Справа № 804/7151/15
Суддя: Бишевська Н.А.
Дата ухвалення: 2015-10-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

15 жовтня 2015 рокусправа № 804/7151/15

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Бишевської Н.А.

суддів: Добродняк І.Ю ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання: Портненко М.В.,

представників сторін:

позивача : - ОСОБА_2, наказ від 15.10.14 р.

відповідача: - не зявився

розглянувши у відкритому судовому засіданні

апеляційну скаргу Громадської організації "Дніпропетровська незалежна правозахисна громадська організація" в інтересах члена своєї організації ОСОБА_3

на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29 липня 2015 р. у справі № 804/7151/15

за позовом Громадської організації "Дніпропетровська незалежна правозахисна громадська організація" в інтересах члена своєї організації ОСОБА_3

до Відділу адресно-довідкової роботи управління з питань громадянства, реєстрації та роботи з громадянами з тимчасово окупованої території України, Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області

про визнання протиправною бездіяльності, визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

05.06.2015 Громадська організація "Дніпропетровська незалежна правозахисна громадська організація" в інтересах члена своєї організації ОСОБА_3 звернулась до суду з адміністративним позовом до Відділу адресно-довідкової роботи управління з питань громадянства, реєстрації та роботи з громадянами з тимчасово окупованої території України Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області , в якому просила:

- визнати протиправною бездіяльність відповідача по забезпеченню своєчасного виконання запита ОСОБА_3 від 22 грудня 2014 р. про надання публічної інформації, який зареєстровано розпорядником інформації від 22 грудня 2014 р. за вх. № 2354/4;

- визнати дії відповідача щодо безпідставної відмови у задоволенні запита ОСОБА_3 від 22 грудня 2014 р. на отримання публічної інформації у вигляді надання відповіді по суті трьох запитань запита, який зареєстровано розпорядником інформації від 22 грудня 2014 р. за вх. № 2354/4 неправомірними;

- визнати неправомірною відповідь відповідача від 29 грудня 2014 р. за № 2354/4 про відмову в наданні публічної інформації, запитуваної у запиті ОСОБА_3 від 22 грудня 2014 р. на отримання публічної інформації, який зареєстровано розпорядником інформації від 22 грудня 2014 р. за вх. № 2354/4;

- визнати дії відповідача щодо не зазначення у відповіді від 29 грудня 2014 р. за №2354/4 порядку оскарження відмови в задоволенні запиту на інформацію неправомірними;

- зобов'язати відповідача розглянути належним чином інформаційний запит ОСОБА_3 від 22 грудня 2014 р. вх. № 2354/4 на отримання публічної інформації і надати у відповіді по суті трьох запитань запита та задокументовану/створену інформацію, щодо копії документа на пункт два запита, а саме: адвокатського запита № 35 від 27.10.2014 із додатками до пункту два цього запита: посвідчені цим адвокатом копії свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю, ордера або доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги, або це був договір з клієнтом (фізичною, юридичною особою), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги, або це був договір з клієнтом (фізичною, юридичною особою) у відповідності до вимог Закону України «Про доступ до публічної інформації» на адресу ГО «ДНПГО»: АДРЕСА_1, 49100.

Позовні вимоги обґрунтовані порушенням відповідачем під час надання відповіді на запит позивача вимог Закону України «Про звернення громадян».

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29 липня 2015 р. у справі № 804/7151/15 у задоволенні вищевказаного адміністративного позову відмовлено.

Постанову суду мотивовано тим, що запитувана ОСОБА_3 інформація не є публічною, стосується цієї особи, тобто підпадає під дію Закону України «Про захист персональних даних» як інформація з обмеженим доступом, використання якої можливе лише за безпосередньою згодою особи, тому для отримання відповіді на поставлені питання ОСОБА_3 вірно рекомендовано відповідачем особисто звернутись до Відділу адресно-довідкової роботи з документами, які посвідчують особу, а в разі звернення законного представника - додати документи, що підтверджують повноваження особи, як законного представника ОСОБА_3

Не погодившись з постановою суду, ГО «ДНПГО» в інтересах члена своєї Громадської організації ОСОБА_3 подано апеляційну скаргу, згідно якої скаржник просить скасувати постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29 липня 2015 р. у справі № 804/7151/15 та прийняти нову постанову про задоволення позовних вимог. Скаржник зазначає про ігнорування судом першої інстанції обставин щодо несвоєчасності надання відповіді на запит позивача, наполягає на неповноті надання відповіді на інформаційний запит, а також звертає увагу на те, що чинним законодавством не передбачено обов'язку запитувача інформації звертатися до розпорядника інформації за відповіддю на запит особисто, як і не передбачено розпоряднику інформації встановлювати особу запитувача та будь-яким шляхом ідентифікувати підпис особи, яка подала запит на публічну інформацію.

Представником заявника апеляційної скарги в судовому засіданні підтримані доводи апеляційної скарги, надані обґрунтовані пояснення.

За хронологією розвитку обставини справи свідчать про наступне:

23.09.2014 до Відділу адресно-довідкової роботи надійшов запит адвоката ОСОБА_4 № 25 від 22.09.2014, в якому, посилаючись на Закон України «Про адвокатуру», в звязку з виниклою необхідністю остання просила повідомити адресу, за якою зареєстрована громадянка ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а. с.35).

До запиту додано копія свідоцтва про право заняття адвокатською діяльністю № 0958 (а. с.36).

Листом від 29.09.2014 № 1837/4 Відділ адресно-довідкової роботи повідомив, що персональні дані особи є інформацією з обмеженим доступом, поширення яких без згоди такої особи дозволяється лише у певних випадках, визначених законом і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини, тому такі персональні дані надаються у разі, якщо за змістом запиту чи документами які до нього додаються, підтверджується згода особи, відносно якої запитується інформація (а. с.37).

Тобто, з огляду на те, що документи, які підтверджують згоду громадянки ОСОБА_3 до запиту адвоката надані не були, відповідь надана відповідачем без зазначення адреси громадянки ОСОБА_3

27.10.2014 до Відділу адресно-довідкової роботи надійшов повторний запит адвоката ОСОБА_4 № 35 від 27.10.2014 щодо повідомлення адреси, за якою зареєстрована гр.ОСОБА_3 (а. с.40), до якого додані: копія свідоцтва про право заняття адвокатською діяльністю № 0958 (а. с.41) та угода про надання юридичної допомоги від 01.10.2014 (далі - ОСОБА_5), укладена між адвокатом ОСОБА_4 (Адвокат) та гр.ОСОБА_3 (Клієнт) (а. с.42).

При цьому, згідно пункту 1 предметом даної ОСОБА_5 являється юридична допомога, захист прав і законних інтересів Клієнта з боку Адвоката на захист інтересів ОСОБА_3

Листом № 2003/4 від 30.10.2014 Відділ адресно-довідкової роботи, з огляду на додану до повторного запиту адвоката ОСОБА_5, надав запитувачу інформації відомості стосовно зареєстрованої адреси гр.ОСОБА_3 (а. с.43).

22.12.2014 до Відділу адресно-довідкової роботи надійшов інформаційний запит ОСОБА_3 від тієї ж дати, в якому остання, з посиланням на норми Закону України «Про доступ до публічної інформації», просила надати наступну інформацію:

1. П.І.Б. адвоката, який запитував інформацію з особистими персональними даними ОСОБА_3, як фізичної особи: про дату і рік народження, дату реєстрації за місцем реєстрації і про місце реєстрації.

2. Чому і на яких законних підставах вищевказана відповідь на адвокатський запит із особистими персональними даними ОСОБА_3 була направлена адвокату (інкогніто) на адресу юридичної особи: 49080, м.Дніпропетровськ, вул.Висоцького, 2а (це є Комунальний Заклад «ДЦМСД № 11» Дніпропетровської міської ради), а не на адресу адвоката?

Прохання надати у відповіді на цей запит копію адвокатського запита № 35 від 27.10.2014 із додатками до цього запита: це посвідчені цим адвокатом копії свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю, ордера або доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги, або це був договір з клієнтом (фізичною, юридичною особою).

3. Надати інформацію коли (дата, місяць, рік) і хто (П.І.Б.) отримав відповідь із особистими персональними даними ОСОБА_3 від 30.10.2014 № 2003/4 та П.І.Б клієнтів, в інтересах якого діяв цей адвокат при письмовому зверненні із адвокатським запитом від 27.10.14 № 35 (а. с.12).

Листом № 2354/4 від 29.12.2014 Відділ адресно-довідкової роботи повідомив ОСОБА_3, що 22.12.2014 до Відділу адресно-довідкової роботи «…невідомою особою був наданий інформаційний запит…», нібито від імені ОСОБА_3, щодо надання відомостей, які містять особисті персональні дані ОСОБА_3 та іншої інформації. І вказана особа будь-яких документів стосовно себе та документів про те, що вона являється законним представником ОСОБА_3, до Міграційної служби не надала.

Крім того, Відділом адресно-довідкової роботи стосовно питання отримання необхідної інформації ОСОБА_3 повідомлено, що «…персональні дані про особу, в тому числі відомості про реєстрацію місця проживання, є інформацією, яка створюється та надається державними органами у відповідності до законів України «Про інформацію» та «Про захист персональних даних». Тому відомості щодо місця реєстрації фізичної особи, зібрані державними органами влади у межах своїх повноважень, можуть бути використані лише за безпосередньою згодою особи. Кожному громадянину забезпечується вільний доступ до інформації, яка стосується його особисто, крім випадків, передбачених законами України.

Тому відомості про реєстрацію місця проживання/місця перебування та інша інформація, надаються за запитом самої особи або її законного представника».

В звязку з цим Відділом адресно-довідкової роботи у відповіді № 2354/4 від 29.12.2014 рекомендовано ОСОБА_3 для отримання запитуваної інформації звернутись особисто з паспортом або іншим документом, який посвідчує особу, до Відділу адресно-довідкової роботи за адресою: вул.Красна, буд.21-а, м.Дніпропетровськ, а у разі звернення законного представника - надати паспорт або інший документ, який посвідчує його особу та документи, які підтверджують його повноваження як законного представника ОСОБА_3 (а. с.13).

Вважаючи, що під час надання відповіді на запит ОСОБА_3 Відділом адресно-довідкової роботи порушено приписи Закону України «Про доступ до публічної інформації», ГО «ДНПГО» в інтересах члена своєї Громадської організації ОСОБА_3 подано до суду адміністративний позов.

Перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга ГО «ДНПГО» в інтересах члена своєї організації ОСОБА_3 підлягає задоволенню з таких підстав:

За порядком доступу інформація поділяється на відкриту та з обмеженим доступом (ч.1 ст.20 Закону України «Про інформацію» від 02.10.92 № 2657-XII).

При цьому, частина 1 статті 21 вказаного Закону встановлює, що інформацією з обмеженим доступом є конфіденційна, таємна та службова інформація.

Аналогічні положення містить частина 1 статті 6 Закону України «Про доступ до публічної інформації».

За визначенням, наведеним у частині 2 статті 21 Закону України «Про інформацію», конфіденційною є інформація про фізичну особу, а також інформація, доступ до якої обмежено фізичною або юридичною особою, крім суб'єктів владних повноважень. Конфіденційна інформація може поширюватися за бажанням (згодою) відповідної особи у визначеному нею порядку відповідно до передбачених нею умов, а також в інших випадках, визначених законом.

Також згідно визначення, наведеного у ч.1 ст.7 Закону України «Про доступ до публічної інформації» від 13.01.2011 № 2939-VI (в редакції на момент виникнення спірних відносин, далі Закон №2939), конфіденційна інформація - інформація, доступ до якої обмежено фізичною або юридичною особою, крім суб'єктів владних повноважень, та яка може поширюватися у визначеному ними порядку за їхнім бажанням відповідно до передбачених ними умов.

В свою чергу, стаття 11 Закону України «Про інформацію» передбачає, що інформація про фізичну особу (персональні дані) - відомості чи сукупність відомостей про фізичну особу, яка ідентифікована або може бути конкретно ідентифікована.

Не допускаються збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та захисту прав людини. До конфіденційної інформації про фізичну особу належать, зокрема, дані про її національність, освіту, сімейний стан, релігійні переконання, стан здоров'я, а також адреса, дата і місце народження.

Кожному забезпечується вільний доступ до інформації, яка стосується його особисто, крім випадків, передбачених законом.

Тобто, відомості про адресу (місце реєстрації) фізичної особи являються її персональними даними, які, в свою чергу, являються конфіденційною інформацією, що входить до складу інформації з обмеженим доступом, отримання (поширення) якої можливе лише за наявності згоди особи, відносно якої запитується інформація.

Правові відносини, повязані із захистом і обробкою персональних даних, і спрямований на захист основоположних прав і свобод людини і громадянина, зокрема права на невтручання в особисте життя, у звязку з обробкою персональних даних, регулює Закон України «Про захист персональних даних».

Так, у статті 1 Закону України «Про захист персональних даних» від 01.06.2010 № 2297-VI (в редакції на момент виникнення спірних відносин) наводяться визначення термінів, серед яких зокрема:

база персональних даних - іменована сукупність упорядкованих персональних даних в електронній формі та/або у формі картотек персональних даних;

володілець персональних даних - фізична або юридична особа, яка визначає мету обробки персональних даних, встановлює склад цих даних та процедури їх обробки, якщо інше не визначено законом;

згода субєкта персональних даних - добровільне волевиявлення фізичної особи (за умови її поінформованості) щодо надання дозволу на обробку її персональних даних відповідно до сформульованої мети їх обробки, висловлене у письмовій формі або у формі, що дає змогу зробити висновок про надання згоди;

одержувач - фізична чи юридична особа, якій надаються персональні дані, у тому числі третя особа;

персональні дані - відомості чи сукупність відомостей про фізичну особу, яка ідентифікована або може бути конкретно ідентифікована;

розпорядник персональних даних - фізична чи юридична особа, якій володільцем персональних даних або законом надано право обробляти ці дані від імені володільця;

субєкт персональних даних - фізична особа, персональні дані якої обробляються;

третя особа - будь-яка особа, за винятком субєкта персональних даних, володільця чи розпорядника персональних даних та Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини, якій володільцем чи розпорядником персональних даних здійснюється передача персональних даних.

При цьому, у ч.1 ст.16 Закону України «Про захист персональних даних» встановлено, що порядок доступу до персональних даних третіх осіб визначається умовами згоди суб'єкта персональних даних, наданої володільцю персональних даних на обробку цих даних, або відповідно до вимог закону. Порядок доступу третіх осіб до персональних даних, які знаходяться у володінні розпорядника публічної інформації, визначається Законом України «Про доступ до публічної інформації».

Згідно п.2 ч.1 ст.5 Закону № 2939 доступ до інформації забезпечується, зокрема, шляхом надання інформації за запитами на інформацію.

У відповідності до ч.ч.1, 2 ст.19 Закону № 2939 запит на інформацію - це прохання особи до розпорядника інформації надати публічну інформацію, що знаходиться у його володінні.

Запитувач має право звернутися до розпорядника інформації із запитом на інформацію незалежно від того, стосується ця інформація його особисто чи ні, без пояснення причини подання запиту.

Разом з тим, у ч.4 ст.16 Закону України «Про захист персональних даних» встановлено, що у запиті щодо доступу до персональних даних зазначаються:

1) прізвище, ім'я та по батькові, місце проживання (місце перебування) і реквізити документа, що посвідчує фізичну особу, яка подає запит (для фізичної особи - заявника);

2) найменування, місцезнаходження юридичної особи, яка подає запит, посада, прізвище, ім'я та по батькові особи, яка засвідчує запит; підтвердження того, що зміст запиту відповідає повноваженням юридичної особи (для юридичної особи - заявника);

3) прізвище, ім'я та по батькові, а також інші відомості, що дають змогу ідентифікувати фізичну особу, стосовно якої робиться запит;

4) відомості про базу персональних даних, стосовно якої подається запит, чи відомості про володільця чи розпорядника персональних даних;

5) перелік персональних даних, що запитуються;

6) мета та/або правові підстави для запиту.

Отже, з наведених норм випливає, що для отримання відомостей про зареєстровану адресу фізичної особи (субєкта персональних даних) запитувач інформації (одержувач, третя особа) повинен звернутись з запитом до розпорядника персональних даних, який володіє цими даними у відповідності до повноважень, наданих чинним законодавством, додавши докази наявності згоди такого субєкта на доступ до його персональних даних.

При цьому, з огляду на те, що персональні дані є інформацією з обмеженим доступом, запит, що подається у порядку Закону України «Про доступ до публічної інформації» стосовно інформації з обмеженим доступом, повинен бути розглянутий з урахуванням вимог Закону України «Про захист персональних даних».

Виходячи з вищенаведених обставин справи, запитувачем інформації (одержувачем, третьою особою) у даному випадку був адвокат ОСОБА_4, розпорядником персональних даних був Відділ адресно-довідкової роботи, а субєктом персональних даних чиї дані запитувались була ОСОБА_3

При цьому, колегія суддів звертає увагу, що пунктом 1 частини 1 статті 20 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» від 05.07.2012 № 5076-VI (в редакції на момент виникнення спірних відносин) передбачено право адвоката під час здійснення адвокатської діяльності звертатись з адвокатськими запитами.

За визначенням, наведеним у ч.1 ст.24 вказаного Закону, адвокатський запит - письмове звернення адвоката до органу державної влади, органу місцевого самоврядування, їх посадових та службових осіб, підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності та підпорядкування, громадських обєднань про надання інформації, копій документів, необхідних адвокату для надання правової допомоги клієнту.

До адвокатського запиту додаються посвідчені адвокатом копії свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю, ордера або доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги. Вимагати від адвоката подання разом з адвокатським запитом інших документів забороняється.

За положеннями статті 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

Згідно ч.ч.2, 3 ст.24 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадові та службові особи, керівники підприємств, установ, організацій, громадських обєднань, яким направлено адвокатський запит, зобовязані не пізніше пяти робочих днів з дня отримання запиту надати адвокату відповідну інформацію, копії документів, крім інформації з обмеженим доступом і копій документів, в яких міститься інформація з обмеженим доступом.

Відмова в наданні інформації на адвокатський запит, несвоєчасне або неповне надання інформації, надання інформації, що не відповідає дійсності, тягнуть за собою відповідальність, встановлену законом, крім випадків відмови в наданні інформації з обмеженим доступом.

Тобто, виходячи з наведених положень чинного законодавства, адвокати не мають права на отримання інформації за адвокатським запитом у порядку Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» інформації з обмеженим доступом. Отримання такої інформації на адвокатський запит можливе лише за умови надання розпоряднику доказів згоди субєкта персональних даних на доступ до цих даних.

Колегія суддів звертає увагу, що зі змісту ОСОБА_5 про надання юридичної допомоги від 01.10.2014, доданої адвокатом ОСОБА_4 до запиту від 27.10.2014 (а. с.42), не вбачається надання ОСОБА_3 згоди на отримання адвокатом її персональних даних стосовно зареєстрованої адреси, і взагалі не вбачається наділення даного адвоката повноваженнями законного представника, у т. ч. в органах державної влади.

Разом з тим, колегія суддів бере до уваги, що позивачем не оскаржені у даному адміністративному позові дії відповідача, які стосуються надання відповіді на запит адвоката ОСОБА_4 від 27.10.2014.

Позивачем оскаржені дії (бездіяльність) відповідача при відповіді на запит ОСОБА_3 від 22.12.2014, суть якого зводиться до витребування у відповідача інформації стосовно наявності законних підстав для поширення Відділом адресно-довідкової роботи персональних даних ОСОБА_3 на запити третьої особи (адвоката ОСОБА_4 Г.), у отриманні якої відповідачем фактично ОСОБА_3 відмовлено.

Так, у ст.8 Закону України «Про захист персональних даних» серед прав суб'єкта персональних даних передбачено право даного субєкта:

знати про джерела збирання, місцезнаходження своїх персональних даних, мету їх обробки, місцезнаходження або місце проживання (перебування) володільця чи розпорядника персональних даних або дати відповідне доручення щодо отримання цієї інформації уповноваженим ним особам, крім випадків, встановлених законом;

отримувати інформацію про умови надання доступу до персональних даних, зокрема інформацію про третіх осіб, яким передаються його персональні дані.

застосовувати засоби правового захисту в разі порушення законодавства про захист персональних даних.

Також у відповідності п.п.1, 2, 5 ч.1 ст.10 Закону № 2939 кожна особа має право:

знати у період збирання інформації, але до початку її використання, які відомості про неї та з якою метою збираються, як, ким і з якою метою вони використовуються, передаються чи поширюються, крім випадків, встановлених законом;

доступу до інформації про неї, яка збирається та зберігається;

на відшкодування шкоди у разі розкриття інформації про цю особу з порушенням вимог, визначених законом.

З іншого боку, згідно приписів частини 3 вказаної статті розпорядники інформації, які володіють інформацією про особу, зобов'язані:

надавати її безперешкодно і безкоштовно на вимогу осіб, яких вона стосується, крім випадків, передбачених законом;

використовувати її лише з метою та у спосіб, визначений законом;

вживати заходів щодо унеможливлення несанкціонованого доступу до неї інших осіб.

Відмова особі в доступі до інформації про неї, приховування, незаконне збирання, використання, зберігання чи поширення інформації можуть бути оскаржені (ч.5 ст.10 Закону № 2939).

Згідно частини 1 статті 23 Закону № 2939 рішення, дії чи бездіяльність розпорядників інформації можуть бути оскаржені до керівника розпорядника, вищого органу або суду.

Запитувач має право оскаржити, крім іншого: відмову в задоволенні запиту на інформацію; ненадання відповіді на запит на інформацію; надання недостовірної або неповної інформації; несвоєчасне надання інформації (ч.2 ст.23 Закону № 2939).

При цьому, за приписами ч.6 ст.16 Закону України «Про захист персональних даних» суб'єкт персональних даних має право на одержання будь-яких відомостей про себе у будь-якого суб'єкта відносин, пов'язаних з персональними даними, за умови надання інформації, визначеної у пункті 1 частини четвертої цієї статті, крім випадків, установлених законом.

В свою чергу у пункті 1 частини 4 цієї статті встановлено, що у запиті зазначаються: прізвище, ім'я та по батькові, місце проживання (місце перебування) і реквізити документа, що посвідчує фізичну особу, яка подає запит (для фізичної особи - заявника).

Наведені норми свідчать, що суб'єкт персональних даних має право на отримання інформації про третіх осіб, яким передаються його персональні дані та про умови надання доступу до такої інформації цим особам.

При цьому, будь-який запит, здійснений особою з посиланням на Закон України «Про доступ до публічної інформації», не позбавляє відповідача, як розпорядника інформації, обовязку надавати відповідь з дотриманням порядку, встановленого цим Законом.

Отже, для отримання інформації суб'єктом персональних даних будь-яких відомостей про себе, якими у даному випадку і являються відомості стосовно наявності законних підстав для надання третій особі персональних даних ОСОБА_3, останньою лише необхідно направити запит з зазначенням ПІБ, місця проживання і реквізити документа, що посвідчує фізичну особу.

Таким чином, рекомендація відповідача у спірній відповіді № 2354/4 від 29.12.2014 щодо необхідності особистого звернення ОСОБА_3 до Відділу адресно-довідкової роботи для отримання запитуваної нею інформації з паспортом або іншим документом, який посвідчує особу, а у разі звернення законного представника - надання паспорту або іншого документу, який посвідчує його особу та документу, який підтверджує його повноваження як законного представника ОСОБА_3, не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, тобто висунуті за відсутності правових підстав для таких вимог.

Частина 1 статті 22 Закону № 2939 визначає обставини, за наявності яких розпорядник інформації має право відмовити в задоволенні запиту в таких випадках:

1) розпорядник інформації не володіє і не зобов'язаний відповідно до його компетенції, передбаченої законодавством, володіти інформацією, щодо якої зроблено запит;

2) інформація, що запитується, належить до категорії інформації з обмеженим доступом відповідно до частини 2 статті 6 цього Закону;

3) особа, яка подала запит на інформацію, не оплатила передбачені статтею 21 цього Закону фактичні витрати, пов'язані з копіюванням або друком;

4) не дотримано вимог до запиту на інформацію, передбачених частиною пятою статті 19 цього Закону.

Відповідь розпорядника інформації про те, що інформація може бути одержана запитувачем із загальнодоступних джерел, або відповідь не по суті запиту вважається неправомірною відмовою в наданні інформації (ч.2 ст.22 Закону № 2939).

З листа Відділу адресно-довідкової роботи № 2354/4 від 29.12.2014 вбачається, що відповідач, фактично відмовивши ОСОБА_3 у відповіді на її запит про надання відомостей стосовно запитів третьої особи щодо персональних даних ОСОБА_3, не навів жодних норм чинного законодавства, у т. ч. і положень частини 1 статті 22 Закону №2939, які слугували підставою для такої відмови ОСОБА_3, а також відповідач нічого не зазначив по суті запитуваної інформації.

Тобто мала місце безпідставна відмова у наданні запитуваної інформації шляхом надання відповіді Відділом адресно-довідкової роботи не по суті запиту.

Крім того, у відповідності до ч.4 ст.22 Закону № 2939 у відмові в задоволенні запиту на інформацію має бути зазначено: 1) прізвище, ім'я, по батькові та посаду особи, відповідальної за розгляд запиту розпорядником інформації; 2) дату відмови; 3) мотивовану підставу відмови; 4) порядок оскарження відмови; 5) підпис.

У відповіді Відділу адресно-довідкової роботи № 2354/4 від 29.12.2014 не зазначено порядок оскарження даної відмови.

Таким чином, наведене свідчить про наявність підстав для задоволення позовних вимог Громадської організації про:

- визнання неправомірними дій відповідача щодо безпідставної відмови у задоволенні запита ОСОБА_3 від 22 грудня 2014 р. на отримання публічної інформації у вигляді надання відповіді по суті трьох запитань запита, який було зареєстровано розпорядником інформації від 22 грудня 2014 р. за вх. № 2354/4;

- визнання неправомірною відповіді відповідача від 29 грудня 2014 р. за № 2354/4 про відмову в наданні публічної інформації, запитуваної у запиті ОСОБА_3 від 22 грудня 2014 р. на отримання публічної інформації, який зареєстровано розпорядником інформації від 22 грудня 2014 р. за вх. № 2354/4;

- визнання неправомірними дій щодо не зазначення у відповіді від 29 грудня 2014 р. за №2354/4 порядку оскарження відмови в задоволенні запиту на інформацію.

Крім того, колегія суддів вважає наявними підстави для задоволення позовної вимоги про визнання протиправною бездіяльності відповідача по забезпеченню своєчасного виконання запита ОСОБА_3 від 22 грудня 2014 р. про надання публічної інформації, який зареєстровано розпорядником інформації від 22 грудня 2014 р. за вх. № 2354/4, з огляду на наступне:

За приписами ч.1 ст.20 Закону № 2939 розпорядник інформації має надати відповідь на запит на інформацію не пізніше п'яти робочих днів з дня отримання запиту.

Положеннями Кодексу адміністративного судочинства України передбачається обов'язок кожної сторони довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення (ч.1 ст.71 КАС України).

Згідно ч.4 ст.70 КАС України обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Так, позивачем надано суду поштовий конверт, згідно штемпелю на якому відповідачем направлено відповідь № 2354/4 від 29.12.2014 ОСОБА_3 лише 06.01.2015 (а. с.13, див. на зв.), тобто з порушенням строку, встановленого ч.1 ст.20 Закону № 2939.

Відповідачем, в свою чергу, не надано належних доказів у розумінні ч.4 ст.70 КАС України, які б спростовували доводи позивача про порушення Відділом адресно-довідкової роботи строку, встановленого ч.1 ст.20 Закону № 2939, при наданні відповіді від 29.12.2014 ОСОБА_3

Також, враховуючи вищезазначене, з метою повного захисту порушених права ОСОБА_6, колегія суддів вважає за доцільне задовольнити позовну вимогу про зобов'язання відповідача розглянути належним чином інформаційний запит вказаної особи від 22 грудня 2014 р. вх. № 2354/4 на отримання публічної інформації і надати у відповіді по суті трьох запитань запита та задокументовану/створену інформацію, щодо копії документа на пункт два запита, а саме: адвокатського запита № 35 від 27.10.2014 із додатками до пункту два цього запита: посвідчені цим адвокатом копії свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю, ордера або доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги, або це був договір з клієнтом (фізичною, юридичною особою), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги, або це був договір з клієнтом (фізичною, юридичною особою) у відповідності до вимог Закону України «Про доступ до публічної інформації» на адресу ГО «ДНПГО»: АДРЕСА_2, 49100.

Відповідно до положень ст.202 КАС України підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення, зокрема, є неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про те, що судом першої інстанції ухвалено судове рішення за наявності неповного зясування судом обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи і є підставою для скасування постанови суду з прийняттям нової про задоволення позову ГО «ДНПГО» в інтересах члена своєї організації ОСОБА_3

Керуючись ст.ст.196, 198, 202, 205, 207 КАС України, суд , -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Громадської організації "Дніпропетровська незалежна правозахисна громадська організація" в інтересах члена своєї організації ОСОБА_3 на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29 липня 2015 р. у справі № 804/7151/15 задовольнити.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29 липня 2015р. у справі № 804/7151/15 скасувати та прийняти нову постанову, якою адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність Відділу адресно-довідкової роботи управління з питань громадянства, реєстрації та роботи з громадянами з тимчасово окупованої території України Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області по забезпеченню своєчасного виконання запита ОСОБА_3 від 22 грудня 2014 р. про надання публічної інформації, який було зареєстровано розпорядником інформації від 22 грудня 2014 р. за вх. № 2354/4.

Визнати дії Відділу адресно-довідкової роботи управління з питань громадянства, реєстрації та роботи з громадянами з тимчасово окупованої території України Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області щодо безпідставної відмови у задоволенні запита ОСОБА_3 від 22 грудня 2014 р. на отримання публічної інформації у вигляді надання відповіді по суті трьох запитань запита, який було зареєстровано розпорядником інформації від 22 грудня 2014 р. за вх. № 2354/4 неправомірними.

Визнати неправомірною відповідь Відділу адресно-довідкової роботи управління з питань громадянства, реєстрації та роботи з громадянами з тимчасово окупованої території України Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області від 29 грудня 2014 р. за № 2354/4 про відмову в наданні публічної інформації, запитуваної у запиті ОСОБА_3 від 22 грудня 2014 р. на отримання публічної інформації, який зареєстровано розпорядником інформації від 22 грудня 2014 р. за вх. №2354/4.

Визнати дії Відділу адресно-довідкової роботи управління з питань громадянства, реєстрації та роботи з громадянами з тимчасово окупованої території України Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області щодо не зазначення у відповіді від 29 грудня 2014 р. за № 2354/4 порядку оскарження відмови в задоволенні запиту на інформацію неправомірними.

Зобов'язати Відділ адресно-довідкової роботи управління з питань громадянства, реєстрації та роботи з громадянами з тимчасово окупованої території України Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області розглянути належним чином інформаційний запит ОСОБА_3 від 22 грудня 2014 р. вх. №2354/4 на отримання публічної інформації і надати у відповіді по суті трьох запитань запита та задокументовану/створену інформацію, щодо копії документа на пункт два запита, а саме: адвокатського запита № 35 від 27.10.2014 із додатками до пункту два цього запита: посвідчені цим адвокатом копії свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю, ордера або доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги, або це був договір з клієнтом (фізичною, юридичною особою), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги, або це був договір з клієнтом (фізичною, юридичною особою) у відповідності до вимог Закону України «Про доступ до публічної інформації» на адресу ГО «ДНПГО»: АДРЕСА_2, 49100.

Постанова суду набирає законної сили відповідно до ст.254 КАС України та може бути оскаржена відповідно до ст.212 КАС України.

Головуючий: Н.А. Бишевська

Суддя: І.Ю. Добродняк

Суддя: Я.В. Семененко