Справа № 826/4939/15
Суддя: Качур І.А.
Дата ухвалення: 2015-10-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

01 жовтня 2015 року № 826/4939/15

Окружний адміністративний суд міста Києва в складі головуючого судді Качура І.А., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Державної податкової інспекції в Оболонському районі ГУДФС у м. Києві до Фізичної особи ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду м. Києва звернулась Державна податкова інспекція в Оболонському районі ГУДФС у м. Києві (далі по тексту також - позивач) з позовом до ОСОБА_1 (надалі також - відповідач), в якому просила: - стягнути з ОСОБА_1 кошти в розмірі 759611, 26 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач покликався на те, що відповідачем в порушення чинного законодавства про оподаткування, заборговано до бюджету 759611, 26 грн.

Відповідач проти задоволення позову заперечував з огляду на відсутність жодних законних підстав на нарахування податкової заборгованості громадянину ОСОБА_1 Також звертав увагу суду на те, що з огляду на категоричну незгоду з правомірністю податкового повідомлення - рішення 19.08.2014 року № , останнє було оскаржене у судовому порядку. Наразі, у провадженні Вищого адміністративного суду України знаходиться справа за позовом ОСОБА_1 до Державної податкової інспекції в Оболонському районі ГУ Міндоходів м. Києва про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення 19.08.2014 року № .

28.07.2015р. в судовому засіданні за згодою сторін ухвалено про продовження вирішення справи у письмовому провадженні відповідно до ч. 4 ст. 122 КАС України.

Розглянувши документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню з огляду про наступне.

Фактичні обставини справи свідчать, що ФОП ОСОБА_1 (код НОМЕР_2) перебуває на обліку в ДПІ в Оболонському районі ГУ ДФС у м. Києві, зареєстрований в Єдиному державному реєстрі як фізична особа - підприємець від 18.03.2002р., реєстраційний номер: 2 001802.

Судом встановлено, що на підставі наказу від 30.07.2014 №1380, позивачем проведена документальна планова невиїзна перевірка фізичної особи ОСОБА_1, за якої складено акт від 29.07.2014 №826/26-54-17- про результати документальної позапланової невиїзної перевірки щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати належних сум податків до бюджету платником податків-фізичною особою ОСОБА_1 реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 за період з 01.01.2013 по 31.12.2013 (далі - акт №826/26-54-17-).

Згідно висновків вказаного акта, відповідач встановив порушення позивачем вимог: підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 та пункту 167.1 статті 167 Податкового кодексу України, в наслідок донараховано податок на доходи фізичних осіб за період, що перевірявся, на загальну суму 759441, 26 грн.; - підпункту 49.18.5 пункту 49.18 статті 49 Податкового кодексу України, а саме: не подано декларацію про майновий стан та доходи за 2013 рік до контролюючого органу.

На підставі акта перевірки №826/26-54-17- позивачем винесено податкове повідомлення-рішення форми «Р» від 19.08.2014 №, яким відповідачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб на суму 759 611, 26 грн., в т.ч. основний платіж - 759 441,26 грн. та штрафні (фінансові) санкції 170,00 грн.

За наслідком судового оскарження відповідачем податкового повідомлення - рішення від 19.08.2014 №, постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 17.10.2014 року по справі № 826/12919/14 у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено повністю.

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 15.12.2014 року по справі №826/12919/14 апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін.

Відповідно до ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що постанова або ухвала суду першої інстанції, якщо інше не встановлено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, встановленого цим Кодексом, якщо таку заяву не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

З огляду, на викладене, позивач звернувся з даним позовом про стягнення з відповідача узгодженої суми заборгованості у розмірі 759611, 26 грн.

Надаючи оцінку встановленим обставинам та наявним доказам суд звертає увагу на наступне.

Відповідно до п.п. 14.1.175 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України податковий борг - сума грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), самостійно узгодженого платником податків або узгодженого в порядку оскарження, але не сплаченого у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання.

Згідно п. 57.1 ст. 57 Податкового кодексу України платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до п. 59.1 ст. 59 Податкового кодексу України у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, орган державної податкової служби надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення. Згідно п.п. 14.1.153 ст. 14 Податкового кодексу України податкова вимога - це письмова вимога органу державної податкової служби до платника податків щодо погашення суми податкового боргу.

Як свідчать матеріали справи, позивачем на підставі п. 59.1 ст. 59 Податкового кодексу України відповідачеві було надіслано податкову вимогу № 7458-25 від 01.08.2014р. Податкова вимога була направлена поштою, та отримана 15.08.2014 року, про що свідчить підпис на повідомленні про вручення поштового відправлення.

За нормами п.п. 20.1.18 п. 20.1 ст. 20 Податкового кодексу України органи державної податкової служби мають право звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, обслуговуючих такого платника, на суму податкового боргу або його частини.

Порядок стягнення податкового боргу платників податків регулюється ст.ст. 95 - 99 Податкового кодексу України.

Відповідно до п. 95.1 ст. 95 Податкового кодексу України контролюючі органи здійснюють за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

Момент виникнення податкового боргу, відповідно до норм Податкового кодексу України, пов'язується виключно із закінченням строків для сплати податкового зобов'язання, визначеного платником податку самостійно або узгодженого податкового зобов'язання у випадку, коли таке податкове зобов'язання не сплачене та не оскаржене платником податку у встановлені Податковим кодексом України порядку та строки (п.п. 14.1.175 п. 14.1 ст. 14 Кодексу).

Податковий кодекс України містить спеціальні правила щодо застосування певних процедур під час стягнення коштів з рахунків платника податків та продажу їх майна, що перебуває у податковій заставі. Зокрема, відповідно до п. 95.2 ст. 95 Кодексу, стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги.

У п. 95.4 Податкового кодексу України передбачено, що орган державної податкової служби на підставі рішення суду здійснює стягнення коштів у рахунок погашення податкового боргу за рахунок готівки, що належить такому платнику податків.

Таким чином, погашення податкового боргу платника податку здійснюється шляхом: 1) стягнення грошових коштів, які знаходяться на його рахунках, за рішенням суду; 2) продажу його майна, що перебуває в податковій заставі, за рішенням суду про надання дозволу; 3) стягнення коштів за рахунок готівки за рішенням суду.

Суд звертає увагу на те, що відповідачем у ході судового розгляду справи не спростовано наявності перед бюджетом заборгованості у розмірі 759611, 26 грн.

Доводи, викладені у письмових запереченнях проти позову, у яких відповідач покликається на те, що він ФОП не є суб'єктом норми, визначеної у абз. «д» пп. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164 Податкового кодексу України, приписи якої стосуються лише оподаткування фізичних осіб, що свідчить про протиправність податкового повідомлення - рішення від 19.08.2014 № та необґрунтованість суми, заявленої до стягнення у межах даного позову, відхиляються судом, з огляду на наступне.

Відповідність податкового повідомлення - рішення № приписам чинного законодавства встановлена рішенням суду по справі № 826/12919/14, яке набрало законної сили.

Частиною 1 ст. 72 КАС України визначено, що обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Враховуючи вищевикладене, виходячи із системного аналізу норм чинного законодавства, приймаючи до уваги принцип обов'язковості судових рішень, що набрали законної сили, суд зазначає, що посилання відповідача на помилкове застосування податковим органом норм законодавства при проведенні перевірки та протиправність податкового повідомлення - рішення як наслідок, є лише суб'єктивним ставлення відповідача до прийнято рішення по справі № 826/12919/14, не носять правового підґрунтя та не можуть сприйматись як правова підстава невиконання постанови Окружного адміністративного суду м. Києва від 17.10.2014 року по справі № 826/12919/14, яка набрала законної сили.

Частиною 1 ст. 71 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Керуючись ст. ст. 69-71, 128, 160-165, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

П О С Т А Н О В И В:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 кошти в розмірі 759611, 26 грн.

Постанова набирає законної сили згідно ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими ст. ст. 185 -187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя І.А. Качур