Справа № 821/3556/13-а
Суддя: Димерлій О.О.
Дата ухвалення: 2015-11-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 листопада 2015 р. Справа № 821/3556/13-а

Категорія: 8.3.3 Головуючий в 1 інстанції: Войтович І.І.
Одеський апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

Головуючого: судді Димерлія О.О.

суддів: Єщенка О.В., Романішина В.Л.

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Каховської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Херсонській області на постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 28 жовтня 2013 року по справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ВВВВ» до Каховської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Херсонській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2013 року товариство з обмеженою відповідальністю «ВВВВ» звернулося з позовом до Каховської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Херсонській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення № від 08.04.2013 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, те, що ТОВ «ВВВВ» має право на включення сум податку на додану вартість до складу податкового кредиту січня 2013 року за податковими накладними, виписаними у листопаді, грудні 2012 року, оскільки саме до декларації січня 2013 року було додану заяву із скаргою на постачальника. Також, вважає, що податкова накладна дає право на включення зазначених в ній сум податку на додану вартість до складу податкового кредиту покупця у тому податковому періоді, в якому накладна була отримана покупцем, а також з урахуванням того, що зазначене право зберігається за ним протягом 365 календарних днів з дати складання такої податкової накладної, - у разі отримання її із запізненням в інших податкових періодах.

За наслідками розгляду адміністративного позову Херсонським окружним адміністративним судом 28 жовтня 2013 року ухвалено постанову про задоволення адміністративного позову товариство з обмеженою відповідальністю «ВВВВ».

Суд скасував податкове повідомлення-рішення Каховської об'єднаної Державної податкової інспекції Херсонської області Державної податкової служби № від 08.04.2013 року.

Приймаючи означене рішення Херсонський окружний адміністративний суд виходив з того, що позивачем на виконання вимог абз.11 п.201.10 ст. 201 ПКУ вчинені всі необхідні дії для правомірного включення суми ПДВ за листопад та грудень 2012 року в розмірі 142543, 00 грн. до податкової декларації з податку на додану вартість за січень 2013 року, у зв'язку з чим позивач не може бути позбавлений права на включення даної суми до складу податкового кредиту.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, Каховська об'єднана державна податкова інспекція Головного управління Міндоходів у Херсонській області подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати судове рішення та прийняте нове - про відмову в задоволенні позову ТОВ «ВВВВ».

В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач, зокрема, посилається на порушення судом першої інстанції приписів , п.198.2, п. 198.6 ст. 198, абз.11 201.10, ст. 201 Податкового кодексу України, що призвело до неправильного вирішення справи, а також на доводи та обставини викладені в апеляційній скарзі.

Суд апеляційної інстанції заслухав суддю-доповідача, розглянув та обговорив доводи апеляційної скарги, перевірив матеріали справи та вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Перевіряючи повноту з'ясування судом першої інстанції обставин справи та правильність застосування правових норм, апеляційний суд звертає увагу на таке.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, що 21.03.2013 року відповідачем проведена камеральна перевірка даних, задекларованих у податковій звітності з податку на додану вартість за січень 2013 року.

За результатами проведеної перевірки складено акт №287/15-306/36719773 від 21.03.2013 року.

Відповідно до висновку зазначеного акта, податковим органом позивачу нараховано податкове зобов'язання 142 543 грн. згідно пп. 54.3.2 п. 54.3. ст.. 54 ПК України за порушення п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України; донараховано суму штрафу 71 272 грн. (в розмірі 50 суми визначеного податкового зобов'язання) згідно пункту 123.1 ст. 123 ПК України.

В основу висновків акта перевірки податковий орган вказує на наявність у складі податкового кредиту за січень 2013 року сум ПДВ за податковими накладними, відмінними від звітного періоду по яких наданий додаток 8 Заява про відмову постачальника надати податкову накладну (порушення ним порядку заповнення та/або порядку реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних). Згідно додатку 8 платником включено до складу податкового кредиту декларації за січень 2013 року ПДВ в сумі 142543, 16 грн. по податкових накладних, які заповнені з порушенням, а саме, податкова накладна №8 від 02.11.2012 року - порушення продавцем порядку заповнення (невірна загальна сума); податкова накладна №10 від 03.11.2012 року - порушення продавцем порядку заповнення (невірна загальна сума); податкова накладна №38 від 16.11.2012 року - порушення продавцем порядку заповнення (невірна загальна сума); податкова накладна №40 від 17.11.2012 року - порушення продавцем порядку заповнення (невірна загальна сума); податкова накладна №9 від 03.12.2012 року - порушення порядку реєстрації (не зареєстрована в ЄРПН).

Відтак, податковий орган дійшов висновку, що позивачем включено до податкового кредиту січня 2013 року, згідно Додатку 8, податкові накладні відмінні від звітного періоду, а саме листопад та грудень 2012 року.

На підставі висновків акту перевірки Каховською ОДПІ Херсонської області ДПС від 08.04.2013 року прийнято податкове повідомлення-рішення №, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання за платежем податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) в сумі 230815, 00 грн., в тому числі за основним платежем в сумі 142543, 00 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) в сумі 71272, 00 грн.

Не погоджуючись з вищенаведеним податковим повідомленням-рішенням позивач звернувся до суду.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з наступних мотивів, з якими погоджується і суд апеляційної інстанції.

Ретельно перевірив фактичні обставини справи, суд першої інстанції вірно з'ясував, що податковий кредит сформований позивачем на підставі господарських операцій по взаємовідносинам з ПрАТ «Агропромислова компанія».

Між позивачем та ПрАТ «Агропромислова компанія» укладено договір поставки від 01.02.2012 року № 29.

На виконання умов договору ПрАТ «Агропромислова компанія» видано позивачеві податкові накладні №8 від 02.11.2012 року, №10 від 03.11.2012 року, №38 від 16.11.2012 року, №40 17.11.2012 року, №9 від 03.12.2012 року.

Відповідно до реєстру виданих та отриманих податкових накладних вказані податкові накладні були отримані позивачем 31.01.2013 року.

На виконання вищенаведеного договору були виписані видаткові накладні та податкові накладні, які відповідають вимогам, встановленим ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", а саме містять усі необхідні реквізити та дозволяють достовірно встановити зміст та учасників спірних операцій. Оплата за поставлений товар підтверджується наявними в матеріалах справи платіжними дорученнями.

Відтак, здійснення господарських операцій з придбання позивачем олії соняшникової у ПрАТ «Агропромислова компанія» підтверджується належним чином складеними видатковими та податковими накладними. Розрахунки між сторонами проведено в безготівковій формі, що відповідачем не заперечується.

Правила обрахування розміру податкового кредиту з податку на додану вартість регламентовані п.198.1 ст. 198 Податкового кодексу України, яким передбачено право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності).

Згідно з п. 198.2 ст.198 ПК України датою виникнення права платника ПДВ на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: або дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг, або дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Відповідно до п. 198.6. ст. 198 ПК України, не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

У разі коли на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

У разі якщо платник податку не включив у відповідному звітному періоді до податкового кредиту суму податку на додану вартість на підставі отриманих податкових накладних, таке право зберігається за ним протягом 365 календарних днів з дати складання податкової накладної.

Відсутність факту реєстрації платником податку - продавцем товарів/послуг податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних та порушення порядку заповнення податкової накладної позбавляє покупця права на включення сум податку на додану вартість до податкового кредиту та не звільняє продавця від обов'язку включення суми податку на додану вартість, вказаної в податковій накладній, до суми податкових зобов'язань за відповідний звітний період (абзац дев'ятий пункту 201.10 статті 201 Кодексу).

Таким чином, податкова накладна заповнена без порушень порядку її заповнення та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлені строки дає право на включення зазначених в ній сум податку на додану вартість до складу податкового кредиту покупця: у тому податковому періоді, в якому відбулася перша з подій, визначених пунктом 198.2 статті 198 Кодексу, - у разі отримання її у такому податковому періоді; у тому податковому періоді, в якому податкова накладна була отримана покупцем, з урахуванням того, що зазначене право зберігається за ним протягом 365 календарних днів з дати виписки такої податкової накладної, - у разі отримання її із запізненням в інших податкових періодах.

Якщо ж податкова накладна заповнена з порушеннями або вона не зареєстрована в Єдиному реєстрі протягом встановленого для такої реєстрації терміну, платник податку - покупець включає до складу податкового кредиту податкової декларації за відповідний звітний період суми податку на додану вартість, зазначені в такій накладній, за умови подання разом із такою декларацією заяви із скаргою на постачальника (додаток 8 до податкової декларації з податку на додану вартість). До заяви додаються копії товарних чеків або інших розрахункових документів, що засвідчують факт сплати податку у зв'язку з придбанням таких товарів/послуг або копії первинних документів, складених відповідно до Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", що підтверджують факт отримання таких товарів/послуг (пункт 201.10 статті 201 Кодексу).

Таким чином, поняття звітний період у пункті 201.10 ПК України потрібно тлумачити не як період, в який податкова накладна мала бути отримана покупцем, а період, у якому платник податків включив суму податку до складу податкового кредиту, з врахуванням того, що таке право покупець має протягом 365 календарних днів з дати виписки такої податкової накладної.

Зазначені обставини не були спростовані відповідачем у ході розгляду справи в суді апеляційної інстанції.

При цьому, суд апеляційної інстанції відхиляє доводи апелянта про безтоварний характер здійснених поставок, оскільки з урахуванням закріпленої в ст. 204 ЦК України презумпції правомірності правочину та вимог с т. 71 КАС України, за якою обов'язок доказування правомірності рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень покладається на такого суб'єкта, Каховську ОДПІ ГУ Міндоходів у Херсонській області повинна була надати суду належні та достовірні докази своїх тверджень про те, що ця операція в реальності не виконувались, а мало місце лише документування цієї операцій з метою завищення податкового кредиту без фактичного отримання від ПрАТ «Агропромислова компанія» товару, але такі дії тягнуть за собою кримінальну відповідальність за відповідними статтями Кримінального кодексу України для тих, хто їх вчиняє.

У даній справі Каховське ОДПІ у м. Херсоні ГУ Міндоходів у Херсонській області не посилається на факти вчинення посадовими особами апелянта таких дій, і не надає докази притягнення їх до відповідальності за такі дії.

Платник податків, який дотримався вимог закону щодо формування податкового кредиту не має повноважень і обов'язків здійснювати контроль за дотриманням контрагентом, який на час вчинення операцій був включений до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, перебував на обліку в податковому органі як платник податків, вимог законодавства щодо створення підприємства, здійснення господарської діяльності, дотримання вимог податкового законодавства тощо і в подальшому зазнавати негативних наслідків у вигляді позбавлення права на податковий кредит за порушення вимог законодавства контрагентом.

Податковими органом, крім того, не спростовано, що понесені ТОВ «ВВВВ» витрати безпосередньо пов'язані з його господарською діяльністю, а розглядувані операції здійснені за наявності розумних економічних причин (ділової мети) та наміру одержати економічний ефект.

Більш того, посилання податкового органу на акти податкових органів про неможливість проведення зустрічної звірки суб'єкта господарювання, апеляційний суд вважає безпідставними, оскільки висновки акта жодним чином не доводять факт порушення позивачем приписів податкового законодавства при отриманні товару у ПрАТ «Агропромислова компанія», оскільки можливі порушення контрагентом платника податків податкової дисципліни, у тому числі не декларування своїх зобов'язань або не сплата податку до бюджету, ще не є достатньою підставою для позбавлення платника податків права на податковий кредит з податку на додану вартість по операціям з таким контрагентом.

Враховуючи викладене, а також з огляду на те, що податкове законодавство не ставить в залежність право платника податків-покупця на формування податкового кредиту з податку на додану вартість від інших осіб, в тому числі від господарських та виробничих можливостей постачальників, від дотримання ними податкової дисципліни, від правильності ведення контрагентами бухгалтерського та податкового обліку або від їх перебування за юридичною адресою, висновок суду першої інстанції про відсутність у відповідача в даному випадку правових підстав для прийняття оскаржуваних актів індивідуальної дії слід визнати обґрунтованим.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про скасування прийнятого податкового повідомлення-рішення № від 08.04.2013 року.

Апеляційний суд не погоджується з доводами апелянта, оскільки вони є ідентичними доводам викладених в запереченнях на адміністративний позов, яким судом першої інстанції, з урахуванням матеріалів та обставин справи, було надано належну правову оцінку. Зазначені доводи не містять посилань на конкретні обставини чи факти або на нові докази, які б давали підстави для скасування рішення суду першої інстанції.

Суд апеляційної інстанції акцентує увагу на тому, що відповідно до ч.2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

В той же час, відповідачем як суб'єктом владних повноважень не доведено правомірності прийнятих ним рішень.

Суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв'язку з чим, відповідно до ст. 200 КАС України, апеляційна скарга має бути залишена без задоволення, а оскаржена постанова без змін.

Керуючись ст. ст.184,195,197, 198,200,206,254 КАС України, апеляційний суд,-

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Каховської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Херсонській області залишити без задоволення, а постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 28 жовтня 2013 року - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які брали участь у справі, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого Адміністративного Суду України протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Суддя-доповідач: О.О. Димерлій

Суддя: О.В. Єщенко

Суддя: В.Л. Романішин