Справа № 826/18342/15
Суддя: Кузьменко В.А.
Дата ухвалення: 2015-11-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

місто Київ

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Кузьменка В.А., за участю секретаря Калужського Д.О., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу

за позовом

Державної служби геології та надр України

до

Публічного акціонерного товариства “Корчуватський комбінат будівельних матеріалів”

про

анулювання спеціального дозволу

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Державна служба геології та надр України (далі по тексту - позивач) звернулась до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Публічного акціонерного товариства “Корчуватський комбінат будівельних матеріалів” (далі по тексту – відповідач, ПАТ “Корчуватський комбінат будівельних матеріалів”), в якому просить припинити право користування надрами шляхом анулювання спеціального дозволу на користування надрами №506 від 22 квітня 1996 року наданого з метою видобування глини, на глинку та суглинків, придатних для виробництва цегли керамічної та керамзиту.

В судовому засіданні 22 жовтня 2015 року представник позивача позовні вимоги підтримав, представник відповідача проти позову заперечив в повному обсязі; сторонами заявлено спільне клопотання про розгляд справи у письмовому провадженні.

Відповідно до частини четвертої статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі особи, які беруть участь у справі, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Враховуючи викладене, суд ухвалив здійснити розгляд справи у порядку письмового провадження.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін та третьої особи, всебічно і повно з’ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об’єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

В С Т А Н О В И В:

22 квітня 1996 року ПАТ “Корчуватський комбінат будівельних матеріалів” надано спеціальний дозвіл користування надрами №506 з метою видобування глини, наглинку та суглинків, придатних для виробництва цегли керамічної та керамзиту, термін дії до 22 квітня 2016 року.

19 червня 2012 року між Державної службою геології та надр України та відповідачем укладено Угоду про умови користування надрами з метою видобування корисних копалин №506.

З 11 по 15 лютого 2013 року Центральним міжрегіональним територіальним сектором Управління державного геологічного контролю за веденням робіт з геологічного вивчення та використання надр Державної служби геології та надр України проведено планову перевірку господарської діяльності відповідача.

За результатами вищезазначеної перевірки складено акт перевірки від 15 лютого 2013 року №31, яким зафіксовано виявлені під час перевірки порушення законодавства у сфері надрокористування.

На підставі акта перевірки від 15 лютого 2013 року №31 складено припис від 22 лютого 2013 року №187-14/03 про усунення у строк до 22 березня 2013 року порушень вимог законодавства у сфері надрокористування.

Відповідачем усі порушення у встановлені позивачем терміни не усунені.

Позивач обґрунтовує позов тим, що відповідачем порушено законодавство в сфері надрокористування, тому наявні підстави для анулювання спеціального дозволу на користування надрами згідно статті 26 Кодексу України про надра.

Відповідач проти позовних вимог заперечив, надав суду письмові заперечення, у яких просив відмовити у задоволенні адміністративного позову повністю, зазначив відсутні підстави для анулювання спеціального дозволу за пунктами 4, 5, 6 частини першої статті 26 Кодексу України про надра.

Окружний адміністративний суд міста Києва, виходячи зі змісту заявлених позовних вимог, звертає увагу на наступне.

Відповідно до статті 2 Кодексу України про надра його завдання є регулювання гірничих відносин з метою забезпечення раціонального, комплексного використання надр для задоволення потреб у мінеральній сировині та інших потреб суспільного виробництва, охорони надр, гарантування при користуванні надрами безпеки людей, майна та навколишнього природного середовища, а також охорона прав і законних інтересів підприємств, установ, організацій та громадян.

Згідно статті 1 Кодексу України про надра надра - це частина земної кори, що розташована під поверхнею суші та дном водоймищ і простягається до глибин, доступних для геологічного вивчення та освоєння.

Відповідно до частини першої статті 19 Кодексу України про надра надра надаються у користування підприємствам, установам, організаціям і громадянам лише за наявності у них спеціального дозволу на користування ділянкою надр.

Частиною другою статті 24 Кодексу України про надра встановлено, що користувачі надр зобов’язані: 1) використовувати надра відповідно до цілей, для яких їх було надано; 2) забезпечувати повноту геологічного вивчення, раціональне, комплексне використання та охорону надр; 3) забезпечувати безпеку людей, майна та навколишнього природного середовища; 4) приводити земельні ділянки, порушені при користуванні надрами, в стан, придатний для подальшого їх використання у суспільному виробництві; 4-1) надавати та оприлюднювати інформацію про загальнодержавні та місцеві податки і збори, інші платежі, а також про виробничу (господарську) діяльність, необхідну для забезпечення прозорості у видобувних галузях, відповідно до порядку, затвердженого Кабінетом Міністрів України; 5) виконувати інші вимоги щодо користування надрами, встановлені законодавством України та угодою про розподіл продукції.

Відповідно до частини третьої статті 24 Кодексу України про надра права та обов’язки користувача надр виникають з моменту отримання спеціального дозволу на користування надрами, а в разі надання права користування надрами на умовах угод про розподіл продукції - з моменту набрання чинності такою угодою, якщо інше не передбачено цією угодою.

З матеріалів справи слідує, що 22 квітня 1996 року позивач отримав спеціальний дозвіл користування надрами №506 з метою видобування глини, на глинку та суглинків, придатних для виробництва цегли керамічної та керамзиту з терміном дії до 22 квітня 2016 року.

За результатами планової перевірки, яка відбувалася з 11 по 15 лютого 2013 року, складено акт перевірки від 15 лютого 2013 року №31, яким зафіксовано виявлені під час перевірки порушення законодавства у сфері надрокористування, а саме: не оформлений договір оренди землі відповідно із зміною назви в зв’язку з приведенням у відповідність до чинного законодавства, не оформлений акт про надання гірничого відводу відповідно зі зміною назви в зв’язку з приведенням у відповідність до чинного законодавства, не представлено матеріалів щодо ведення обов’язкового моніторингу та наукового супроводження виконання особливих умов передбачених дозволом, розділ “Рекультивація вироблених земель Креницького кар’єру глин” не погоджений Держгірпромнаглядом та Мінприроди.

На підставі акта перевірки від 15 лютого 2013 року №31 складено припис від 22 лютого 2013 року №187-14/03 про усунення у строк до 22 березня 2013 року порушень вимог законодавства у сфері надрокористування.

Акт від 15 лютого 2013 року підписаний відповідачем без зауважень, матеріали справи не містять доказів оскарження припису від 22 лютого 2013 року №187-14/03 в адміністративному та/або в судовому порядку.

У зв’язку з неусуненням порушень в термін, встановлений позивачем, 30 травня 2013 року видано наказ №280, яким зупинено дію спеціального дозволу від 22 квітня 1996 року №506 та надано строк для усунення порушень.

Матеріали справи підтверджують, що строки усунення порушень, які встановлені приписом від 22 лютого 2013 року №187-14/03, неодноразово переносилися позивачем на прохання відповідача.

Позивач стверджує, що станом на день звернення до суду відповідачем не виконані вимоги припису, а саме: відсутній договір оренди земельної ділянки та акт про надання гірничого відводу.

Не усунення відповідачем порушень, на думку позивача, є підставою для звернення до суду з вимогами про припинення права користування надрами шляхом анулювання спеціального дозволу на користування надрами, виданого відповідачу.

Між тим, суд звертає увагу, що підстави припинення права користування надрами передбачені статтею 26 Кодексу України про надра. Так, право користування надрами припиняється у разі:

1) якщо відпала потреба у користуванні надрами;

2) закінчення встановленого строку користування надрами;

3) припинення діяльності користувачів надр, яким їх було надано у користування;

4) користування надрами з застосуванням методів і способів, що негативно впливають на стан надр, призводять до забруднення навколишнього природного середовища або шкідливих наслідків для здоров’я населення;

5) використання надр не для тієї мети, для якої їх було надано, порушення інших вимог, передбачених спеціальним дозволом на користування ділянкою надр;

6) якщо користувач без поважних причин протягом двох років, а для нафтогазоперспективних площ та родовищ нафти та газу - 180 календарних днів не приступив до користування надрами;

7) вилучення у встановленому законодавством порядку наданої у користування ділянки надр.

Право користування надрами припиняється органом, який надав надра у користування, а у випадках, передбачених пунктами 4, 5, 6 цієї статті, у разі незгоди користувачів, - у судовому порядку. При цьому питання про припинення права користування земельною ділянкою вирішується у встановленому земельним законодавством порядку.

Законодавством України можуть бути передбачені й інші випадки припинення права користування надрами.

Згідно пункту 23 Порядку надання спеціальних дозволів на користування надрами, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30 травня 2011 року №615 (далі по тексту – Порядок надання спеціальних дозволів), право користування надрами припиняється органом з питань надання дозволу безпосередньо або за поданням органів державного гірничого та санітарно-епідеміологічного нагляду, державного геологічного і екологічного контролю, органів місцевого самоврядування, органів державної податкової служби у разі: 1) відсутності потреби у подальшому користуванні надрами; 2) відмови надрокористувача від права користування надрами; 3) ліквідації юридичної особи або смерті фізичної особи - підприємця, фізичної особи, що є власниками дозволу; 4) встановлення рішенням суду факту подання надрокористувачем свідомо неправдивих відомостей, підробних документів; 5) використання надр не за призначенням; 6) визнання дозволу недійсним у судовому порядку; 7) визнання недійсним у судовому порядку аукціону, за результатами якого надано дозвіл; 8) вилучення в установленому законодавством порядку наданої у користування ділянки надр; 9) невжиття надрокористувачем заходів для усунення причин зупинення дії дозволу в установлений строк; 10) припинення без поважних причин робіт, передбачених дозволом, більш як на два роки, а у разі, коли дозвіл надано на користування нафтогазоносними надрами, - більш як на 180 днів; 11) коли суб’єкт господарської діяльності протягом двох років, а щодо нафтогазоперспективних площ, родовищ нафти і газу - 180 календарних днів та газу (метану) вугільних родовищ - одного року з початку дії дозволу без поважної причини не розпочав користування надрами; 12) припинення дії договору оренди (концесії) цілісного майнового комплексу, укладеного надрокористувачем, якому надано дозвіл відповідно до підпункту 8 пункту 8 цього Порядку, крім випадку набуття у власність об’єкта оренди (концесії).

Припинення права користування надрами здійснюється шляхом прийняття Держгеонадрами наказу, а Радою міністрів Автономної Республіки Крим - розпорядження про анулювання дозволу.

Відповідно до пункту 25 Порядку надання спеціальних дозволів, про надання, продовження строку дії, зупинення, поновлення, переоформлення, видачу дубліката, анулювання дозволу та внесення змін до нього орган з питань надання дозволу видає наказ, а Рада міністрів Автономної Республіки Крим - розпорядження.

Згідно пункту 1 Положення про Державну службу геології та надр України, затвердженого Указом Президента України від 06 квітня 2011 року № 391/2011 (далі по тексту - Положення), Державна служба геології та надр України (Держгеонадра України) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра екології та природних ресурсів України (далі - Міністр), входить до системи органів виконавчої влади і забезпечує реалізацію державної політики у сфері геологічного вивчення та раціонального використання надр.

Підпунктом 13 пункту 4 Положення встановлено, що Держгеонадра України відповідно до покладених на неї завдань, зокрема, зупиняє та анулює в установленому порядку дію спеціальних дозволів на користування надрами, поновлює їх дію.

З наведених норм слідує, що за наявності передбачених законом підстав право користування надрами припиняється органом, який надав надра у користування. Припинення права користування надрами здійснюється шляхом прийняття Держгеонадрами наказу. Про анулювання дозволу орган з питань надання дозволу видає наказ.

Водночас, у судовому ж порядку право користування надрами припиняється лише у випадках: 1) якщо користування надрами з застосуванням методів і способів, що негативно впливають на стан надр, призводять до забруднення навколишнього природного середовища або шкідливих наслідків для здоров’я населення; 2) якщо використання надр не для тієї мети, для якої їх було надано, порушення інших вимог, передбачених спеціальним дозволом на користування ділянкою надр; 3) якщо користувач без поважних причин протягом двох років, а для нафтогазоперспективних площ та родовищ нафти та газу - 180 календарних днів не приступив до користування надрами - у разі незгоди користувачів.

Враховуючи викладене, беручи до уваги той факт, що позивачем не подані суду належні та допустимі докази існування відносно відповідача випадків, закріплених пунктами 4, 5, 6 статті 26 Кодексу України про надра, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов’язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб’єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною першою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб’єкта владних повноважень обов’язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

На думку Окружного адміністративного суду міста Києва, Державною службою геології та надр України не доведено правомірність звернення до суду з вимогою про анулювання спеціального дозволу відповідача, з урахуванням вимог встановлених частиною другою статті 19 Конституції України та частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, адміністративний позов Державної служби геології та надр України не підлягає задоволенню.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 69, 70, 71, 158 - 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні адміністративного позову Державній службі геології та надр України відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя В.А. Кузьменко