Справа № 2а-3762/11/2670
Суддя: Патратій О.В.
Дата ухвалення: 2011-11-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без розгляду в частині

04 листопада 2011 року № 2а-3762/11/2670

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі:

головуючого судді Патратій О.В. , при секретарі судового засідання Сервачинській І.М.,

за участю представників

від позивача ОСОБА_1

від відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом Відкритого акціонерного товариства «Експериментально механічний завод»
до Державної податкової інспекції у Голосіївському районі міста Києва
про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень № /0, № /0 від 06.08.2007 р., № /1, № /1 від 19.10.2007 р., № /2, № /2 від 28.12.2007 р., № /3, № /3 від 20.03.2008р., -,

В С Т А Н О В И В:

До Окружного адміністративного суду м. Києва звернулось Відкрите акціонерне товариство «Експериментально механічний завод»з позовом до Державної податкової інспекції у Голосіївському районі міста Києва про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень № /0, № /0 від 06.08.2007 р., № /1, № /1 від 19.10.2007 р., № /2, № /2 від 28.12.2007 р., № /3, № /3 від 20.03.2008р.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 20 грудня 2010 року відкрито провадження в адміністративній справі № 2а-18545/10/2670 та призначено попереднє судове засідання на 10 січня 2011 року.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 10 січня 2011 року позовна заява ВАТ «Експериментально механічний завод»була залишена без розгляду.

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 15.02.2011 року ухвалу Окружного адміністративного суду м. Києва від 10.01.2011 року було скасовано, а справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Відповідно до ухвали Окружного адміністративного суду м. Києва від 21 березня 2011 справу було прийнято до провадження суддею Патратій О.В.

В судовому засіданні 04 листопада 2011 року під час судового розгляду справи судом було поставлено на обговорення питання про дотримання позивачем строку звернення до суду. Заслухавши пояснення представників сторін, встановив наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 99 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Згідно ч. 2 ст. 99 Кодексу адміністративного судочинства України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно ч. 3 ст. 99 Кодексу адміністративного судочинства України для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Так, на момент виникнення спірних правовідносин був чинним Закон України «Про порядок погашення зобовязань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами»№ 2181 ІІІ від 21.12.2000 року (далі Закон № 2181), який був спеціальним законом з питань оподаткування та установлював порядок погашення зобов'язань юридичних або фізичних осіб перед бюджетами та державними цільовими фондами з податків і зборів (обов'язкових платежів), включаючи збір на обов'язкове державне пенсійне страхування та внески на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, нарахування і сплати пені та штрафних санкцій, що застосовуються до платників податків контролюючими органами, у тому числі за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності, та визначав процедуру оскарження дій органів стягнення.

Згідно підпункту 5.2.5. пункту 5.2. статті 5 Закону № 2181 платник податків вправі оскаржити до суду рішення контролюючого органу про нарахування податкового зобовязання у будь-який момент після отримання відповідного податкового повідомлення з урахуванням строків давності. В свою чергу, строки давності визначені статтею 15 зазначеного Закону і становлять 1095 днів.

Таким чином, строк звернення платника податків з позовом до адміністративного суду щодо оскарження рішення контролюючого органу про нарахування податкового зобов'язання визначається на підставі норм статей 5 та 15 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами»і становить 1095 днів з моменту отримання відповідного податкового повідомлення.

Дана правова позиція була підтримана Вищим адміністративним судом України у інформаційному листі від 01.12.2009 року № 1624/13/13-09.

При цьому відлік такого строку починається з моменту отримання відповідного податкового повідомлення, продовження зазначеного строку у випадку застосування процедури адміністративного оскарження Законом № 2181, який є спеціальним у спірних правовідносинах, не передбачено.

30 липня 2010 року до статті 99 Кодексу адміністративного судочинства було внесено зміни, згідно яких встановлено місячний строк на оскарження рішень контролюючих органів щодо нарахування податкових зобовязань (ч. 5).

Відповідно до частини першої статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Як випливає з Рішення Конституційного Суду України від 9 лютого 1999 року № 1-рп/99, частину першу статті 58 Конституції України щодо дії нормативно - правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Відповідно зміст суб'єктивного права особи, у тому числі права особи на звернення до суду, слід визначати із застосуванням законодавства, яке діяло на момент виникнення відповідного права.

Водночас неприпустимість зворотної дії нормативно - правового акта полягає в тому, що запроваджені ним нові норми не можуть застосовуватися до правовідносин, які існували до набрання ним чинності. Отже, приписи нового нормативно - правового акта не можуть змінити обсяг прав, який було встановлено попередніми нормативно - правовими актами.

З огляду на викладене тривалість і правила обчислення строку звернення особи до суду визначаються за тими правилами, які були чинними на момент початку перебігу відповідного строку.

Таким чином, тривалість строку звернення до суду не змінюється в разі подальших змін законодавства, яке регулює відповідні відносини. Тому строк звернення до суду розпочинається і закінчується з урахуванням тієї тривалості, яка передбачалася на момент початку перебігу відповідного строку.

Аналогічної позиції дотримується Вищий адміністративний суд України, яка викладена в інформаційному листі № 945/11/13-11 від 05.07.2011 року.

Як вбачається з матеріалів справи, частина оскаржувані податкові повідомлення-рішення були прийняті Державною податковою інспекцією у Голосіївському районі м. Києва 06 серпня 2007 р. (№ /0, № /0) та 19 жовтня 2007 р. (№ /1, № /0), 28 грудня 2007 року (№ /2, № /2) та 20 березня 2008 року (№ /3, № /3).

Враховуючи те, що в момент прийняття спірних рішень був чинним Закон № 2181, який встановлював строк у 1095 днів на звернення до суду для оскарження рішень контролюючих органів, та з огляду на неприпустимість зворотної дії в часі законів та інших нормативно-правових актів, закріплену ч. 1 ст. 58 Конституції України, позивач мав право оскаржити до суду вищевказані рішення відповідача протягом 1095 днів року з моменту їх отримання.

Тобто податкові повідомлення № /0, № /0 могли бути оскаржені до 06 серпня 2010 року, податкові повідомлення № /1, № /0 - до 19 жовтня 2010 р.

Позивач звернувся до суду з даним позовом 16 грудня 2010 року, тобто після закінчення встановленого пп. 5.2.5. п. 5.2. ст. 5 Закону № 2181 строку для звернення до адміністративного суду.

Законом України «Про судоустрій і статус суддів»від 7 липня 2010 року № 2453-VI, який набрав чинності з 30 липня 2010 року, змінені наслідки пропущення строку звернення до адміністративного суду.

Статтею 100 Кодексу адміністративного судочинства України у редакції Закону № 2453-VI передбачено, що адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд за заявою особи, яка його подала, не знайде підстав для поновлення строку, про що постановляється ухвала.

Враховуючи те, що позов предявлено після набрання чинності Законом України «Про судоустрій і статус суддів», суд, керуючись положеннями частини 2 статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України, повинен застосовувати процесуальні норми Кодексу адміністративного судочинства України в редакції, чинній на момент вирішення питання про застосування наслідків пропуску строку звернення до суду, тобто позовна заява залишається без розгляду, якщо суд не знайде підстав для поновлення строку.

Разом із позовною заявою позивачем було подано заяву про поновлення строку звернення до суду, в якій він зазначає, що строк на звернення до суду було пропущено з поважних причин. В обґрунтування своєї заяви позивач посилається на те, що у квітні 2008 року ним було подано позов до Окружного адміністративного суду м. Києва з вимогою про скасування вказаних податкових повідомлень рішень, який ухвалою від 25 листопада 2009 року залишив його позовну заяву без розгляду. Посилаючись на те, що при подачі первинного позову, позивач звернувся до адміністративного суду в межах строків, передбачених ст. 99 Кодексу адміністративного судочинства України, позивач вважає, що строк на звернення до суду позивачем пропущено з поважних причин.

Представник відповідача в судовому засіданні звертав увагу суду на те, що строк на звернення до суду було пропущено з причин, які не можна визнати поважними та просить суд залишити без розгляду позов в частині.

З даних Документообігу адміністративних судів та матеріалів справи вбачається, що ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 25 листопада 2010 року у справі № 13/36 було залишено без розгляду позовну заяву ВАТ «Експериментально механічний завод»про скасування податкових повідомлень-рішень № /0, № /0 від 06.08.2007 р., № /1, № /1 від 19.10.2007 р., № /2, № /2 від 28.12.2007 р., № /3, № /3 від 20.03.2008р.

Підставою для залишення позовної заяви ВАТ «Експериментально механічний завод»без розгляду був п. 4 ч. 1 ст. 155 Кодексу адміністративного судочинства України (повторне неприбуття у судове засідання позивача без поважних причин або без повідомлення про причини неприбуття та подання заяви про розгляд справи за його відсутності).

Зазначена ухвала була залишена без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 15.12.2010 р. та набрала законної сили.

З приводу вищевказаних обставин суд зазначає наступне.

Кодексом адміністративного судочинства України, на відміну від положень статей 263 та 264 Цивільного кодексу України, які визначають підстави зупинення чи переривання строків позовної давності, не передбачено можливості зупинення чи переривання строків звернення з позовом до адміністративного суду.

Звернення особи до адміністративного суду з позовною заявою не перериває та не зупиняє строків звернення цієї ж особи з аналогічним позовом до адміністративного суду повторно, оскільки Кодексом адміністративного судочинства не передбачено переривання строків давності внаслідок звернення з позовом до суду.

Аналогічна правова позиція викладена в Ухвалі Вищого адміністративного суду України від 27 жовтня 2010 р. по справі № К-1004/08.

Суд зазначає, що навіть відповідно до положень частини 1 статті 265 Цивільного кодексу України залишення позову без розгляду не зупиняє перебігу позовної давності.

Залишення позовної заяви без розгляду на підставі п. 4 ч. 1 ст. 155 Кодексу адміністративного судочинства України не може переривати перебіг строку звернення до суду та не може бути підставою для поновлення строку звернення до суду, оскільки залишення позовної заяви без розгляду на цій підставі є наслідком бездіяльності самого позивача.

Відповідно до ст. 49 КАС України, особи, які беруть участь у справі, зобовязані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обовязки.

Враховуючи те, що залишення позовної заяви без розгляду було наслідком повторного неприбуття позивача, належним чином повідомленого про день і час розгляду справи, в судове засідання, що свідчить про недобросовісне користування позивачем правами, наданим КАС України, суд вважає причини пропуску строку звернення до адміністративного суду неповажними.

Посилання представника позивача на те, що при попередньому розгляді даної справи представник позивача не зміг взяти участь у розгляді справи у звязку із несвоєчасним початком розгляду справи, не береться судом до уваги, оскільки вказана обставина досліджувалась Київським апеляційним адміністративним судом під час розгляду справи № 13/36, який ухвалою від 15.12.2010 р. залишив апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу Окружного адміністративного суду м. Києва від 25.11.2010 року - без змін.

Згідно ч. 1 ст. 72 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Враховуючи те, що судами першої та апеляційної інстанції у справі № 13/36 було визнано причини неприбуття представника позивача в судові засідання неповажними, у суду відсутні підстави повторно досліджувати дані обставини.

Інших поважних причин пропуску строку звернення до суду позивачем не наведено.

На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позивачем пропущено спеціальний строк у 1095 днів на звернення до суду щодо оскарження податкових повідомлень-рішень ДПІ у Голосіївському районі м. Києва від 06 серпня 2007 р. № /0, № /0 та 19 жовтня 2007 р. № /1, /1, внаслідок чого позовні вимоги в даній частині згідно ст. 100 Кодексу адміністративного судочинства України слід залишити без розгляду.

В той же час підстави для поновлення строку в іншій частині позовних вимог відсутні, оскільки позивач звернувся до суду стосовно оскарження податкових повідомлень № /2, № /2 від 28.12.2007 р. та № /3, № /3 від 20.03.2008р. в межах встановленого законом 1095-денного строку для їх оскарження.

Керуючись ч. 3 ст. 99, ст. 100, 160 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва

У Х В А Л И В:

1. В задоволенні клопотання Відкритого акціонерного товариства «Експериментально механічний завод»про поновлення строку на звернення до суду відмовити.

2. Залишити без розгляду позовну заяву Відкритого акціонерного товариства «Експериментально механічний завод»до Державної податкової інспекції у Голосіївському районі міста Києва про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень в частині вимог про визнання протиправним та скасування податкових повідомлень-рішень № /0, № /0 від 06.08.2007 року, № /1, № /1 від 19.10.2007 року.

3. Копію ухвали надіслати сторонам.

Ухвала набирає законної сили в строк і порядку, передбачені статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Ухвала може бути оскаржена за правилами, встановленими ст. ст. 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя О.В. Патратій