Справа № 803/3/15-а
Суддя: Макарик Володимир Ярославович
Дата ухвалення: 2015-11-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 листопада 2015 року Справа № 876/2145/15

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді - Макарика В.Я.

суддів - Большакової О.О., Глушка І.В.

за участю секретаря судового засідання - Федак С.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Луцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Волинській області на постанову Волинського окружного адміністративного суду від 30 січня 2015 року у справі № 803/3/15-а за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Ізолфа Україна» до Луцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Волинській області, Державного реєстратора юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців Реєстраційної служби Луцького районного управління юстиції про визнання протиправним та скасування запису, визнання протиправним та скасування рішення,-

В С Т А Н О В И В:

05 січня 2015 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Ізолфа Україна» звернулося в суд з позовом до Луцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Волинській області у якому просило визнати протиправним та скасувати запис в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців за № 2001379 від 17.10.2014р. внесений державним реєстратором юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців Луцького районного управління юстиції у Волинській області щодо відсутності Товариства з обмеженою відповідальністю «Ізолфа Україна» за юридичною адресою; визнати протиправним та скасувати рішення Луцької ОДПІ Міндоходів у Волинській області № 125 про анулювання реєстрації платника податку на додану вартість вих.. № 15865/10/03-18-02 від 21.10.2014р.

Постановою Волинського окружного адміністративного суду від 30 січня 2015 року адміністративний позов задоволено повністю. Визнано протиправним та скасовано запис в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців №2001379 від 17 жовтня 2014 року щодо відсутності Товариства з обмеженою відповідальністю «Ізолфа Україна» за місцезнаходженням.

Визнано протиправним та скасовано рішення Луцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Волинській області №125 від 21 жовтня 2014 року про анулювання реєстрації платника податку на додану вартість Товариства з обмеженою відповідальністю «Ізолфа Україна».

Не погодившись із постановою суду першої інстанції, відповідач Луцька об'єднанна державна податкова інспекція Головного управління ДФС у Волинській області оскаржила її в апеляційному порядку та просить скасувати постанову Волинського окружного адміністративного суду від 30 січня 2015 року та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог.

Апелянт свої вимоги мотивує тим, що рішення Луцької ОДПІ було прийняте на підставі відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, в який внесено інформацію про відсутність юридичної особи ТзОВ «Ізолфа Україна» за місцезнаходженням (запис №22001379 від 17.10.2014р.). Аналогічний порядок анулювання реєстрації платників податку на додану вартість визначений наказом Міністерства доходів і зборів України від 16.01.2014 № 26 «Про затвердження Положення про реєстрацію платників податку на додану вартість». Законом України № 755 визначено, що юридична особа зобов'язана подавати (надсилати) щороку протягом місяця, що настає за датою державної реєстрації, починаючи з наступного року, державному реєстратору для підтвердження відомостей про юридичну особу реєстраційну картку про підтвердження відомостей про юридичну особу, проте позивачем протягом 2014 року не було підтверджено відомості про юридичну особу. У разі ненадходження в установлений строк реєстраційної картки про підтвердження відомостей про юридичну особу державний реєстратор зобов'язаний надіслати поштовим відправленням протягом п'яти робочих днів з дати, встановленої для подання реєстраційної картки, юридичній особі повідомлення щодо необхідності подання державному реєстратору зазначеної реєстраційної картки. Тобто, першочерговий обов'язок підтвердження відомостей про юридичну особу законодавством покладено на суб'єкта господарювання, а не на органи державної реєстрації. ТзОВ «Ізолфа Україна» стверджує, що не отримувало повідомлення від державного реєстратора про необхідність підтвердження відомостей. Проте, як вбачається із витягу відомостей із ЄДР щодо юридичної особи ТзОВ «Ізолфа Україна», 30.09.2014 року було відправлено повідомлення про необхідність підтвердження відомостей про юридичну особу. Вказане повідомлення повернуто на адресу органу державної реєстрації як не вручене. Разом з тим, якщо державному реєстратору повернуто поштове відправлення, державний реєстратор повинен внести до Єдиного державного реєстру запис про відсутність юридичної особи за її місцезнаходженням (згідно Закону № 755). Окремо слід зазначити, що рішення про анулювання реєстрації платника ПДВ №125 від 21.10.2014р., Луцькою ОДПІ на адресу підприємства направлялось поштою та було повернуто із зазначенням «за адресою не проживає, що додатково підтверджує відсутність ТзОВ «Ізолфа Україна» за податковою адресою.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів приходить до переконання, що подана апеляційна скарга не підлягає до задоволення, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Ізолфа Україна» 25 грудня 2002 року зареєстроване як юридична особа Луцькою районною державною адміністрацією Волинської області. Адресою місцезнаходження підприємства є Волинська область, Луцький район, с. Шепель, вул. Шевченка, буд.39, а засобами зв'язку зазначені телефонні номери , , та електронна пошта . Вказані відомості підтверджуються спеціальним витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців.

Луцькою ОДПІ ГУ Міндоходів у Волинській області 16 квітня 2014 року за №283 був складений запит до податкової міліції на встановлення місцезнаходження платника податків - ТзОВ «Ізолфа Україна». Підставою для складання запиту стала неможливість вручення листа №4010/10/03-18-22-03 від 27 березня 2014 року.

З рапорту оперуповноваженого штабу Луцької ОДПІ ГУ Міндоходів у Волинській області лейтенанта податкової міліції ОСОБА_2 слідує, що на виконання запиту від 16 квітня 2014 року №223 ним 18 вересня 2014 року здійснено виїзд за адресою реєстрації ТзОВ «Ізолфа Україна»: Луцький район, с. Шепель, вул. Шевченка, буд.39. Підприємство за адресою реєстрації не виявлено. Потім він відправився до сільської ради с. Шепель, де вдалося поспілкуватися зі службовою особою відділу бухгалтерії ради, яка розповіла, що підприємство ТзОВ «Ізолфа Україна» в с. Шепель не знаходиться.

На підставі цього рапорту, оперативним управління Луцької ОДПІ складена довідка №2123 від 19 вересня 2014 року про не встановлення фактичного місцезнаходження (місця проживання) платника податків.

На виконання вимог частини дванадцятої статті 19 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців» та у зв'язку з отриманням від державної податкової інспекції повідомлення про відсутність юридичної особи за її місцезнаходженням (форма №18-ОПП), відповідачем-2 01 жовтня 2014 року за вих.№02-3.9/847 направлено на адресу ТзОВ «Ізолфа Україна» повідомлення щодо необхідності подання державному реєстратору реєстраційної картки про підтвердження відомостей про юридичну особу.

Вищенаведене повідомлення було направлено поштою рекомендованим листом №216, який 14 жовтня 2014 року повернувся на адресу реєстратора з відміткою пошти «за зазначеною адресою не проживає».

Зі змісту інформації, яка надана Волинською дирекцією Українського державного підприємства поштового зв'язку «Укрпошта» у листах від 05 січня 2015 року №16-02-02, від 16 січня 2015 року №16-02-10, від 27 січня 2015 року №07-09-70 слідує, що рекомендовані поштові відправлення, в тому числі №216, не вручалися позивачу у зв'язку з відсутністю будинку №39 по вул. Шевченка у с. Шепель Луцького району, а також через відсутність договору про доставку кореспонденції між ТзОВ «Ізолфа Україна» та відділенням поштового зв'язку.

повернення поштового відправлення без вручення позивачу стало підставою для внесення до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців запису №2001379 від 17 жовтня 2014 року про відсутність за місцезнаходженням ТзОВ «Ізолфа Україна».

У зв'язку з внесенням цього запису, рішенням Луцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Волинській області №125 від 21 жовтня 2014 анульована реєстрація позивача як платника податку на додану вартість (а.с.9). Як слідує з пояснень представників сторін наданих у судовому засіданні, вказане рішення було отримано представником підприємства наручно 04 грудня 2014 року, а поштою надіслано лише 12 грудня 2014 року. Вказану затримку представник Луцької ОДПІ пояснив недостатнім фінансуванням. Враховуючи ту обставину, що строки звернення до суду становлять шість місяців, вказані обставини, хоча свідчать про допущені порушення з боку податкового органу, але вони не впливають на дотримання позивачем строків звернення до суду, оскільки між датою винесення рішення (21 жовтня 2014 року) та датою звернення до суду (05 січня 2015 року) пройшло менше шести місяців.

Відповідно до пунктів 12.3, 12.4, 12.5 Порядку обліку платників податків і зборів, який затверджений Наказом Міністерства фінансів України від 09 грудня 2011 року №1588 (далі - Порядок №1688), у разі неможливості вручення платнику податків довідки, свідоцтва, листа чи будь-якого іншого документа, надісланого контролюючим органом, у зв'язку з відсутністю платника податків за місцезнаходженням (місцем проживання) замість акта перевірки місцезнаходження (місця проживання) платника податків оформляється довідка про неможливість вручення документа платнику податків із зазначенням причин та додаванням відповідних документів (за наявності). Заміна акта довідкою не проводиться, якщо іншими нормативно-правовими актами передбачено складання акта.

Щодо кожного платника податків, стосовно якого виявлена відсутність його за місцезнаходженням (місцем проживання) та не з'ясоване його фактичне місцезнаходження (місце проживання), підрозділ контролюючого органу, який з'ясував зазначений факт, готує та передає підрозділам податкової міліції запит на встановлення місцезнаходження (місця проживання) платника податків за встановленою формою.

Якщо за результатами заходів щодо встановлення фактичного місцезнаходження юридичної особи підрозділами податкової міліції буде підтверджено відсутність такої особи за місцезнаходженням або встановлено, що фактичне місцезнаходження юридичної особи не відповідає зареєстрованому місцезнаходженню, керівник (заступник керівника) контролюючого органу протягом трьох робочих днів приймає рішення про надсилання до відповідного державного реєстратора повідомлення про відсутність юридичної особи за місцезнаходженням за формою N 18-ОПП (додаток 24) для вжиття заходів, передбачених частиною дванадцятою статті 19 Закону.

Відповідно до підпункту 3.1.1 пункту 3.1 Положення про організацію взаємодії підрозділів податкової міліції з іншими структурними підрозділами органів державної податкової служби для встановлення місцезнаходження платника податків, яке затверджено Наказом Державної податкової адміністрації України від 17 травня 2010 року №336 (далі - Положення №336), щодо кожного платника податків, який відсутній за місцезнаходженням (місцем проживання) та місцезнаходження (місце проживання) якого не з'ясовано, структурні підрозділи органу ДПС проводять такі заходи: шляхом спілкування (телефон, пошта, факс, виїзд за місцезнаходженням тощо) із платником податків з'ясовує його фактичне місцезнаходження (місце проживання).

Відповідно до пункту 4.2 Положення №336, підрозділ податкової міліції при прийнятті рішення про організацію заходів із встановлення місцезнаходження платника податків обов'язково здійснює вихід за його адресою.

У разі незнаходження за адресою платника податків необхідно:

якщо платник податків зареєстрований за адресою жилого приміщення (квартири), опитати власника такого приміщення (квартири) (за згодою) щодо місцезнаходження за вказаною адресою платника податків, а також місцезнаходження посадових осіб платника податків, та оформити відповідно такі заходи (пояснення або рапорт);

якщо платник податків зареєстрований за адресою приміщення, в якому розташовано виробництво, офіси тощо, необхідно опитати власника приміщення-орендодавця (за згодою) щодо оренди та місцезнаходження платника податків, вказаного у запиті (пояснення або рапорт).

В даному випадку, як зазначено у рапорті представника податкової міліції, відповідального за встановлення місцезнаходження ТзОВ «Ізолфа Україна», ним здійснено виїзд у с. Шепель Луцького району та опитано працівника відділу бухгалтерії сільської ради, який пояснив, що такого підприємства на території села не має.

Однак вказані пояснення не узгоджуються з фактичними обставинами справи.

Як слідує з рішення виконавчого комітету Шепельської сільської ради Луцького району Волинської області від 23 лютого 2007 року №5, за адресою місцезнаходження ТзОВ «Ізолфа Україна» (с. Шепель, вул. Шевченка, 39) знаходиться нерухоме майно колишнього військового містечка. Частину будівель цього містечка за літерами «а», «б», «в», «г», «д» передано у власність позивача (а.с.41). Факт реєстрації права власності на ці будівлі підтверджується витягами з Державного реєстру права власності на нерухоме майно (а.с.42-46). Розміщення у цих будівлях офісних та виробничих приміщень ТзОВ «Ізолфа Україна» підтверджується відповідними фотографіями.

Отже, службовим особам сільської ради с. Шепель повинно було достовірно відомо, що ТзОВ «Ізолфа Україна» є власником частини будівель колишнього військового містечка за адресою вул. Шевченка, 39, оскільки ці будівлі надавалися у власність саме сільською радою. З врахуванням того, що в рапорті від 18 вересня 2014 року не зазначено прізвища, імені та по батькові службової особи сільської ради, з яким спілкувався працівник податкової міліції, це, на думку суду, ставить під сумнів факт такого спілкування та виїзду в с. Шепель.

Крім того, суд вжив заходи, необхідні для офіційного з'ясування всіх обставин у справі відповідно до статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України шляхом виклику в судове засідання 30 січня 2015 року оперуповноваженого штабу Луцької ОДПІ ГУ Міндоходів у Волинській області лейтенанта податкової міліції ОСОБА_2 для дачі пояснень та з'ясування прізвища, імені та по батькові службової особи сільської ради, з якою він спілкувався. Забезпечення явки свідка було покладено на представника відповідача-1. Однак в судове засідання вказаний працівник податкової міліції не з'явився, а надані представником Луцької ОДПІ письмові пояснення не були долучені до матеріалів справи, оскільки вони були підписані не безпосередньо ОСОБА_2, а його начальником і дублювали обставини зазначені в рапорті.

Суд першої інстанції зазначає, що у пункті 4.5 Положення №36 передбачено, що за встановленими адресами здійснюються виїзди та опитуються засновники і керівники платника податків (за згодою) щодо фактичного місцезнаходження платника податків та документів фінансово-господарської діяльності (заходи оформити поясненням або рапортом).

Проте, в матеріалах справи відсутні докази того, що працівником податкової міліції здійснювалися виїзди за адресами місця проживання засновників (керівників) ТзОВ «Ізолфа Україна».

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що Луцькою ОДПІ не було вжито вичерпних заходів для встановлення фактичного місцезнаходження ТзОВ «Ізолфа Україна», а висновки про відсутність підприємства за місцем реєстрації суперечать письмовим матеріалам справи та фактично зроблені лише на підставі не перевірених та не підтверджених свідчень невідомої особи. Отже подальші дії податкового органу стосовно направлення державному реєстратору повідомлення про відсутність юридичної особи за місцезнаходженням (форма №18-ОПП) від 26 вересня 2014 року №14411/10/03-18-18-02, є протиправними.

Стосовно дій Державного реєстратора юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців Реєстраційної служби Луцького районного управління юстиції та службових осіб Волинської дирекції Українського державного підприємства поштового зв'язку «Укрпошта», суд першої інстанції вірно зазначає, що відповідно до частини дванадцятої статті 19 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців», у разі надходження (поштовим відправленням або в електронному вигляді в порядку взаємообміну) державному реєстратору від органу доходів і зборів повідомлення встановленого зразка про відсутність юридичної особи за її місцезнаходженням державний реєстратор зобов'язаний надіслати поштовим відправленням протягом п'яти робочих днів з дати надходження зазначеного повідомлення юридичній особі повідомлення щодо необхідності подання державному реєстратору реєстраційної картки.

В даному випадку, державний реєстратор отримав від Луцької ОДПІ повідомлення за формою №18-ОПП та направив підприємству повідомлення про необхідність подання реєстраційної картки про підтвердження відомостей про юридичну особу. В ході судового розгляду з'ясовано, що пошта не вручила повідомлення державного реєстратора у зв'язку з відсутністю будинку №39 по вул. Шевченка в с. Шепель, а також у зв'язку з відсутністю договору про доставку поштової кореспонденції.

Суд апеляційної інстанції вважає неправомірними дії працівників Волинської дирекції УДППЗ «Укрпошта», оскільки, як вже зазначалось, за адресою місцезнаходження ТзОВ «Ізолфа Україна» (с. Шепель, вул. Шевченка, 39) знаходиться нерухоме майно колишнього військового містечка. Частину будівель цього містечка за літерами «а», «б», «в», «г», «д» передано у власність позивача. Факт реєстрації права власності на ці будівлі підтверджується витягами з Державного реєстру права власності на нерухоме майно (а.с.42-46). Отже, з матеріалів справи чітко слідує, що за адресою Луцький район, с. Шепель, вул. Шевченка, 39 знаходяться будівлі, які належать ТзОВ «Ізолфа Україна», а пояснення Волинської дирекції УДППЗ «Укрпошта», що будинку за цією адресою не існує, є безпідставними.

Відповідно до пункту 94 Правил надання послуг поштового зв'язку, які затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 05 березня 2009 року № 270, прості та рекомендовані поштові відправлення, повідомлення про надходження поштових відправлень, поштових переказів, повідомлення про вручення поштових відправлень, поштових переказів, періодичні друковані видання, адресовані юридичним особам, можуть доставлятися з використанням абонентських поштових скриньок, що встановлюються на перших поверхах приміщень чи інших доступних для цього місцях або у канцелярії, експедиції тощо, розміщені на перших поверхах приміщень, чи видаватися в приміщеннях об'єкта поштового зв'язку представникам юридичних осіб, уповноваженим на одержання пошти.

У разі відсутності або несправності абонентської поштової скриньки, невиконання вимог щодо її встановлення, відсутності договору юридичної особи з оператором поштового зв'язку про доставку пошти оператор поштового зв'язку зобов'язаний письмово повідомити користувача послуг поштового зв'язку про свою відмову від доставки адресованих йому поштових відправлень, періодичних друкованих видань.

Взявши до уваги вищезазначені положення Правил надання послуг поштового зв'язку можна зазначити, що поштова кореспонденція юридичній особі може доставлятися і без відсутності договору, але за умови наявності абонентської поштової скриньки, що встановлюється на першому поверсі приміщення або канцелярії.

В даному випадку, пошта не доставила рекомендоване відправлення від державного реєстратора до ТзОВ «Ізолфа Україна» лише з тих мотивів, що будинок 39 по вул. Шевченка у с. Шепель Луцького району відсутній. Оскільки зазначена обставина спростована під час судового розгляду справи, а інших пояснень з приводу невручення пошти Волинська дирекція УДППЗ «Укрпошта» не надала, тому суд дійшов висновку, що рекомендоване поштове відправлення 216 безпідставно не вручено позивачу, а отже не може бути достатньою підставою для внесення до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців запису №2001379 від 17 жовтня 2014 року щодо відсутності Товариства з обмеженою відповідальністю «Ізолфа Україна» за місцезнаходженням, а такий запис є протиправним.

Відповідно до підпункту "ж" пункту 184.1 статті 184 Податкового кодексу України, реєстрація діє до дати анулювання реєстрації платника податку, яка проводиться шляхом виключення з реєстру платників податку і відбувається у разі якщо в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців наявний запис про відсутність юридичної особи або фізичної особи за її місцезнаходженням (місцем проживання) або запис про відсутність підтвердження відомостей про юридичну особу.

Оскільки запис про відсутність за місцезнаходженням ТзОВ «Ізолфа Україна» є протиправним, і як наслідок неправомірним є рішення Луцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Волинській області №125 від 21 жовтня 2014 року про анулювання реєстрації платника податку на додану вартість Товариства з обмеженою відповідальністю «Ізолфа Україна».

В зв'язку з вищевикладеним, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, вирішуючи даний спір, на підставі правильно встановлених обставин справи та визначених їм правовідносин, прийшов до обґрунтованих і законних висновків. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції і не свідчать про порушення судом норм матеріального чи процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи і відповідно до ст. 200 Кодексу адміністративного судочинства України не можуть бути підставою для скасування рішення суду першої інстанції.

Тобто, постанова суду першої інстанції відповідає вимогам ст. 159 Кодексу адміністративного судочинства України щодо вимог законності та обґрунтованості судових рішень, і підстав для її скасування і відповідно задоволення апеляційної скарги колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст. ст. 160, 195, 196, ст. 198, ст. 200, ст. 205, ст. 206, 254 КАС України, Львівський апеляційний адміністративний суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Луцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Волинській області залишити без задоволення, а постанову Волинського окружного адміністративного суду від 30 січня 2015 року у справі № 803/3/15-а - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання ухвали в повному обсязі шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя: В.Я. Макарик

Судді: О.О. Большакова

І.В. Глушко

Повний текст ухвали складений 10 листопада 2015 року.