Справа № 814/2435/15
Суддя: Стас Л.В.
Дата ухвалення: 2015-11-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 листопада 2015 р. Справа № 814/2435/15

Категорія: 2.1 Головуючий в 1 інстанції: Середа О. Ф.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

доповідача - судді Стас Л.В.

суддів- Турецької І.О., Косцової І.П.

розглянувши у порядку письмового провадження справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 19 серпня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_2 до начальника Управління служби безпеки України в Миколаївській області про визнання неправомірними дій, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач - ОСОБА_2, звернувся до суду з позовом до начальника Управління служби безпеки України в Миколаївській області, в якому просив неправомірними дії начальника Управління служби безпеки України в Миколаївській області які виявилися в найменуванні позивача по батькові у листі направленому 10.07.2015 року за № 64/І-165/10.

Постановою Миколаївського окружного адміністративного суду від 19 серпня 2015 року у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_2 до начальника Управління служби безпеки України в Миколаївській області про визнання неправомірними дій - відмовлено.

В апеляційній скарзі, ОСОБА_2, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, просить постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 19 серпня 2015 року - скасувати та прийняти нову постанову про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Сторони до суду апеляційної інстанції не з'явилися, належним чином повідомлені про місце, день та час судового засідання.

Відповідно до ч.4 ст.196 КАС України, неприбуття у судове засідання сторін, належним чином повідомлених про дату, час і місце апеляційного розгляду, не перешкоджає судовому розгляду справи.

Колегія суддів, заслухавши доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 06 липня 2015 року позивач звернувся до начальника Управління служби безпеки України в Миколаївській області з заявою, в якій повідомляв про проведення акції у м. Миколаєві.

Вказане звернення, крім суті самої заяви, містило такі відомості як прізвище, ім'я, адресу місця проживання громадянина, дату та підпис заявника.

Відповідачем за результатами розгляду звернення встановлено, що порушені в заяві питання відносяться до компетенції органів внутрішніх справ, у зв'язку з чим заява ОСОБА_2 від 06.07.2015 року була передана за належністю до Управління Міністерства внутрішніх справ України в Миколаївській області.

Також судом першої інстанції встановлено, що з приводу зазначеної заяви ОСОБА_2 було надано письмову відповідь за № 64/1-165/10 від 10.07.2015 року за підписом начальника Управління Служби безпеки України в Миколаївській області ОСОБА_3

Вирішуючи справу суд першої інстанції прийшов до висновку про відсутність у позивача підстав для отримання саме судового захисту.

Колегія суддів погоджується з вище вказаними висновками суду першої інстанції та вважає, що при винесенні постанови про відмову у задоволенні позову судом, першої інстанції були правильно встановлені обставини справи та застосовані норми матеріального права, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог статті 5 Закону України " Про звернення громадян", яка визначає, що у зверненні має бути зазначено прізвище, ім'я, по батькові, місце проживання громадянина, викладено суть порушеного питання, зауваження, пропозиції, заяви чи скарги, прохання чи вимоги.

Як вбачається з матеріалів справи відповідачем було зазначено, що саме з метою дотримання вимог законодавства України в частині оформлення відповідей на звернення громадян, у зазначеному вище листі Управління як адресата зазначено ОСОБА_2, вказані данні використані з облікових справ, що знаходяться у відповідача, де зафіксовані попередні звернення позивача, в яких він сам вказував себе по батькові.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем у позовній заяві вказано, що відповідачем з особливою зухвалістю й цинізмом було застосовано до нього традицію росіян називатися по батькові.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони зокрема на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено).

При цьому обов'язковою умовою визнання рішення недійсним (нечинним) є також порушення у зв'язку з його прийняттям прав та охоронюваних законом інтересів позивача у справі.

Тобто, визначальним у розгляді адміністративної справи є захист прав особи, яка звернулась з позовом до суду від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень (ч.1 ст.2 КАС України).

До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 3 КАС України справою адміністративної юрисдикції є переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Колегія суддів вважає доречним зауваження суду першої інстанції, що позивачем не було зазначено, в чому конкретно порушено його право у розумінні імперативних приписів процесуального закону. В ході розгляду справи судом першої інстанції позивач не довів, яке право, що підлягає захисту, порушено відповідачем.

Отже, з урахуванням неконкретності та некоректності вимог щодо визначення суті порушень законодавства з боку відповідача, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про необгрунтованість позовних вимог, що є підставою для відмови в його задоволені.

Частиною 2 ст.19 Конституції України встановлено обов'язок органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Враховуючи все вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції порушень матеріального та процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують, а фактично зводяться до незгоди з рішенням суду. За таких обставин апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 195, 197; п.1 ч.1 ст. 198; ст. 200; п.1 ч.1 ст. 205; ст. 206; ч.5 ст. 254 КАС України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 19 серпня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_2 до начальника Управління служби безпеки України в Миколаївській області про визнання неправомірними дій - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили через п'ять днів після направлення копій особам, які беруть участь у справі, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуючий:

Судді: