Справа № 826/13625/15
Суддя: Бужак Н.П.
Дата ухвалення: 2015-11-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Суддя-доповідач: Бужак Н.П.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 листопада 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Бужак Н.П.,

суддів: Костюк Л.О., Твердохліб В.А.

за участю секретаря: Савін І.В.

розглянувши апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення Святошинської районної у м. Києві державної адміністрації на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 09 вересня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Управління праці та соціального захисту населення Святошинської районної у м. Києві державної адміністрації про визнання протиправними дій, зобов'язання вчинити дії, -

У С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_2 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Управління праці та соціального захисту населення Святошинської районної у місті Києві державної адміністрації про визнання дії відповідача щодо відмови у встановлені статусу учасника війни та видачі відповідного посвідчення протиправними та зобов'язання відповідача встановити статус інваліда війни та видати відповідне посвідчення.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 09 вересня 2015 року позовні вимоги задоволено частково, а саме: визнано протиправними дії Управління праці та соціального захисту населення Святошинської районної у місті Києві державної адміністрації щодо відмови у видачі ОСОБА_2 посвідчення інваліда війни та зобов'язано Управління праці та соціального захисту населення Святошинської районної у місті Києві державної адміністрації видати ОСОБА_2 посвідчення інваліда війни.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить апеляційну інстанцію скасувати незаконне, на його думку, судове рішення та постановити нове про відмову в задоволенні позовних вимог. В своїй апеляційній скарзі апелянт посилається на незаконність, необ'єктивність та необґрунтованість оскаржуваного рішення, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що є підставою для його скасування.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін в судовому засіданні -не обов'язкова, колегія суддів відповідно до ч.4 ст. 196 КАС України визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи за відсутності представників сторін.

Згідно ст. 41 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів знаходить, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 звернувся до Управління праці та соціального захисту населення Святошинської районної у місті Києві державної адміністрації з заявою про видачу посвідчення інваліда війни.

09.07.2015 року за наслідком розгляду заяви, відповідач листом №5639/35-03/22 повідомив заявника про відсутність підстав для видачі посвідчення інваліди війни. Підставою для прийняття даного рішення стала відсутність документально підтвердження залучення ОСОБА_2 до формування цивільної оборони по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС згідно з наказом чи розпорядженням, а також відсутні документи про створення такого формування.

Колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції щодо часткового задоволення позовних вимог, з огляду на наступне.

Статтею 1 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» визначено, що останні спрямований на захист ветеранів війни шляхом: створення належних умов для підтримання здоров'я й активного довголіття; організації соціального та інших видів обслуговування, зміцнення матеріально-технічної бази створених для цієї мети закладів і служб та підготовки відповідних спеціалістів; виконання цільових програм соціального і правового захисту ветеранів війни; надання пільг, переваг та соціальних гарантій у процесі трудової діяльності відповідно до професійної підготовки і з урахуванням стану здоров'я.

У відповідності до ст. 4 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» ветеранами війни є особи, які брали участь у захисті Батьківщини чи в бойових діях на території інших держав. До ветеранів війни належать: учасники бойових дій, інваліди війни, учасники війни.

В той же час, статтею 7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» передбачено, зокрема, що до інвалідів війни належать також інваліди з числа осіб, залучених до складу формувань Цивільної оборони, які стали інвалідами внаслідок захворювань, пов'язаних з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи.

Отже, особи залучені до складу формувань Цивільної оборони, які стали інвалідами внаслідок захворювання пов'язаних з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи належать до інвалідів війни.

Згідно п. 2 Положення про порядок видачі посвідчені і нагрудних знаків ветеранів війни, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 травня 1994 №302, посвідчення є документом, що підтверджує статус ветеранів війни та інших осіб, на яких поширюється чинність Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», на основі котрого надаються відповідні пільги і компенсації. Посвідчення інваліда війни видається на підставі довідки медико-соціальної експертної комісії про групу та причину інвалідності (п. 10 Положення №302). «Посвідчення інваліда війни», «Посвідчення учасника війни» і відповідні нагрудні знаки, «Посвідчення члена сім'ї загиблого» видаються органами праці та соціального захисту населення за місцем реєстрації громадянина ( п. 7 Положення №302).

Тому, підставою для отримання посвідчення інваліда війни є наявність у особи довідки медико-соціальної експертної комісії про групу та причину інвалідності, а уповноваженою особою щодо видачі останнього є органами праці та соціального захисту населення за місцем реєстрації громадянина.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем до Управління праці та соціального захисту населення Святошинської районної у місті Києві державної адміністрації було подано пакет документів для отримання посвідчення інваліда війни, а саме: копію посвідчення особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи (категорія 1), з вкладкою учасника ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС; довідку до акту огляду МСЕК №013619 від 14.08.2006 року; копії документів, які підтверджують участь в роботах по ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС у складі формувань ЦО, а саме: копію маршрутного листа, копію трудової книжки, а також наказ Київського автотранспортного підприємства 09124 від 26.04.1986 № 68 «О направлений личного и подвижного состава предприятия в составе Гражданской обороны для оказания помощи по ликвидации аварии на ЧАЕС и ее последствий».

Підставою для відмови у видачі позивачу посвідчення інваліда війни слугувало відсутність документально підтвердження залучення ОСОБА_2, до формування цивільної оборони по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС згідно з наказом чи розпорядженням, а також відсутні документи про створення такого формування.

Проте, як встановлено судом, ОСОБА_2 з 31.07.2006 року є інвалідом ІІ групи захворювання, пов'язаного з роботами по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, що підтверджується довідкою та посвідченням учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 році 1 категорії.

Крім того, згідно «приказу №68 от 26 апреля 1986 года «О направлении личного и подвижного состава Гражданской обороны для оказания помощи по ликвидации аварии на ЧАЭС и ее последствий» з 26.04.1986 року по 28.04.1986 року, позивач брав участь в ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи у складі невоєнізованого формування служби Цивільної Оборони від Київського управління пасажирського автотранспорту «Автотранспортне підприємством 09124» і був залучений до виконання заходів Цивільної оборони із забезпеченням (наданням) допомоги населенню прилеглої території АЕС м. Прип'ять і м. Чорнобиль.

Відповідно до чинного у 1986 році Положення про Цивільну оборону СРСР, затвердженого 18.03.1976 року постановою ЦК КПРС і Ради Міністрів СРСР № 1111, цивільна оборона будувалась за територіально-виробничим принципом. Тобто в кожному міністерстві, відомстві або іншому центральному органі виконавчої влади, а також на підприємствах, в установах і організаціях створювались служби та формування цивільної оборони. Керівництво службами та формуваннями цивільної оборони в межах адміністративно-територіальних одиниць (областей, районів, міст) здійснювалось відповідними місцевими органами державної влади. Начальниками цивільної оборони адміністративно-територіальних одиниць визначались керівники органів державної влади, а в міністерствах, відомствах, на підприємствах, в установах і організаціях - їх керівники.

Поряд з цим, п. 25 ст. 4 «Положення невоєнізованого формування Цивільної оборони і норми оснащення їх матеріально-технічними засобами», яке введено в дію наказом №90 начальника Цивільної оборони СРСР Міністерства оборони чинного у 1986 році передбачено, що до складу формувань (цивільної оборони) зараховується в обов'язковому порядку громадяни СРСР: чоловіки у віці від 16 до 60 років, за виключенням військовозобов'язаних, які мають мобілізаційні приписи...»

Таким чином, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що позивач безпосередньо був залучений до складу формувань Цивільної оборони при ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС та став інвалідом внаслідок захворювань, пов'язаних з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи, а тому, особа, інвалідність якої пов'язана з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і яка залучена до складу формувань цивільної оборони у вказаний період, за наявності відповідних документів, що підтверджують право на отримання статусу інваліда війни, має право отримати такий статус з видачею відповідного посвідчення.

Крім того, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з твердженнями суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позовних вимог щодо встановлення статусу інваліда війни, оскільки відповідний статус не встановлюється окремим рішення, а підтверджується видачею відповідного посвідчення.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що постанова суду є законною і обґрунтованою, ухвалена з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому підстав для її скасування не має.

Викладені в апеляційній скарзі апелянтом доводи, висновків суду першої інстанції не спростовують.

Відповідно до ст. 198,200 КАС України, суд апеляційної інстанції має право за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких підстав апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а постанова суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 41,160,195,198,200,205,206,212,254 КАС України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А

Апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення Святошинської районної у м. Києві державної адміністрації залишити без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 09 вересня 2015 року - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення, проте на неї може бути подана касаційна скарга до Вищого адміністративного суду України у порядку і строки, визначені статтею 212 КАС України.

Головуючий суддя: Бужак Н.П.

Судді: Костюк Л.О.

Твердохліб В.А.

Головуючий суддя Бужак Н.П.

Судді: Твердохліб В.А.

Костюк Л.О.