової оцінки земель м. Краматорська, затвердженої рішенням Краматорської міської ради від 24.02.2010р. 34/V-47 має відповідні характеристики, в тому числі і зазначений коефіціент індексації 1,22 та вартість 1 кв.м. 610,85 грн. ( ар.с.75).

04.06.2014 року Управлінням Держземагенства у м. Краматорську за вих..№ 03-29/2382 на адресу відповідача, повідомлено, що станом на 01.01.2013р. та 01.01.2014 р. земельна ділянка по вул. Хабаровська, 40-А при використанні, як вільні землі , відведені під майбутнє будівництво, відповідно до нормативної грошової оцінки земель м. Краматорська, затвердженої рішенням Краматорської міської ради від 24.02.2010р. 34/V-47 має відповідні характеристики, в тому числі і зазначений коефіціент індексації 1,22 та вартість 1 кв.м. 122,17 грн. ( ар.с.76)

06.06.2014р ОСОБА_4 податковою інспекцією у м. Краматорську Головного управління Міндоходів у Донецькій області прийнято податкове повідомлення-рішення №12985/05-15-15-03-13, яким позивачу визначено податкове зобовязання за платежем орендна плата з фізичних осіб за 2013 р. в сумі 15653,38 грн.

06.06.2014р ОСОБА_4 податковою інспекцією у м. Краматорську Головного управління Міндоходів у Донецькій області прийнято податкове повідомлення-рішення №12986/05-15-15-03-13, яким позивачу визначено податкове зобовязання за платежем орендна плата з фізичних осіб за 2014 р. в сумі 98035,31 грн.

Зазначені податкові повідомлення - рішення отримані позивачем особисто 28.08.2014 року.

Згідно витягу з рішення Краматорської міської ради від 10.09.2014 року за № 41/VI-192 «Про припинення права користування земельними ділянками» міська рада вирішила: припинити право оренди земельними ділянками у звязку з добровільною відмовою та зарахувати земельні ділянки до земель запасу фізичній особі ОСОБА_1 ( ар.с.37)

10.09.2014 року між позивачем та Краматорською міською радою підписано угоду про розірвання договору оренди землі № 189 від 15.06.2011р. ( ар.с.67)

12.11.2014 р. згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, про реєстрацію іншого речового майна припинено речове право на земельну ділянку за адресою м. Краматорськ, вул. Хабаровська,40-А, на підставі угоди про розірвання договору.(ар.с.68)

Не погоджуючись із прийнятими податковими повідомленнями-рішеннями позивач звернувся до суду із даним позовом.

У відповідності до приписів ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року № ETS N 005 кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру.

Завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

У відповідності до ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено);5) добросовісно;6) розсудливо;7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації;8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Суд не погоджується із зазначеними висновками податкового органу, що послугували підставами для прийняття спірних податкових повідомлень-рішень виходячи з наступного.

Відповідно до п.п.41.1.1 п.41.1 ст.41 Податкового кодексу України від 02.12.2010 р. № 2755-V1 зі змінами та доповненнями, контролюючими органами щодо податків, які справляються до бюджетів та державних цільових фондів, а також стосовно законодавства з питань сплати єдиного внеску , контроль за дотриманням якого покладається на органи державної податкової служби є органи державної податкової служби.

Відповідно до статті 8. Податкового кодексу України в Україні встановлюються загальнодержавні та місцеві податки та збори. .До місцевих належать податки та збори, що встановлені відповідно до переліку і в межах граничних розмірів ставок, визначених цим Кодексом, рішеннями сільських, селищних і міських рад у межах їх повноважень, і є обовязковими до сплати на території відповідних територіальних громад.

Згідно з п.п.14.1.72. п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України земельний податок - обов'язковий платіж, що справляється з власників земельних ділянок та земельних часток (паїв), а також постійних землекористувачів (далі - податок для цілей розділу XII цього Кодексу);

Відповідно до п.п.14.1.156 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України податкове зобов'язання - сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк).

Згідно зі п.15.1. ст.15 Податкового кодексу України, платниками податків визнаються фізичні особи (резиденти і нерезиденти України), юридичні особи (резиденти і нерезиденти України) та їх відокремлені підрозділи, які мають, одержують (передають) об'єкти оподаткування або провадять діяльність (операції), що є об'єктом оподаткування згідно з цим Кодексом або податковими законами, і на яких покладено обов'язок із сплати податків та зборів згідно з цим Кодексом.

Відповідно до статті 269. Платниками земельного податку є: . власники земельних ділянок, земельних часток (паїв); . землекористувачі.

Згідно зі статтею 270 Податкового кодексу України об'єктами оподаткування земельним податком є земельні ділянки, які перебувають у власності або користуванні.

Відповідно до статті 271 Кодексу базою оподаткування земельним податком є нормативна грошова оцінка земельних ділянок з урахуванням коефіцієнта індексації, визначеного відповідно до порядку, встановленого цим розділом; . площа земельних ділянок, нормативну грошову оцінку яких не проведено. . Рішення рад щодо нормативної грошової оцінки земельних ділянок, розташованих у межах населених пунктів, офіційно оприлюднюється відповідним органом місцевого самоврядування до 15 липня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосування нормативної грошової оцінки земель або змін (плановий період). В іншому разі норми відповідних рішень застосовуються не раніше початку бюджетного періоду, що настає за плановим періодом.

Особливості оподаткування плати за землю передбачені ст.284 Податкового кодексу України, так, пунктом 284.1 ст.284 Податкового кодексу України визначено, що Верховна Рада Автономної Республіки Крим та органи місцевого самоврядування встановлюють ставки плати за землю та пільги щодо земельного податку, що сплачується на відповідній території.

Органи місцевого самоврядування до 25 грудня року, що передує звітному, подають відповідному контролюючому органу за місцезнаходженням земельної ділянки рішення щодо ставок земельного податку та наданих пільг зі сплати земельного податку юридичним та/або фізичним особам.

Нові зміни щодо зазначеної інформації надаються до 1 числа першого місяця кварталу, що настає за звітним кварталом, у якому відбулися зазначені зміни.

Відповідно до статті 285 Кодексу базовим податковим (звітним) періодом для плати за землю є календарний рік. Базовий податковий (звітний) рік починається 1 січня і закінчується 31 грудня того ж року (для новостворених підприємств та організацій, а також у зв'язку із набуттям права власності та/або користування на нові земельні ділянки може бути меншим 12 місяців).

Згідно з п.286.5 ст.286 Податкового кодексу України нарахування фізичним особам сум податку проводиться контролюючими органами, які видають платникові до 1 липня поточного року податкове повідомлення-рішення про внесення податку за формою, встановленою у порядку визначеному статтею 58 цього Кодексу.

У разі переходу права власності на земельну ділянку від одного власника до іншого протягом календарного року податок сплачується попереднім власником за період з 1 січня цього року до початку того місяця, в якому він втратив право власності на зазначену земельну ділянку, а новим власником - починаючи з місяця, в якому у нового власника виникло право власності.

Згідно зі ст. 288 Кодексу підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки, оформлений та зареєстрований відповідно до законодавства.

Органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування, які укладають договори оренди землі, повинні до 1 лютого подавати контролюючому органу за місцезнаходженням земельної ділянки переліки орендарів, з якими укладено договори оренди землі на поточний рік, та інформувати відповідний контролюючий орган про укладення нових, внесення змін до існуючих договорів оренди землі та їх розірвання до 1 числа місяця, що настає за місяцем, у якому відбулися зазначені зміни.

Пунктом 102.1 ст.102 Кодексу визначено,що контролюючий орган, крім випадків, визначених пунктом 102.2 цієї статті, має право самостійно визначити суму грошових зобов'язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня (2555 дня у разі проведення перевірки контрольованої операції відповідно до статті 39 цього Кодексу), що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації, звіту про використання доходів (прибутків) неприбуткової організації, визначеної пунктом 133.4 статті 133 цього Кодексу, та/або граничного строку сплати грошових зобов'язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання. Якщо протягом зазначеного строку контролюючий орган не визначає суму грошових зобов'язань, платник податків вважається вільним від такого грошового зобов'язання, а спір стосовно такої декларації та/або податкового повідомлення не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку.

Посилання відповідача на статтю 102 Податкового кодексу України при визначені донарахованого зобовязання за 2013 рік є неприпустимо з огляду на наступне.

Суд зазначає, що податковий орган був обізнаний щодо коефіціенту індексації земель, оскільки зазначений коефіцієнт, затверджено рішенням Краматорської міської ради ще в 2010р., тому посилання на відсутність проведення індексації земель в 2013 році є недоречним, враховуючи, ще те, що позивач є добросовісним платником податку та вчасно сплатив нараховані податковим органом зобовязання з орендної плати за 2013р. в повному обсязі, які були визначені податковим повідомленням-рішенням № 9766/17-3 від 26.04.2013 р., яке не є спірним при розгляді цієї справи. Зазначений факт не заперечувався і представником відповідача в судовому засіданні.

Зазначення представником відповідача інформації щодо здійснення перерахунку орендної плати за 2014 р. в результаті чого до сплати підлягає орендна плата в сумі 84419,29 грн. не знайшли свого підтвердження в матеріалах справи.

Відомостей щодо скасування спірного податкового повідомлення - рішення, яким позивачу визначено зобовязання за 2014 р. сторонами суду не надано

Позивачем в судовому засіданні не заперечувався той факт, що у строковому платному користуванні знаходилась земельна ділянка земель несільськогосподарського призначення за адресою: м. Краматорськ, вул. Хабаровська, 40-А за період з дати укладання договору, а саме з 15.06.2011 р. по 11.11.2014 р.- дати реєстрації додаткової угоди, щодо розірвання договору.

В даному випадку спір полягає не у визначеної суми зобовязань , а у підставах прийняття оспорювальних податкових повідомлень-рішень.

Суд, звертає увагу, що Податковий кодекс України передбачає можливість встановлення податкової пільги.

Згідно з п. 30.1. ст.30 Кодексу , податкова пільга - передбачене податковим та митним законодавством звільнення платника податків від обов'язку щодо нарахування та сплати податку та збору, сплата ним податку та збору в меншому розмірі за наявності підстав, визначених пунктом 30.2 цієї статті.

Відповідно до п.30.2. ст.30 Кодексу,підставами для надання податкових пільг є особливості, що характеризують певну групу платників податків, вид їх діяльності, об'єкт оподаткування або характер та суспільне значення здійснюваних ними витрат.

Пунктом 30.9. ст.30 Кодексу передбачено, що податкова пільга надається шляхом: а) податкового вирахування (знижки), що зменшує базу оподаткування до нарахування податку та збору; б) зменшення податкового зобов'язання після нарахування податку та збору; в) встановлення зниженої ставки податку та збору; г) звільнення від сплати податку та збору.

Податкові пільги , порядок та підстави їх надання встановлюються з урахуванням вимог законодавства про захист економічної конкуренції виключно Податковим кодексом України, рішеннями Верховної Ради Автономної Республіки Крим та органів місцевого самоврядування, прийнятими відповідно до Податкового кодексу України,тобто є чітка норма Податкового кодексу України, якою передбачені права та обовязки контролюючого органу.

Також, суд вважає за необхідне зазначити, що відповідно до розділу 2 Переліку обставин, що свідчать про наявність загрози виникнення або накопичення податкового боргу, і доказів існування таких обставин, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2010 року № 1235, обставинами, що є підставою для відстрочення грошових зобов'язань або податкового боргу заявника є обставини непереборної сили, дія яких може бути викликана винятковими погодними умовами і стихійним лихом (ураган, буря, повінь, нагромадження снігу, ожеледь, землетрус, пожежа, просідання і зсув ґрунту, замерзання моря, закриття морських проток, які трапляються на звичайному морському шляху між портами відвантаження і вивантаження, інше стихійне лихо тощо) або непередбаченими ситуаціями, що відбуваються незалежно від волі і бажання заявника (війна, блокада, страйк, аварія).

Доказами, що підтверджують факт настання (існування) зазначених обставин, є, зокрема, висновок Торгово-промислової палати про настання обставин непереборної сили чи стихійного лиха на території України.

Статтею 14-1 Закону України № 1669-VІІ Торгово-промисловій палаті України надано право засвідчувати форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видавати сертифікати про такі обставини.

Крім того, суд також звертає увагу, що відповідно до ст. 101 Податкового кодексу України та наказу Міністерства доходів і зборів України від 10.10.2013 року № 577 «Про затвердження Порядку списання безнадійного податкового боргу платників податків», передбачено списання безнадійного податкового боргу.. Списанню підлягає безнадійний податковий борг, у тому числі пеня та штрафні санкції, нараховані на такий податковий борг. Під терміном "безнадійний" розуміється: в тому числі податковий борг платника податків, що виник внаслідок обставин непереборної сили (форс-мажорних обставин).Документом-підставою для прийняття керівником (заступником керівника) контролюючого органу рішення про списання безнадійного боргу, що виник внаслідок обставин непереборної сили (форс-мажорних обставин), є відповідний сертифікат (висновок) Торгово-промислової палати України, що засвідчує настання форс-мажорних обставин у податкових правовідносинах та використовується при списанні безнадійного податкового боргу відповідно до статті 101 Податкового кодексу України.

Суд зазначає, що Указом Президента України від 14 квітня 2014 року № 405/2014 введено в дію рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України розпочато проведення антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей.

Тимчасові заходи для забезпечення підтримки субєктів господарювання, що здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції, та осіб, які проживають у зоні проведення антитерористичної операції або переселилися з неї під час її проведення визначає Закон України Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції від 02 вересня 2014 року № 1669-VІІ.

Абзацом 1 статті 2 зазначеного Закону визначено, що територія проведення антитерористичної операції - територія України, на якій розташовані населені пункти, визначені у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України від 14 квітня 2014 року № 405/2014.

Відповідно до приписів частини 2 статті 72 КАС України обставини, визнані судом загальновідомими, не потрібно доказувати. Зокрема загальновідомим є факт того,що з березня 2014 року на території Донецької області розпочалось проведення антитерористичної операції, а саме що протягом квітня-липня 2014 року у м. Краматорську Донецької області, на території якої проводив свою господарську діяльність позивач , здійснювалась активна фаза антитерористичної операції.

Крім того, в матеріалах справи наявний лист начальника штабу керівника Антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей від 19.01.2015 року № 377 щодо знаходження м. Краматорська в межах зони проведення Антитерористичної операції, в межах компетенції надано відповідь ,що відповідно до наказу Антитерористичного центру при Службі безпеки України № 33/6/а від 07.10.2014р. «Про визначення районів проведення антитерористичної операції на термін її проведення» визнані такими райони проведення антитерористичної операції та терміни її проведення Донецька і Луганська області з 07 квітня 2014 р. ( ар.с.52).

Як зазначалося вище, позивач зареєстрований у ІНФОРМАЦІЯ_1, а також здійснює господарську діяльність на території м. Краматорська Донецької області. Зазначений факт підтвердив також у судовому засіданні і представник відповідача.

Обставина проведення АТО у Донецькій області, де здійснює господарську діяльність позивач крім судових рішень у адміністративних справах Окружного адміністративного суду м. Києва № 826/18327/14 та № 826/18330/14, залишених в силі ухвалами Київського апеляційного адміністративного суду також прямо встановлена указом Президента України Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України від 14 квітня 2014 року № 405/2014 та розпорядженням Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року № 1053-р.

Відповідно до ст.ст.6-7 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції»…під час проведення антитерористичної операції звільнити субєктів господарювання, які здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції, від сплати за користування земельними ділянками державної та комунальної власності.

Скасовано на період проведення антитерористичної операції орендну плату за користування державним та комунальним майном субєктам господарювання, які здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції.

На виконання абзацу 3 п. 5 ст. 11 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», розпорядженням Кабінету Міністрів України від 30.10.2014 року № 1053-р затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція.

Згідно з додатком до розпорядження Кабінету Міністрів України від 30.10.2014 року № 1053-р, до зазначених населених пунктів належить м. Краматорськ.

В подальшому, розпорядженням Кабінету Міністрів України від 05.11.2014 року № 1079-р. зупинено дію розпорядження Кабінету Міністрів України від 30.10.2014 року № 1053 «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція».

З наведеного можна зробити висновок, що саме по собі включення того чи іншого населеного пункту до переліку населених пунктів, на території яких здійснювалась антитерористична операція, не є безумовною підставою для невиконання чи виконання, не в повному обсязі платниками земельного податку, обов'язків, передбачених Податковим Кодексом України.

Аналогічної думки дотримується і Вищій адміністративний суд України по адміністративній справі К/800/19383/15.

Відповідно до ст.10 Закону України № 1669-VІІ єдиним належним та достатнім документом, що підтверджує настання обставин непереборної сили (форс-мажору), що мали місце на території проведення антитерористичної операції, як підстави для звільнення від відповідальності за невиконання (неналежного виконання) зобов'язань, є сертифікат Торгово-промислової палати України.

Відповідно до ст. 11 Закону України № 1669-VІІ, внесені відповідні зміни до Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні», зокрема даний закон доповнено ст. 14-1, згідно якої форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об'єктивно унеможливлюють виконання зобов'язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов'язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами, а саме: загроза війни, збройний конфлікт або серйозна погроза такого конфлікту, включаючи але не обмежуючись ворожими атаками, блокадами, військовим ембарго, дії іноземного ворога, загальна військова мобілізація, військові дії, оголошена та неоголошена війна, дії суспільного ворога, збурення, акти тероризму, диверсії, піратства, безлади, вторгнення, блокада, революція, заколот, повстання, масові заворушення, введення комендантської години, експропріація, примусове вилучення, захоплення підприємств, реквізиція, громадська демонстрація, блокада, страйк, аварія, протиправні дії третіх осіб, пожежа, вибух, тривалі перерви в роботі транспорту, регламентовані умовами відповідних рішень та актами державних органів влади, закриття морських проток, ембарго, заборона (обмеження) експорту/імпорту тощо, а також викликані винятковими погодними умовами і стихійним лихом, а саме: епідемія, сильний шторм, циклон, ураган, торнадо, буревій, повінь, нагромадження снігу, ожеледь, град, заморозки, замерзання моря, проток, портів, перевалів, землетрус, блискавка, пожежа, посуха, просідання і зсув ґрунту, інші стихійні лиха тощо.

Позивачем до матеріалів справи надано засвідчену належним чином копію сертифікату Торгово-промислової палати України від 06.04.2015р. № 3917 про настання фос-мажорні обставин (обставини непереборної сили), яким засвідчено настання форс мажорні обставини (обставин непереборної сили) зокрема : акти тероризму, збройний конфлікт, військові дії на території Донецької області з 14 квітня 2014 року для ОСОБА_1 щодо зобовязань по забезпеченню використання землі відповідно до цільового призначення за умовами договору, дотримуючись при цьому вимог чинного земельного законодавства .. та ін. відповідно до Договору № 189 від 15.06.2011р…..унеможливлюють виконання зобовязань в зазначений термін.( ар.с.14).Таким чином, суд дійшов висновку, що на позивача розповсюджується дія Закону України № 1669-VІІ, в тому числі положення статті 7 даного закону.

Враховуючи зазначене, у позивача в наявності належні докази настання форс-мажорних обставин також і належні підстави для визнання та списання безнадійного податкового боргу, визначені статтею 101 ПК України.

Суд звертає увагу,що за приписами п. 101.1 ст. 101 Податкового кодексу України до безнадійного податкового боргу в даному випадку відносяться спірні суми визначеного зобовязання, що нараховані по орендній платі за землю у період проведення активної фази АТО на території, де здійснює діяльність позивач та зареєстрована земельна ділянка.

Отже, діючим законодавством на дату спірних правовідносин існує дві норми права для звільнення платника податків від відповідальності за невиконання (неналежного виконання) зобовязань у випадку настання обставин непереборної сили: загальна норма Податковий кодекс України та спеціальна норма Закон України Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції від 02 вересня 2014 року № 1669-VІІ.

Відповідно до частин 1-3 статті 11 Прикінцеві та перехідні положення Закону України № 1669-VІІ, цей Закон набирає чинності з дня, наступного за днем його опублікування, і втрачає чинність через шість місяців з дня завершення антитерористичної операції, крім пункту 4 статті 11 Прикінцеві та перехідні положення цього Закону.

Дія цього Закону поширюється на період проведення антитерористичної операції та на шість місяців після дня її завершення.

Закони та інші нормативно-правові акти України діють у частині, що не суперечить цьому Закону.

Відповідно до положень ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 69 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

За правилами частин 1, 6 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а в разі якщо особа, яка бере участь у справі, без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які вона посилається, суд вирішує справу на основі наявних доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Статтею 86 КАС України передбачено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

На підставі викладеного, зважаючи на всі наведені обставини в їх сукупності та з урахуванням того, що відповідачем в судовому засіданні не доведено, що оскаржувані податкові повідомлення рішення прийняті законно, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню.

Керуючись статтями 2-15, 17-18, 33-35, 41-42, 47-51, 56-59, 69-71, 79, 86, 87, 94, 99, 104-107, 110-111, 121, 122-143, 151-154, 158, 162, 163, 167, 185-186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Державної податкової інспекції у м. Краматорську Головного управління ДФС у Донецькій області про визнання не чинними податкові повідомлення-рішення від 06.06.2014 року №12986/05-15-15-03-13, №12985/05-15-15-03-13 задовольнити.

Скасувати податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у м. Краматорську Головного управління Міндоходів у Донецькій області Державної податкової інспекції у м. Краматорську Головного управління Міндоходів у Донецькій області від 06 червня 2014 року №12985/05-15-15-03-13, яким ОСОБА_1 нараховане податкове зобовязання зі сплати орендної плати за землю з фізичних осіб за 2013 рік у сумі 15 653,38грн.

Скасувати податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у м. Краматорську Головного управління Міндоходів у Донецькій області Державної податкової інспекції у м. Краматорську Головного управління Міндоходів у Донецькій області від 06 червня 2014 року №12986/05-15-15-03-13, яким ОСОБА_1 нараховане податкове зобовязання зі сплати орендної плати за землю з фізичних осіб за 2014 рік у сумі 98 035,31грн.

Вступну та резулятивну частину постанови ухвалено 13 жовтня 2015 року.

Пповний текст постанови складено та підписано 19 жовтня 2015 року.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Якщо субєкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення пятиденного строку з моменту отримання субєктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Постанова або ухвала суду першої інстанції, якщо інше не встановлено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя Троянова О.В.