Справа № 2а-3608/10/0970
Суддя: Чуприна О.В.
Дата ухвалення: 2010-12-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" грудня 2010 р. справа № 2a-3608/10/0970

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі:

судді Чуприни О.В.

за участю секретаря судового засідання Галімурки Т.Є.

представника позивача: Житлово-експлуатаційної організації №4 ОСОБА_1

представника відповідача: управління Пенсійного фонду України в м. Івано-Франківську ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду адміністративну справу за позовом Житлово-експлуатаційної організації №4 до управління Пенсійного фонду України в м. Івано-Франківську про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу за №Ю-1444 від 02.09.2010 року, -

ВСТАНОВИВ:

14.10.2010 року Житлово-експлуатаційної організації №4 (далі позивач) звернулося в суд з адміністративним позовом до управління Пенсійного фонду України в м. Івано-Франківську (далі відповідач) про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу за №Ю-1444 від 02.09.2010 року.

Заявлені позовні вимоги мотивовано тим, що відповідач 02.09.2010 року в порушення статті 106 Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування, пункту 8.3 Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України, без встановлення відповідною перевіркою заборгованості винесено вимоги про сплату боргу за №Ю-1444 на загальну суму 700 164,39 грн. Зазначає, що при прийнятті оскаржуваної вимоги, орган пенсійного фонду не врахував усіх обставин, що мають суттєве значення у справі. А саме, до суми загальної заборгованості оскаржуваної вимоги включено суму боргу в розмірі 516 117,80 грн., по якій постановою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 05.06.2009 року по справі №2а-3884/08/0970 вже прийнято рішення про її стягнення, та яка на даний час оскаржена в апеляційному порядку до Львівського окружного адміністративного суду. Крім того, в загальний розмір боргу відповідачем протиправно включено недоїмку по застосованих до позивача фінансових санкціях і нарахованій пені рішенням за №2093 від 17.07.2009 року, яке скасовано постановою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 18.01.2010 року по справі №2а-2169/09/0970. Також незважаючи на цільове призначення чергових платежів по сплаті страхових внесків на загальнообовязкове державне пенсійне страхування, визначених позивачем самостійно у платіжних документах про сплату внесків, відповідач безпідставно здійснював зарахування сплачених коштів в рахунок сплати недоїмки, пені та фінансових санкцій, що виникли в минулих періодах, тобто змінював призначення бюджетного платежу, без згоди платника розпоряджатися його коштами.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав з підстав, наведених у позовній заяві та пояснив суду, що поновлення порушених прав та інтересів позивача підлягає шляхом визнання оскаржуваної вимоги протиправною та її скасуванням.

Представник відповідача проти позову заперечив та пояснив, що оскаржувана вимога про сплату боргу прийнята згідно вимог чинного законодавства на підставі даних особового рахунку платника страхових внесків у звязку із наявністю у позивача на кінець звітного періоду в серпні 2010 року недоїмки зі сплати страхових внесків, фінансових санкцій та пені, до якої не включена заборгованість із недоїмки, яка була предметом судового розгляду Івано-Франківським окружним адміністративним судом по справі №2а-3884/08/0970 та №2а-2169/09/0970, що відповідно встановлено актом перевірки за №191 від 16.07.2010 року. Крім того, з посиланням на положення частину 5 статті 106 Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування, вказав, що за умови облікування у позивача заборгованості по страхових внесках, фінансових санкціях та пені, яка виникла у попередні періоди, відповідачем за рахунок сум, що надходять від страхувальника в рахунок сплати поточних зобовязань, погашаються суми недоїмки, пені та фінансових санкцій у порядку календарної черговості їх виникнення.

Розглянувши матеріали адміністративної справи, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, дослідивши і оцінивши докази, суд прийшов до висновку, що в задоволенні адміністративного позову слід відмовити.

Судом встановлено, що 16.07.2010 року управлінням Пенсійного фонду України в м. Івано-Франківську проведено планову перевірку з питань дотримання Житлово-експлуатаційною організацією №4 вимог законодавства щодо нарахування, обчислення та сплати внесків на загальнообовязкове державне пенсійне страхування, інших платежів та надання достовірних відомостей до органів Пенсійного фонду за період з 01.02.2009 року по 01.07.2010 року. За результатами перевірки складено акт за № 191, пунктом 1.9 якого встановлено несвоєчасну і не повну сплату страхових внесків, борг по яких станом на 01.07.2010 року становить 719 462,88 грн., в тому числі недоїмки по страхових внесках в розмірі 566 191,42 грн., фінансовій санкції в розмір 35 124,21 грн. та пені в розмірі 118 147,25 грн.

У звязку із допущенням позивачем на кінець серпня 2010 року заборгованості по сплаті страхових внесків на загальнообовязкове державне пенсійне страхування, фінансової санкції та пені, яка облікована у картках особового рахунку Житлово-експлуатаційної організації №4, відповідачем 02.09.2010 року винесено та направлено позивачу вимогу про сплату боргу за №Ю-1444 на суму 700 164,39 грн., в тому числі недоїмки по страхових внесках в розмірі 546 892,93 грн., фінансовій санкції в розмір 35 124,21 грн. та пені в розмірі 118 147,25 грн. (а.с. 9, 60).

До загального розміру заборгованості оскаржуваної вимоги увійшли суми фінансових санкцій та пені, визначені рішеннями про застосування фінансових санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) страхувальниками страхових внесків, в тому числі донарахованих страхувальниками або органом Пенсійного фонду за №281 від 16.05.2007 року, за №3812 від 30.09.2009 року, за №4479 від 16.11.2009 року, за №4634 від 09.12.2009 року та №№826,827 від 16.04.2010 року. По вказаних рішеннях станом на серпень 2010 року позивачем не були сплачені в повному обсязі визначені зобовязання, а саме : по застосованих штрафних санкціях заборгованість становить 35 124,21 грн., по нарахованій пені 118 147,25 грн. (а.с. 103, 112, 114, 116, 118, 120).

Виключно Законом України Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхуваннявизначаються: принципи та структура системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування; коло осіб, які підлягають загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню; перелік платників страхових внесків, їх права та обов'язки; порядок нарахування, обчислення та сплати страхових внесків; стягнення заборгованості за цими внесками.

Статтею 5 вказаного Закону його дію поширено на регулювання відносини, що виникають між суб'єктами системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування.

Статтею 1 Закону України Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхуваннявизначено, що страхувальниками є роботодавці та інші особи, які відповідно до цього Закону сплачують страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 14 даного Закону страхувальниками відповідно є роботодавці: підприємства, установи і організації, створені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, об'єднання громадян, профспілки, політичні партії (у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ, організацій, об'єднань громадян, профспілок, політичних партій, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами), фізичні особи - суб'єкти підприємницької діяльності та інші особи (включаючи юридичних та фізичних осіб - суб'єктів підприємницької діяльності, які обрали особливий спосіб оподаткування (фіксований податок, єдиний податок, фіксований сільськогосподарський податок, придбали спеціальний торговий патент), які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, або за договорами цивільно-правового характеру.

Частина 2 статті 17 Закону України Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхуваннявстановлює обов'язки страхувальників, пункт шостий якої передбачає, що страхувальники зобов'язані нараховувати, обчислювати і сплачувати в установлені строки та в повному обсязі страхові внески.

Згідно вимог частини 6 статті 19 вказаного Закону страхові внески нараховуються на суми, зазначені в частинах першій та другій цієї статті, незалежно від джерел їх фінансування, форми, порядку, місця виплати та використання, а також незалежно від того, чи були зазначені суми фактично виплачені після їх нарахування до сплати.

Таким чином, суд приходить до висновку, що позивач є страхувальником, платником страхових внесків на загальнообовязкове державне пенсійне страхування, на якого покладені обовязки нараховувати, обчислювати і сплачувати в установлені строки та в повному обсязі страхові внески.

Відповідно до частини 6 статті 20 Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування, страхувальники зобовязані сплачувати страхові внески не пізніше ніж через 20 календарних днів з дня закінчення базового звітного періоду, що дорівнює календарному місяцю для даного страхувальника.

Як вбачається з матеріалів справи позивачем, в порушення частини 6 статті 20 Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування, станом на 31.08.2010 року допущена заборгованість зі сплати страхових внесків на загальнообовязкове державне пенсійне страхування з 30.09.2009 року по 31.08.2010 року в сумі 546 892,93 грн. Не в повному обсязі по рішеннях відповідача за №281 від 16.05.2007 року, за №3812 від 30.09.2009 року, за №4479 від 16.11.2009 року, за №4634 від 09.12.2009 року та №№826,827 від 16.04.2010 року позивачем сплачені застосовані фінансові санкції в розмірі 35 124,21 грн. та нарахованої пені в розмірі 118 147,25 грн. Дана обставина підтверджується відомостями, які містяться в картках особового рахунку страхувальника по особовому рахунку 4%, 32%, 42%, 1-5% Розділу І та по рахунку 1-5%, 4%, 32%, 42% Розділу ІІ Житлово-експлуатаційної організації №4 за періоди з 01.09.2008 року по 31.08.2010 року та довідкою-розрахунком заборгованості по позивачу, що знаходяться в матеріалах справи та в якій зазначено строк сплати внесків, і вбачається кількість днів прострочення сплати (а.с. 61-98, 99).

На підставі частини 3 статті 106 Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхуваннятериторіальні органи Пенсійного фонду за формою і у строки, визначені правлінням Пенсійного фонду, надсилають страхувальникам, які мають недоїмку, вимогу про її сплату.

Відповідно до пункту 8.2 розділу 8 Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України, затвердженої постановою правління Пенсійного фонду України за №21-1 від 19.12.2003 року (далі Інструкція), органи Пенсійного фонду надсилають страхувальникам вимогу про сплату недоїмки в таких випадках:

б) якщо страхувальник має на кінець звітного базового періоду недоїмку зі сплати страхових внесків;

в) якщо страхувальник має на кінець звітного періоду борги зі сплати фінансових санкцій (штрафів) та пені.

У випадку, визначеним підпунктом "б" пункту 8.2 розділу 8 Інструкції, вимога надсилається щомісяця протягом п'яти робочих днів, наступних за звітним базовим періодом. Вимога формується на підставі даних особових рахунків платників на всю суму боргу.

З урахуванням підпункту "в" пункту 8.2 розділу 8 Інструкції та за наявності не виконаних в повному обсязі позивачем зобовязань за рішеннями відповідача про застосування фінансових санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) страхувальниками страхових внесків, в тому числі донарахованих страхувальниками або органом Пенсійного фонду за №281 від 16.05.2007 року, за №3812 від 30.09.2009 року, за №4479 від 16.11.2009 року, за №4634 від 09.12.2009 року та №№826,827 від 16.04.2010 року до суми оскаржуваної вимоги включено заборгованість по застосованих фінансових санкціях в розмірі 35 124,21 грн., по нарахованій пені 118 147,25 грн. (а.с. 103, 112, 114, 116, 118, 120).

В передбаченому законом порядку рішення про застосування фінансових санкцій позивачем не оскаржувалося і нарахована сума такої санкції і пені, у відповідності до статті 106 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" та пунктів 9, 10 Інструкції Про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України, є узгодженими.

Судом відхиляються доводи представника позивача про те, що Житлово-експлуатаційна організація №4 не отримувала від відповідача рішення про застосування фінансових санкцій та нарахування пені за №3812 від 30.09.2009 року та за №4479 від 16.11.2009 року, з наступних підстав.

Відповідно до пункту 94 Правил надання послуг поштового звязку, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України за № 270 від 05.03.2009 року, прості та рекомендовані поштові відправлення, адресовані юридичним особам, можуть доставлятися з використанням абонентських поштових скриньок, що встановлюються на перших поверхах приміщень чи інших доступних для цього місцях або у канцелярії, чи видаватися в приміщеннях об'єкта поштового зв'язку представникам юридичних осіб, уповноваженим на одержання пошти.

В судовому засіданні встановлено, що рішення відповідача за №3812 від 30.09.2009 року та за №4479 від 16.11.2009 року скеровано Житлово-експлуатаційній організації №4 листами відповідача від 02.10.2009 року за № 3712 та від 16.11.2009 року за № 4267/04, отриманих позивачем 05.10.2009 року і 17.11.2009 року відповідно до повідомлень про вручення поштового відправлення, на підтвердження чого в них міститься відповідний підпис адресата (а.с. 111, 130).

Враховуючи вказані обставини, 02.09.2010 року, відповідачем за наявності у позивача недоїмку зі сплати страхових внесків, фінансових санкціях та пені винесено оскаржувану вимогу за №Ю-1444 щодо сплати боргу в загальному розмірі 700 164,39 грн., яку направлено і відповідно отримано відповідачем (а.с. 59).

Суд не приймає до уваги посилання позивача на те, що вказана заборгованість виникла в результаті зарахування коштів сплачених позивачем в рахунок минулої заборгованості по страхових внесках, штрафних санкціях та пені, оскільки відповідно до частини 5 статті 106 Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування, за рахунок сум, що надходять від страхувальника або від державної виконавчої служби в рахунок сплати недоїмки, погашаються суми недоїмки, пені та фінансових санкцій у порядку календарної черговості їх виникнення. У разі, коли страхувальник має несплачену недоїмку, пеню та фінансові санкції і здійснює сплату поточних сум страхових внесків, ці суми зараховуються в рахунок сплати недоїмки, пені та фінансових санкцій.

Крім того, аналогічні вимоги, які регулюють питання зарахування органами пенсійного фонду сум, які сплачуються страхувальниками, за умови наявності у нього заборгованості по недоїмці, яка виникла у попередніх періодах, у звязку із несвоєчасною чи неповною сплатою страхових внесків, фінансової санкції чи пені, визначені також підпунктом 10.11 пункту 10 розділу 10 Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України. А тому, з огляду на вказане, твердження позивача про протиправну зміну призначення бюджетного платежу, без згоди платника розпоряджатися його коштами, є необґрунтованими.

Безпідставними є посилання представника позивача про включення до суми боргу оскаржуваної вимоги недоїмки в розмірі 516 117,80 грн., стягнутої із Житлово-експлуатаційної організації №4 постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 05.06.2009 року по справі №2а-3884/08/0970, а також боргу по застосованих рішенням за №2093 від 17.07.2009 року фінансових санкціях і нарахованій пені, яке скасовано постановою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 18.01.2010 року по справі №2а-2169/09/0970, так як згідно вимог статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України вказані постанова не набрала законної сили.

В той же час в судовому засіданні зясовано, що із врахуванням частини 5 статті 106 Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхуваннята підпунктом 10.11 пункту 10 розділу 10 Інструкції чергові платежі в період з 17.04.2009 року по 27.05.2010 року в розмір 516 117,80 грн. зараховано позивачу в розмір існуючої заборгованості по недоїмці, що підтверджується довідкою про зарахування платіжних доручень позивача, яка міститься в матеріалах справи (а.с. 100-102).

Як встановлено судом, у звязку із оскарженням в апеляційному порядку постанови Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 18.01.2010 року по справі №2а-2169/09/0970, до суми заборгованості оскаржуваної вимоги не увійшов також розмір фінансових санкцій в сумі 117 166,47 грн. та пені в сумі 509 909,89 грн., нарахованих рішенням відповідача за №2093 від 17.07.2009 року, на підтвердження чого в матеріалах справи міститься довідка-розрахунок по вимозі №Ю-1444 від 02.09.2010 року (а.с. 133).

За змістом статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Вказана норма Основного Закону кореспондована у частину 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до якої у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

З огляду на вказане, суд приходить до переконання, що управління Пенсійного фонду України в м. Івано-Франківську, при винесені оскаржуваної вимоги про сплату боргу, діяло на підставі та в межах наданих йому повноважень, а позовні вимоги необґрунтованими та такими, що не підлягають до задоволення.

На підставі статті 124 Конституції України, керуючись статтями 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В позові Житлово-експлуатаційної організації №4 до управління Пенсійного фонду України в м. Івано-Франківську про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу за № Ю-1444 від 02.09.2010 року відмовити повністю.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку. Відповідно до статті 186 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо субєкта владних повноважень у випадках та порядку, передбаченому частиною четвертою статті 167 Кодексу адміністративного судочинства України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення пятиденного строку з моменту отримання субєктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Апеляційна скарга подається до Львівського апеляційного адміністративного суду через Івано-Франківський окружний адміністративний суд.

Постанова набирає законної сили в порядку та строки встановлені статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя /підпис/ ОСОБА_3

Постанова в повному обсязі складена 07.12.2010 року.