Справа № 813/3985/15
Суддя: Старунський Дмитро Миколайович
Дата ухвалення: 2015-11-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 листопада 2015 року Справа № 876/9960/15
Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Старунського Д.М.,

суддів Багрія В.М., Рибачука А.І.,

за участю секретаря судового засідання Лемцьо І.В.,

представника відповідача Турчина І.Я.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 23 вересня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Прокуратури Львівської області про визнання незаконним та скасування наказу, поновлення на роботі, визнання недійсним запису про звільнення з роботи у трудовій книжці, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_2 29.07.2015 року звернувся в суд з адміністративним позовом до Прокуратури Львівської області в якому просив:

визнати незаконним та скасувати наказ №1192к від 30.06.2015 року про притягнення до дисциплінарної відповідальності в частині звільнення його з посади заступника начальника слідчого відділу Прокуратури Львівської області за порушення Присяги працівника прокуратури, вимог Кодексу професійної етики та поведінки працівників прокуратури, скоєння проступку, який порочить працівника прокуратури;

поновити його на роботі в органах прокуратури України на посаді заступника начальника слідчого відділу Прокуратури Львівської області;

визнати недійсним запис про звільнення з роботи (посади), зроблений в трудовій книжці;

стягнути на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу з 30.06.2015 року до дня поновлення на посаді.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 23 вересня 2015 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції ОСОБА_2 оскаржив його в апеляційному порядку. В апеляційній скарзі та доповненні до неї просить рішення суду першої інстанції скасувати і прийняти нове рішення, яким позов задовольнити. Вимоги за апеляційною скаргою та її доповненням обґрунтовує тим, що судом першої інстанції були недостатньо досліджені докази та обставини справи, рішення постановлено з порушенням норм матеріального права. Зазначає, що не враховано судом першої інстанції тієї обставини, що на момент прийняття оскаржуваного наказу про притягнення його до дисциплінарної відповідальності не було судового рішення, яке б набрало законної сили про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП, не врахованого того що він змушений був втікати від представників громадськості, оскільки побоювався насильницьких дій відносно себе, так як право на зупинення транспортного засобу і перевірку документів мають лише працівники міліції, того що на момент прибуття працівників міліції він вже не знаходився за кермом автомобіля, сам він добровільно погодився на проведення медичного огляду та не відповідає дійсності те, що медичним працівником йому пропонувалось здати зразки крові та сечі з метою визначення вмісту алкоголю.

Також, позивач посилається на те, що внаслідок проведеного службового розслідування не встановлено іншої особи, яка знаходилась у цей час в автомобілі та перебувала за кермом.

Окрім цього, позивач вказує, що під час проведення службового розслідування у нього не відібрано відповідних пояснень, а наказ про притягнення до відповідальності винесено без обґрунтування підстав та всупереч встановленому порядку. При цьому посилається на те, що наказ Генерального прокурора України №17гн від 22.09.2014 «Про організацію роботи з питань внутрішньої безпеки органів прокуратури України» має лише відомчий характер, а тому застосування до нього такої крайньої міри дисциплінарного впливу як звільнення є занадто суворим. При цьому посилається на відсутність фактів притягнення його до дисциплінарної відповідальності, а натомість значну кількість заохочень, у тому числі двічі нагрудним знаком «Подяка за сумлінну службу в органах прокуратури України».

Заслухавши суддю-доповідача, представника відповідача, дослідивши наявні в справі матеріали та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, на основі наявних у справі доказів, колегія суддів приходить до переконання, що подану апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідно до вимог пп.2.1.2, 2.1.12 та 3.3 Інструкції про порядок проведення службових розслідувань (перевірок) в органах прокуратури України, затвердженої наказом ГПУ від 24.09.2014 року №104, з метою повного, об'єктивного і всебічного з'ясування обставин можливого скоєння ганебного вчинку заступником начальника слідчого відділу прокуратури Львівської області ОСОБА_2, розпорядженням №133 від 27.06.2015 року призначено проведення службового розслідування за цим фактом, створено комісію, затверджено план проведення службового розслідування.

Підставою для проведення службового розслідування була інформація начальника відділу приймання, опрацювання та аналізу оперативної інформації, про те, що від чергового УДАІ ГУ МВС України у Львівській області надійшла інформація про те, що 27.06.2015 року близько 00:30 год. інспектори ДПС ВДАІ з обслуговування м. Львова ГУ МВС України у Львівській області Лісовець І.М. та Задорожний А.І. під час несення служби отримали повідомлення від ГО "Варта-1" про те, що активісти громадської організації по вул. Сяйво у м. Львові, зафіксували автомобіль марки "КІА Соренто", д.н.з. НОМЕР_1, водій якого можливо, перебуває в стані алкогольного сп'яніння. В ході проведення службового розслідування встановлено, що заступник начальника слідчого відділу прокуратури Львівської області радник юстиції ОСОБА_2, 26.06.2015 року приблизно о 23:35 год., порушуючи вимоги ст.16 Закону України "Про дорожній рух" та п.2.9А Правил дорожнього руху, керував автомобілем марки "КІА Соренто", д.н.з. НОМЕР_1, який належить ОСОБА_5, по вул. Сяйво, 9 у м. Львові, з явними ознаками алкогольного сп'яніння.

При проведенні службового розслідування комісія дійшла до висновку, що незважаючи на неодноразові вимоги Генеральної прокуратури України щодо недопущення вчинення дій, які дискредитують звання працівника прокуратури, ОСОБА_2 своїми діями порушив Присягу працівника прокуратури, вимоги Кодексу професійної етики та поведінки працівників прокуратури та скоїв проступок, що порочить його як працівника прокуратури та є несумісним з перебуванням в органах прокуратури України. Відтак, висновком службового розслідування рекомендовано: факт порушення Присяги працівника прокуратури, вимог Кодексу професійної етики та поведінки працівників прокуратури та вчинення проступку, що порочить працівника прокуратури, заступником начальника відділу прокуратури Львівської області радником юстиції ОСОБА_2, вважати доведеним; клопотати перед прокурором області щодо притягнення до дисциплінарної відповідальності за порушення Присяги працівника прокуратури, вимог Кодексу професійної етики та поведінки працівників прокуратури та вчинення проступку, що порочить працівника прокуратури, заступника начальника відділу прокуратури Львівської області радника юстиції ОСОБА_2 у виді звільнення із займаної посади та органів прокуратури.

В матеріалах справи наявне повідомлення від 30.06.2015 року про те, що позивачу повідомлено про закінчення службового розслідування та можливість ознайомлення з ним.

30.06.2015 року Прокуратурою Львівської області видано наказ №1192к "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності", відповідно до якого за порушення Присяги працівника прокуратури та вчинення проступку, що порочить працівника прокуратури, заступника начальника відділу прокуратури Львівської області радника юстиції ОСОБА_2 звільнено із займаної посади та органів прокуратури України.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем при проведенні службового розслідування факту порушення ОСОБА_2 Присяги працівника прокуратури, вимог Кодексу професійної етики та поведінки працівників прокуратури доведено скоєння ним проступку, що порочить його як працівника прокуратури. Відповідач, вирішуючи питання про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення із займаної посади та органів прокуратури України, врахував особу позивача, його характеристику, заохочення, стаж роботи, ступінь вини та тяжкість проступку та діяв у межах повноважень та у спосіб, передбачений законодавством.

Таким чином відповідачем правомірно видано наказ №1192к від 30.06.2015 року про притягнення до дисциплінарної відповідальності в частині звільнення ОСОБА_2 з посади заступника начальника слідчого відділу Прокуратури Львівської області за порушення Присяги працівника прокуратури, вимог Кодексу професійної етики та поведінки працівників прокуратури, скоєння проступку, який порочить працівника прокуратури.

Представник відповідача в судовому засіданні вимоги апеляційної скарги заперечив та просив залишити її без задоволення.

Позивач в судове засідання не прибув, про дату, час і місце апеляційного розгляду був повідомлений належним чином, тому колегія суддів, у відповідності до ст.196 КАС України, вважає за можливе розглядати справу без його участі.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, вважаючи, що він відповідає нормам матеріального права та фактичним обставинам справи з огляду на наступне.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно п.6 ст.15 Закону України «Про прокуратуру» (в редакції від 05.11.1991 - діючій на момент проведення службового розслідування) визначено, що Генеральний прокурор України відповідно до законодавства визначає порядок прийняття, переміщення та звільнення прокурорів, слідчих прокуратури та інших спеціалістів, за винятком осіб, призначення яких передбачено цим Законом.

Пунктом 7 вказаної норми визначено, що Генеральний прокурор України видає обов'язкові для всіх органів прокуратури накази, розпорядження, затверджує положення та інструкції.

Відповідно до ст.46 Закону України "Про прокуратуру" (із змінами і доповненнями), особи, вперше призначені на посади старших прокурорів та прокурорів прокуратур, слідчих прокуратури, приймають "Присягу працівника прокуратури" такого змісту: "Я, (прізвище, ім'я, по батькові) вступаючи на службу в прокуратуру, присвячую свою діяльність служінню Українському народові і Українській державі та урочисто присягаю: неухильно додержуватися Конституції, законів та міжнародних зобов'язань України; сумлінним виконанням своїх службових обов'язків сприяти утвердженню верховенства права, законності та правопорядку; захищати права і свободи людини та громадянина, інтереси суспільства і держави; постійно вдосконалювати свою професійну майстерність, бути принциповим, чесно, сумлінно і неупереджено виконувати свої обов'язки, з гідністю нести високе звання працівника прокуратури. Усвідомлюю, що порушення присяги несумісне з подальшим перебуванням в органах прокуратури". Прокурор і слідчий підписують текст прийнятої Присяги, яка додається до особової справи. Про прийняття Присяги вноситься запис у трудову книжку.

Відповідно до ст.46-2 вказаного Закону, прокурори і слідчі можуть бути звільнені з роботи на загальних підставах, передбачених законодавством про працю. Прокурори і слідчі підлягають звільненню з органів прокуратури, у тому числі з позбавленням класного чину, також у таких випадках: 1) недотримання пов'язаних із проходженням служби в органах прокуратури вимог, передбачених частиною шостою статті 46 цього Закону, та інших вимог і обмежень, які встановлюються законом; 2) порушення "Присяги працівника прокуратури" чи відмови від її прийняття; 3) набрання законної сили обвинувальним вироком щодо них; 4) за результатами атестації у разі невідповідності працівника займаній посаді; 5) припинення громадянства України; 6) притягнення до відповідальності згідно з Дисциплінарним статутом прокуратури України; 7) набрання законної сили судовим рішенням, відповідно до якого працівника притягнуто до відповідальності за адміністративне корупційне правопорушення, пов'язане з порушенням обмежень, передбачених Законом України "Про засади запобігання і протидії корупції"; 8) у разі неможливості або відсутності згоди на переведення на іншу посаду у зв'язку з безпосереднім підпорядкуванням близькій особі.

Статтею 48 вказаного Закону передбачено, що за порушення закону, неналежне виконання службових обов'язків чи скоєння ганебного вчинку прокурори і слідчі несуть відповідальність згідно з Дисциплінарним статутом прокуратури України, який затверджується Верховною Радою України.

Згідно ст.48-1 вказаного Закону, Кодекс професійної етики та поведінки працівників прокуратури схвалюється всеукраїнською конференцією працівників прокуратури і затверджується Генеральним прокурором України. Прокурори і слідчі прокуратури зобов'язані неухильно дотримуватися вимог Кодексу професійної етики та поведінки працівників прокуратури у своїй службовій діяльності та поза нею. Порушення прокурором і слідчим прокуратури вимог Кодексу професійної етики та поведінки працівників прокуратури тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Відповідно до ст.18 Кодексу професійної етики та поведінки працівників прокуратури, працівнику прокуратури слід уникати особистих зв'язків, фінансових і ділових взаємовідносин, що можуть вплинути на неупередженість і об'єктивність виконання професійних обов'язків, скомпрометувати високе звання працівника прокуратури, не допускати дій, висловлювань і поведінки, які можуть зашкодити його репутації та авторитету прокуратури, викликати негативний громадський резонанс. Поза службою поводити себе коректно і пристойно.

На виконання ст.15 Закону України «Про прокуратуру», з метою забезпечення належної організації роботи з питань внутрішньої безпеки, Генеральним прокурором України 22.09.2014 видано наказ №17гн «Про організацію роботи з питань внутрішньої безпеки в органах прокуратури України».

Відповідно до п.1.1 вказаного наказу керівникам усіх рівнів органів прокуратури Генеральним прокурором України доручено вживати вичерпних заходів щодо забезпечення додержання прокурорами та слідчими Присяги працівника прокуратури, Кодексу професійної етики та поведінки працівників прокуратури, зміцнення авторитету органів прокуратури.

Пунктом 2.1 цього наказу визначено, що до ганебних вчинків, скоєних прокурорами чи слідчими, поряд з кримінальними чи корупційними правопорушенням, слід відносити керування транспортними засобами у стані алкогольного сп'яніння або відмову від проходження огляду з метою виявлення стану сп'яніння, порушення Присяги працівника прокуратури і Кодексу професійної етики та поведінки працівників прокуратури, які дискредитують їх та шкодять авторитету органів прокуратури.

Відповідно до ч.3 ст.18 Кодексу професійної етики та поведінки працівників прокуратури, схваленого 28.11.2012 Всеукраїнською конференцією працівників прокуратури та затвердженого наказом Генерального прокурора України №123 від 28.11.2012 працівнику прокуратури слід не допускати дій, які можуть зашкодити його репутації та авторитету прокуратури, викликати негативний громадський резонанс.

Відповідно до п.3.7 наказу наказ №17гн, за порушення прокурором або слідчим Присяги працівника прокуратури, невідкладно вживати заходів щодо звільнення з органів прокуратури на підставі п.2 ч.2 ст.46-2 Закону України "Про прокуратуру".

Як встановлено за результатами проведеного прокуратурою області службового розслідування ОСОБА_2 27.06.2015 було допущено вчинення ганебного вчинку, який викликав негативний громадський резонанс.

З матеріалів справи видно, що за фактом керування ОСОБА_2 транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння старшим інспектором ДПС ВДАІ Лісовцем І.М. відносно нього складено протокол про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, який направлено для розгляду до суду.

Будучи доставленим до Львівського обласного наркологічного диспансеру, ОСОБА_2 відмовився підписати акт освідування №9 від 27.06.2015 року на предмет алкогольного сп'яніння, згідно якого останній перебував в стані алкогольного сп'яніння.

Зазначені події зафіксовано на відео представниками "Експресо ТВ", яке в подальшому було розміщено на ресурсах ЗМІ, і набуло негативного суспільного резонансу та завдало шкоди авторитету органів прокуратури України.

З приводу події ОСОБА_2 в ході службового розслідування пояснення надати відмовився.

Факт перебування позивача ОСОБА_2 в стані алкогольного сп'яніння за кермом автомобіля марки "КІА Соренто", д.н.з. НОМЕР_1 26.06.2015 року приблизно о 23:40 год., керування транспортним засобом в стані алкогольного сп'яніння підтверджується наявними в матеріалах службового розслідування поясненнями голови виконавчого комітету громадської організації "Варта-1" ОСОБА_8, журналіста телеканалу "Експресо ТВ" ОСОБА_9, інспектора ДПС взводу №4 РДПС ДАІ з обслуговування міста Львова ГУ МВС України у Львівській області старшини міліції Лісовця І.М., інспектора ДПС взводу №4 РДПС ДАІ з обслуговування міста Львів ГУ МВС України у Львівській області старшини міліції Задорожного А.І., лікаря - нарколога з проведення оглядів на стан сп'яніння ОКЗ ЛОР "ЛОДКНД" ОСОБА_10, висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції №983 від 27.06.2015 року проведеного о 00:15 год.

Висновок №983 від 27.06.2015 року є належним та допустимим доказом, оскільки складений з дотриманням інструкцій проведення медичного огляду та вимог чинного законодавства, в тому числі з дотриманням вимог Інструкції про виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України та МОЗ України від 09.09.2009 року №400/666 (із змінами і доповненнями).

В матеріалах службового розслідування також наявна довідка, в якій відображено повну інформацію про освіту позивача, стаж його роботи, нагороди.

Наявність суспільного резонансу підтверджується наявними в матеріалах публікаціями з Інтернет сайтів ЗМІ.

ОСОБА_2 в лютому місяці 2011 року підписав Присягу працівника прокуратури, а 27.12.2012 року лист ознайомлення з положеннями Кодексу професійної етики та поведінки працівника прокуратури.

Крім того, до матеріалів справи долучено копії протоколів оперативних нарад від 08.04.2015 року, від 02.03.2015 року, від 02.02.2015 року, від 20.01.2014 року, на яких брав участь позивач та сам особисто вказував працівникам про необхідність належної поведінки, дотримання Присяги працівника прокуратури, Кодексу професійної етики та поведінки працівників прокуратури, недопустимість вчинення ганебних вчинків, які дискредитують органи прокуратури, категоричну заборону керувати транспортними засобами у стані алкогольного сп'яніння.

Згідно листа начальника слідчого відділу прокуратури області Флиса Р.М. від 24.02.2015 року №17-216 вх-15, видно, що ОСОБА_2 користується автомобілем "КІА Соренто", д.н.з. НОМЕР_1, 2008 року випуску, який зареєстрований на його матір ОСОБА_5

Враховуючи наведене вище, колегія суддів переконана, що при прийнятті рішення щодо застосування заходів дисциплінарного впливу відносно позивача було виконано вимоги п.3.7 вищевказаного наказу Генерального прокурора України №17-гн від 22.09.2014 та звільнення проведено на підставі п.2 ч.2 ст.46-2 Закону України «Про прокуратуру» (в редакції від 05.11.1991).

Безпідставними є доводи позивача щодо передчасності прийняття рішення по дисциплінарному проступку до моменту набрання законної сили судовим рішенням у адміністративній справі.

Так, у відповідності до ст.12 Дисциплінарного статуту прокуратури України у загальному порядку дисциплінарне стягнення застосовується протягом одного місяця з дня виявлення проступку.

Щодо невідкладності вжиття заходів щодо звільнення з органів прокуратури прокурора чи слідчого за порушення Присяги працівника прокуратури, то така обов'язковість визначена вищевказаним п.3.7 наказу Генерального прокурора України №17-гн від 22.09.2014.

Правомірність позиції прокуратури Львівської області щодо застосування до позивача дисциплінарного стягнення за вчинений ним проступок відповідає судовій практиці Вищого адміністративного суду України згідно ухвали від 21.05.2013 у справі №К/9991/44553/12 (2а-13618/11/2070).

Такими, що не відповідають дійсності є доводи позивача відносно того, що підставою для його звільнення враховано, як він зазначає, вимушена втеча від представників громадськості.

Як встановлено матеріалами службового розслідування та перевірено судом позивач у справі намагався уникнути відповідальності не лише після зупинення автомобіля, а й під час доставлення його працівниками ДАІ на медобстеження. Вищевказаний факт доводиться як поясненнями наданими працівниками автоінспекції, так і інших очевидців, що були присутні на місці.

Окрім цього, намагання уникнути адміністративної відповідальності у зазначений спосіб, як і вчинення адмінправопорушення за ознаками ч.1 ст.130 КУпАП на даний час вже доведено постановою Пустомитівського районного суду Львівської області від 27.07.2015 у справі №450/1654/15-п, яка 05.10.2015 залишена в силі апеляційним судом Львівської області.

Також, судом першої інстанції під час розгляду даної адміністративної справи надано належну оцінку доводам позивача щодо обставин проведення відносно нього медичного обстеження.

Не можуть братись до уваги також доводи позивача, щодо невідповідності визначення йому дисциплінарного покарання із врахуванням його попередніх характеристик, оскільки вирішення питання про притягнення до відповідності за порушення вимог Кодексу професійної етики та поведінки працівників прокуратури внаслідок вчинення ганебного вчинку, що викликав негативний громадський резонанс, не є залежним від таких характеристик, за винятком визначеного ст.10 Дисциплінарного статуту прокуратури України порядку притягнення до дисциплінарної відповідальності працівників, нагороджених нагрудним знаком «Почесний працівник прокуратури України».

З приводу доводів, викладених в апеляційній скарзі про те, що за кермом автомобіля 26-27.06.2015 міг бути не позивач, а інша особа, такі свідчать про явну зміну його правової позиції викладеній у позовній заяві від 29.09.2015, позиції його представника під час розгляду даної справи судом першої інстанції. Окрім цього, такі доводи вже були предметом дослідження апеляційного суду Львівської області у вищевказаній справі №450/1654/15-п про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП, однак за результатами ухвалення 05.10.2015 судового рішення свого підтвердження не знайшли.

Відносно посилання позивача на ненадання можливості надати відповідні пояснення прокурору області під час проведення службового розслідування, такі спростовуються його ж поясненням, де з приводу вказаних обставин він відмовився надавати пояснення на підставі ст.63 Конституції України.

З огляду на викладене колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає, що при звільненні позивача відповідач діяв у межах повноважень та у спосіб, що передбачений законом, а тому відсутні підстави для скасування наказу №1192к від 30.06.2015 року про притягнення до дисциплінарної відповідальності в частині звільнення ОСОБА_2 з посади заступника начальника слідчого відділу Прокуратури Львівської області за порушення Присяги працівника прокуратури, вимог Кодексу професійної етики та поведінки працівників прокуратури, скоєння проступку, який порочить працівника прокуратури, відповідно в задоволенні цієї позовної вимоги відмовлено правомірно. Так як щодо наведеної вище позовної вимоги дано висновок про її безпідставність та необґрунтованість, колегія суддів погоджується, що відсутні підстави для задоволення вимог позивача щодо поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та визнання недійсним запису про звільнення з роботи в трудовій книжці.

Відповідно до ст.200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову - без змін, якщо визнає що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Підсумовуючи вищенаведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, вирішуючи даний спір, правильно встановив фактичні обставини справи та ухвалив законне і обґрунтоване рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, а тому така задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 160 ч.3, 195, 196, 198 п.1, 200, 205 ч.1 п.1, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову Львівського окружного адміністративного суду від 23 вересня 2015 року у справі №813/3985/15 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення.

На ухвалу може бути подано касаційну скаргу безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання нею законної сили, а в разі складання ухвали в повному обсязі відповідно до статті 160 КАС України - з дня складання ухвали в повному обсязі.

Головуючий суддя Д.М. Старунський

Судді В.М. Багрій

А.І. Рибачук

Ухвала у повному обсязі складена 10.11.2015 року.