Справа № 823/4804/15
Суддя: С.М. Гарань
Дата ухвалення: 2015-11-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 листопада 2015 року справа № 823/4804/15 м. Черкаси

11 год. 25 хв.

Черкаський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Гараня С.М.,

при секретарі Тараненку М.О.,

за участю:

представників позивача Державної фінансової інспекції в Черкаській області ОСОБА_1 ОСОБА_2 - за довіреностями,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду адміністративну справу за позовом Державної фінансової інспекції в Черкаській області до Оксанинської сільської ради Уманського району Черкаської області, третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору на стороні позивача ОСОБА_3 селищна рада Уманського району Черкаської області про стягнення коштів субвенції,

ВСТАНОВИВ:

Державна фінансова інспекція в Черкаській області звернулася до суду з адміністративним позовом про стягнення з Оксанинської сільської ради Уманського району Черкаської області до Бабанського селищного бюджету коштів субвенції для компенсації видатків на утримання місцевої пожежної команди на загальну суму 36 728,00грн.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що протягом травня-червня 2015 року працівниками Уманської обєднаної державної фінансової інспекції в Черкаській області проведено ревізію селищного бюджету та фінансово-господарської діяльності ОСОБА_3 селищної ради за період з 01.03.2012 по 30.04.2015, за наслідками якої складено акт ревізії № 02-22/72 від 19.06.2015. За результатами ревізії зафіксовано ряд порушень фінансового характеру, за наслідками якої відповідачеві направлено вимоги щодо усунення порушень фінансової дисципліни від 26.06.2015 № 02-22/1750, згідно з якими, відповідача зобов'язано у строк до 14.07.2015 подати до Уманської ОДФІ в Черкаській області інформацію про вжиті заходи та належним чином завірені копії документів, що підтверджують усунення порушень та недоліків, зокрема: стягнути з Оксанинської сільської ради збитки на суму 36 728,00грн., завдані внаслідок не донарахування та не перерахування до загального фонду ОСОБА_3 селищної ради субвенції для компенсації видатків на утримання місцевої пожежної команди. Відповідач у встановлений строк порушення не усунув, що стало підставою для звернення до суду, оскільки відповідному органу державного фінансового контролю надається право звертатися до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог щодо усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів. Представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі з підстав, зазначених вище.

Представники позивача до зали судового засідання прибули, вимоги викладені в позовній заяві підтримали в повному обсязі.

Представник відповідача в попередніх судових засіданнях проти задоволення адміністративного позову заперечив в повному обсязі, оскільки останній є безпідставним, необґрунтованими та таким, ще не базується на нормах чинного законодавства. Заявою від 27.10.2015 просив розглядати справу за його відсутності.

Представник ОСОБА_3 селищної ради Уманського району Черкаської області до зали судового засідання також не прибув, листом від 23.10.2015 просив проводити розгляд справи за його відсутності, на підставі наявних матеріалів справи.

Заслухавши пояснення представників позивача, розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що адміністративний позов не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

З матеріалів справи вбачається, що працівниками Уманської ОДФІ в Черкаській області відповідно до п. 1.4.2 Плану контрольно-ревізійної роботи Державної фінансової інспекції в Черкаській області на ІІ квартал 2015 року та на підставі направлень на проведення ревізії від 12.05.2015 №62, №63 проведено ревізію селищного бюджету та фінансово-господарської діяльності ОСОБА_3 селищної ради за період з 01.03.2012 по 30.04.2015, за наслідками якої складено акт ревізії № 02-22/72 від 19.06.2015.

Ревізією укладання договорів про надання цільових субвенцій на утримання місцевої пожежної команди при ОСОБА_3 селищній раді встановлено, що відповідно до п. 2 рішення ОСОБА_3 селищної ради від 18.11.2008 № 22-5/У Про створення на території ОСОБА_3 селищної ради та спів фінансування місцевої пожежної команди для обслуговування територій ОСОБА_3, селищної, Аполянської, Гродзевської, Коржовокутської, Оксанинської та Свинарської сільських рад створено місцеву пожежну команду при ОСОБА_3 селищній раді для обслуговування територій сіл, зокрема, села Оксанино. Крім того, вказаним рішенням запропоновано, зокрема, Оксанинській сільській раді укласти угоди на надання цільових субвенцій на утримання місцевої пожежної команди при ОСОБА_3 селищній раді.

Відповідно до п. 4 рішення ОСОБА_3 селищної ради від 18.11.2008 №22-5/У затверджено Положення про місцеву пожежну команду, пунктом 1.4 якого визначено основні завдання селищної пожежної охорони, зокрема, гасіння пожеж, рятування людей на пожежах та надання допомоги спеціалізованим службам у ліквідації наслідків аварій, катастроф і стихійного лиха.

За період з 01.03.2012 по 30.04.2015 місцевою пожежною командою здійснено 38 виїздів на виклики з ліквідації пожеж господарських будівель та споруд до с. Оксанино.

Так, Оксанинською сільською радою не в повному обсязі забезпечено надання субвенції на утримання місцевої пожежної команди, тому в період з 01.03.2012 по 31.12.2012 розрахункові витрати на утримання місцевої пожежної команди становить 12 081,00грн. (виділено 5 000,00грн.). В період з 01.01.2013 по 31.12.2013 витрати становили 16 099,00грн. (виділено 5 000,00грн.). В період з 01.01.2014 по 31.12.2012 28 548,00грн. (виділено 5 000,00грн.)

Загальна сума субвенції для компенсації видатків на утримання місцевої пожежної команди склала 41 728,00грн.

25.05.2015 Оксанинською сільською радою перераховано субвенцій на покриття витрат по місцевій пожежній команді в сумі 5 000,00грн.

Такими чином, внаслідок допущення відповідачем порушення, селищній раді завдано матеріальної шкоди (збитків) на суму 36 728,00грн.

Оскільки під час ревізії вищевказані порушення не були усунуті, відповідно до п. 7 ст. 10 Закону України Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні від 26.01.1993 №2939 та абзацу першого п. 46 Порядку проведення інспектування Державною фінансовою інспекцією, її територіальними органами, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.04.2006 №550, обєкту контролю направлено вимоги від 26.06.2015 № 02-22/1750 щодо усунення порушень, виявлених ревізією, з встановленим терміном їх виконання - до 14.07.2015.

Згідно абзацу четвертому п. 2 зазначених вимог запропоновано ОСОБА_3 селищній раді стягнути з Оксанинської сільської ради збитки на суму 36 728,00грн., завдані внаслідок не донарахування та не перерахування до загального фонду ОСОБА_3 селищної ради субвенції для компенсації видатків на утримання місцевої пожежної команди.

Беручи до уваги, що відповідачем сума збитків добровільно сплачена не була, це стало підставою для звернення позивача до суду.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Відповідно до п.1 Положення про Державну фінансову інспекцію України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 6 серпня 2014 № 310 (надалі Положення), Державна фінансова інспекція України є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра фінансів та який реалізує державну політику у сфері державного фінансового контролю.

Держфінінспекція здійснює свої повноваження безпосередньо та через територіальні органи (п.7 Положення).

Одним з основних завдань Держфінінспекції є реалізація державної політики у сфері державного фінансового контролю, що прямо передбачено ч.1 п.3 Положення.

Правові та організаційні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні регулюються Законом України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні» від 26.01.1993 № 2939-ХІІ (далі Закон № 2939-ХІІ).

Відповідно до частин 1, 2 ст.2 Закону № 2939-ХІІ, головними завданнями органу державного фінансового контролю є здійснення державного фінансового контролю за використанням і збереженням державних фінансових ресурсів, необоротних та інших активів, правильністю визначення потреби в бюджетних коштах та взяттям зобов'язань, ефективним використанням коштів і майна, станом і достовірністю бухгалтерського обліку і фінансової звітності у міністерствах та інших органах виконавчої влади, державних фондах, фондах загальнообов'язкового державного соціального страхування, бюджетних установах і суб'єктах господарювання державного сектору економіки, а також на підприємствах, в установах та організаціях, які отримують (отримували у періоді, який перевіряється) кошти з бюджетів усіх рівнів, державних фондів та фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування або використовують (використовували у періоді, який перевіряється) державне чи комунальне майно (далі - підконтрольні установи), за дотриманням бюджетного законодавства, дотриманням законодавства про державні закупівлі, діяльністю суб'єктів господарської діяльності незалежно від форми власності, які не віднесені законодавством до підконтрольних установ, за судовим рішенням, ухваленим у кримінальному провадженні.

Державний фінансовий контроль забезпечується органом державного фінансового контролю через проведення державного фінансового аудиту, перевірки державних закупівель та інспектування.

Відповідно до ч.1 ст.4 Закону № 2939-ХІІ, інспектування здійснюється органом державного фінансового контролю у формі ревізії та полягає у документальній і фактичній перевірці певного комплексу або окремих питань фінансово-господарської діяльності підконтрольної установи, яка повинна забезпечувати виявлення наявних фактів порушення законодавства, встановлення винних у їх допущенні посадових і матеріально відповідальних осіб. Результати ревізії викладаються в акті.

Згідно з п.7 ч.1 ст.10 Закону № 2939-ХІІ, органу державного фінансового контролю надається право пред'являти керівникам та іншим особам підприємств, установ та організацій, що контролюються, обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства, вилучати в судовому порядку до бюджету виявлені ревізіями приховані і занижені валютні та інші платежі, ставити перед відповідними органами питання про припинення бюджетного фінансування і кредитування, якщо отримані підприємствами, установами та організаціями кошти і позички використовуються з порушенням чинного законодавства;

Частиною 2 ст.15 Закону №2939-ХІІ встановлено, що законні вимоги службових осіб органу державного фінансового контролю є обов'язковими для виконання службовими особами об'єктів, що контролюються.

Таким чином, суд дійшов висновку, що вимога органу державного фінансового контролю спрямовується на корегування роботи підконтрольної організації та приведення її у відповідність із вимогами законодавства, у цій частині вона є обов'язковою до виконання.

Якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог щодо усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів, п.10 ч.1 ст.10 Закону № 2939-ХІІ надано органу державного фінансового контролю право звертатися до суду в інтересах держави.

Отже, органу державного фінансового контролю надано повноваження здійснювати контроль за використанням коштів державного і місцевого бюджетів та у разі виявлення порушень законодавства пред'являти обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення таких правопорушень. При виявленні збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, орган державного фінансового контролю має право визначати їх розмір згідно з методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України та звернутися до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів.

Відповідна правова позиція підтверджується висновками Верховного Суду України у постановах від 15 квітня 2014 року №21-40а14, 21-63а14, від 28 жовтня 2014 року №21-462а14, які у відповідності до абзацу 2 ч.1 ст.244-2 КАС України мають враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Як встановлено судом, рішеннями Оксанинської сільської ради від 14.11.2009 № 25-6/V Про передачу видатків на виконання делегованих повноважень у сфері пожежної охорони ОСОБА_3 селищній раді вирішено укласти договори з ОСОБА_3 селищною радою про передачу субвенцій на утримання місцевої пожежної команди, у звязку з передачею частини власних повноважень.

На виконання вищевказаного рішення, між Оксанинською сільською радою та ОСОБА_3 селищною радою укладені договори: № 8 від 15.03.2012; № 6 від 19.06.2013 та № 7 від 16.07.2014 щодо передачі ОСОБА_3 селищній раді субвенцій в розмірі 5 000,00 грн. (по кожному договору), на утримання місцевої пожежної команди.

На виконання вказаних вимог договорів, Оксанинська сільська рада платіжними дорученнями № 1 від 28.03.2012; 18.07.2012 та від 20.06.2013 перерахувала кошти в розмірі 5 000,00грн. (по кожному договору), в якості субвенцій на утримання місцевої пожежної команди при ОСОБА_3 селищній раді.

В матеріалах адміністративної справи відсутні докази, що свідчать про укладення інших договорів щодо передачі відповідачем ОСОБА_3 селищній раді субвенцій на утримання місцевої пожежної команди.

Згідно з ч. 1 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків встановлених ст. 72 цього Кодексу.

З урахуванням вищевказаного, суд дійшов висновку, що позивач не довів правомірність заявлених позовних вимог, в звязку з чим вимоги останнього є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись статтями 159 - 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні позову відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка підлягає поданню до Київського апеляційного адміністративного суду через Черкаський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня складення постанови в повному обсязі. У разі застосування судом частини 3 статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною 4 статті 167 Кодексу адміністративного судочинства України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя С.М. Гарань

Повний текст постанови виготовлений 11.11.2015 року.