Справа № 804/13935/15
Суддя: Златін Станіслав Вікторович
Дата ухвалення: 2015-11-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіЗлатіна Станіслава Вікторовича
при секретаріЛісна А.М.
представника позивача представника відповідачів представника третьої особи Бершадська Л.С. Петрушенко О.В. Лісіменко Г.С., Іванов А.С.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпропетровську адміністративну справу за адміністративним позовом Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Кривому Розі Дніпропетровської області до Комісії з ліквідації Криворізької загальноосвітньої школи І-ІІ ступенів № 11 Криворізької міської ради Дніпропетровської області, Криворізької загальноосвітньої школи І-ІІ ступенів № 11 Криворізької міської ради Дніпропетровської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, Відділ освіти виконавчого комітету Саксаганської районної у місті ради про стягнення заборгованості у розмірі 134 905,14 грн.
Позивач звернувся з позовом до суду, у якому просить стягнути з Криворізької загальноосвітньої школи І-ІІ ступенів № 11 Криворізької міської ради Дніпропетровсьої області на користь відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Кривому Розі Дніпропетровської області грошову суму по платежам, що підлягають капіталізації, в розмірі 134 905,14 грн.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач перебуває в стані припинення за рішенням засновників. Позивач на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 06.05.2000 року № 765 «Про порядок капіталізації платежів для задоволення вимог, що виникли із зобов'язань підприємства - банкрута перед громадянами внаслідок заподіяння шкоди їх життю та здоров'ю» здійснив капіталізацію страхових виплат працівника відповідача ОСОБА_7 у розмірі 134 905,14 грн. Позивач неодноразово звертався з заявами про визнання кредиторських вимог щодо відшкодування шкоди, заподіяної життю та здоров'ю громадян, до відповідача із вимогою сплатити вказану суму заборгованості. Однак відповідач протиправно не задовольняє вимоги позивача.
Ухвалою суду від 07.09.2015 року відкрито провадження у справі.
Позивач у судовому засіданні підтримав заявлені позовні вимоги.
Відповідачі у судовому засіданні просили відмовити у задоволенні позову, оскільки школа не здійснювала та не здійснює господарську діяльність. Нарахування заробітної плати та ведення бухгалтерського обліку здійснює відділ освіти виконкому районної у місті ради та його структурний підрозділ централізована бухгалтерія. Також відповідач зазначає про те, що постанова Кабінету Міністрів України від 06.05.2000 року № 765 «Про порядок капіталізації платежів для задоволення вимог, що виникли із зобов'язань підприємства - банкрута перед громадянами внаслідок заподіяння шкоди їх життю та здоров'ю» стосується лише підприємств, які перебувають у стадії банкрутства, школа ж ліквідується на підставі рішення засновників. Також відповідач наголошує на тому, що школа для працівника ОСОБА_7 не є роботодавцем у розумінні чинного законодавства України, оскільки наказ про прийняття її на роботу приймався не директором школи, а відповідний орган управління освітою. Станом на момент розгляду справи працівник ОСОБА_7 переведена на іншу посаду в школі № 41. Також відповідачі наголосили на тому, що ліквідаційна комісія не юридичною особою, а тому не може бути відповідачем у суді.
Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, також просила суд відмовити у задоволенні позову, оскільки роботодавцем для ОСОБА_7 є саме третя особа, а не школа, оскільки саме третя особа видає наказ про прийняття на роботу та платить за працівників страхові внески.
Суд дослідивши письмові докази наявні у матеріалах справи, заслухавши пояснення представників сторін, встановив наступне.
Криворізька загальноосвітня школа І-ІІ ступенів № 11 Криворізької міської ради Дніпропетровської області перебуває у стані припинення юридичних особи за рішенням засновників з 08.06.2015 року, що підтверджується Спеціальним витягом з ЄДРПОУ станом на 07.09.2015 року.
Судом також встановлено, що працівнику Криворізької загальноосвітної школи І-ІІ ступенів № 11 Криворізької міської ради Дніпропетровсьої області ОСОБА_7 встановлено інвалідність безстроково у зв'язку з отриманими на виробництві травмами, що підтверджується копією довідки МСЕК та актом про нещасний випадок на виробництві, а також постановою позивача про призначення потерпілому страхової виплати, які містяться у матеріалах справи.
Позивачем проведено капіталізацію платежів стосовно вказаної вище фізичної особи у відповідності до постанови Кабінету Міністрів України від 06.05.2000 року № 765 «Про порядок капіталізації платежів для задоволення вимог, що виникли із зобов'язань підприємства - банкрута перед громадянами внаслідок заподіяння шкоди їх життю та здоров'ю».
У зв'язку з перебуванням відповідача у стані припинення юридичної особи, позивачем направлено заяву про визнання кредиторських вимог щодо відшкодування шкоди, заподіяної життю та здоров'ю громадян, від 09.06.2015 року № 05/3717 із вимогою сплатити вказану суму заборгованості.
Криворізька загальноосвітня школа І-ІІ ступенів № 11 Криворізької міської ради Дніпропетровської області відмовила у задоволенні заяви позивача, що вбачається із листа від 16.07.2015 року, який міститься у матеріалах справи.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 112 Цивільного кодексу України (далі - ЦК) у разі ліквідації платоспроможної юридичної особи вимоги її кредиторів задовольняються у першу чергу щодо відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю, та вимоги кредиторів, забезпечені заставою чи іншим способом.
За змістом частини третьої статті 110 цього Кодексу (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) якщо вартість майна юридичної особи є недостатньою для задоволення вимог кредиторів, юридична особа ліквідується в порядку, встановленому Законом "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".
Частиною другою статті 1205 ЦК України встановлено, що у разі ліквідації юридичної особи платежі, належні потерпілому або особам, визначеним статтею 1200 цього Кодексу, мають бути капіталізовані для виплати їх потерпілому або цим особам у порядку, встановленому законом або іншим нормативно-правовим актом.
Правову основу, економічний механізм та організаційну структуру загальнообов'язкового державного соціального страхування громадян від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які призвели до втрати працездатності або загибелі застрахованих на виробництві, визначено Законом України від 23 вересня 1999 року № 1105-XIV "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності" (далі - Закон № 1105-XIV).
Основними принципами страхування від нещасного випадку, зокрема, є: своєчасне та повне відшкодування шкоди страховиком; обов'язковість страхування від нещасного випадку осіб, які працюють на умовах трудового договору (контракту) та інших підставах, передбачених законодавством про працю, а також добровільність такого страхування для осіб, які забезпечують себе роботою самостійно, та громадян-суб'єктів підприємницької діяльності.
В силу вимог пункту 2 частини другої статті 45 Закону № 1105-XIV (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) роботодавець як страхувальник зобов'язаний своєчасно та повністю нараховувати і сплачувати в установленому порядку страхові внески до Фонду.
За змістом статей 15, 46 цього Закону (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) Фонд - це некомерційна самоврядна організація, яка провадить збір та акумулювання страхових внесків.
За приписами статті 46 Закону № 1105-XIV (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) фінансування Фонду здійснюється за рахунок, зокрема, внесків роботодавців та капіталізованих платежів, що надійшли у випадках ліквідації страхувальників у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що капіталізація платежів платоспроможної юридичної особи, яка ліквідується, здійснюється на підставі Порядку капіталізації платежів для задоволення вимог, що виникли із зобов'язань підприємства-банкрута перед громадянами внаслідок заподіяння шкоди їх життю і здоров'ю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 6 травня 2000 року № 765 (далі - Порядок).
Відповідно до абзацу другого пункту 1 Порядку капіталізація платежів здійснюється щодо кожної особи з урахуванням заборгованості за попередні роки та необхідності виплати майбутніх платежів. Під час розрахунку сум цих платежів повинні враховуватися заробітна плата потерпілого, відсоток втрати професійної працездатності, витрати по догляду за потерпілим, на реабілітацію, протезування, придбання транспортних засобів та види соціальної допомоги відповідно до медичного висновку, необхідність сплати одноразової допомоги у зв'язку з травмою або професійним захворюванням, які можуть призвести до смерті потерпілого, а також інших виплат, передбачених законодавством.
За змістом пункту 3 Порядку капіталізація платежів розраховується на період, що визначається як різниця між середньою тривалістю життя для чоловіків і жінок у країні та їх віком на момент здійснення капіталізації.
Виходячи з наведеного суд доходить до висновку, що на випадок ліквідації платоспроможної юридичної особи на неї поширюються вимоги статті 46 Закону № 1105-XIV та положення Порядку.
Чинне законодавство не звільняє платоспроможності підприємства у разі їх ліквідації від фінансування Фонду соціального страхування від нещасних випадків шляхом внесення капіталізованих платежів у разі ліквідації підприємства, в будь-якому випадку, повинна бути проведена капіталізація платежів для продовження страхових виплат та соціальних послуг особі, яка потерпіла на підприємстві протягом її життя.
Згідно п.5.1 Порядку суми платежів, капіталізованих відповідно до зазначених вимог у процесі ліквідації суб'єкта підприємницької діяльності - банкрута, перераховуються ліквідатором (арбітражним керуючим) робочому органу виконавчої дирекції Фонду, у якому суб'єкт підприємницької діяльності перебуває на обліку.
Оскільки відповідач добровільно не перерахував суми капіталізованих платежів позивачу, то останні підлягають стягненню з відповідача у судовому порядку.
Судом під час розгляду справи встановлено, що розрахунок капіталізованих платежів зроблено позивачем у відповідності до чинного законодавства України.
Одночасно судом відхиляються доводи відповідача про те, що школа не здійснювала та не здійснює господарську діяльність, а тому не повинна відшкодовувати позивачу капіталізовані платежі, оскільки Порядок та вимоги статті 1205 ЦК України поширюється на всіх без виключення юридичних осіб в т.ч. і на неприбуткові підприємства, установи та організації.
Також судом відхиляються доводи відповідача про те, що школа не є роботодавцем ОСОБА_7 з наступних причин.
Поняття роботодавця для державного соціального страхування визначено у п.1 ч.1 ст. 4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», у відповідності до якого це є підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, чи за цивільно-правовими договорами (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ і організацій, інших юридичних осіб, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами.
За вказаних обставин однією із ознак роботодавця є використання праці фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством.
Працю ОСОБА_7 використовувала саме Криворізька загальноосвітня школа І-ІІ ступенів № 11 Криворізької міської ради Дніпропетровської області, оскільки у ній ОСОБА_7 працювала вчителем.
Окрім того, Криворізька загальноосвітня школа І-ІІ ступенів № 11 Криворізької міської ради Дніпропетровської області є самостійною юридичною особою, може виступати позивачем та відповідачем у суді, про що безпосередньо вказано у статуті школи, копія якого міститься у матеріалах справи.
Також Криворізька загальноосвітня школа І-ІІ ступенів № 11 Криворізької міської ради Дніпропетровської області є платником страхових внесків згідно повідомлення про взяття на облік № 7203 та страхового свідоцтва НОМЕР_2, копії яких містяться у матеріалах справи.
Одночасно суд зазначає про те, що наявність особливого порядку призначення педагогічних працівників школи згідно ч.2 ст. 26 Закону України «Про загальну середню освіту» (призначення та звільнення з посади відбувається відповідним органом освіти) не змінює ту обставину, що роботодавцем для ОСОБА_7 є саме Криворізька загальноосвітня школа І-ІІ ступенів № 11 Криворізької міської ради Дніпропетровської області, оскільки саме остання використовує працю педагогічного працівника.
Також у акті про нещасний випадок, пов'язаний з виробництвом № 1 від 09.11.2010 року, який затверджено директором Криворізької загальноосвітньої школи І-ІІ ступенів № 11 Криворізької міської ради Дніпропетровської області, вказано про те, що ОСОБА_7 є працівником саме школи.
Той факт, що школа фінансується централізовано з бюджету міста та не має власної бухгалтерії також не може бути підставою для висновку про те, що Криворізька загальноосвітня школа І-ІІ ступенів № 11 Криворізької міської ради Дніпропетровської області не є роботодавцем для ОСОБА_7.
Одночасно суд зазначає про те, що належним відповідачем у справі є саме Криворізька загальноосвітня школа І-ІІ ступенів № 11 Криворізької міської ради Дніпропетровської області, оскільки остання є юридичною особою.
Відповідно до ч.4 ст.94 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати по справі з Відповідача не стягуються.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 11, 14, 70, 71, 72, 86, 159-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Адміністративний позов- задовольнити повністю.
Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Дніпропетровський окружний адміністративний суд з одночасним направленням копії апеляційної скарги особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі складення постанови у повному обсязі, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

У разі якщо справа розглядалась судом за місцезнаходженням суб'єкта владних повноважень і він не був присутній у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, але його було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо у суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови складено 13 листопада 2015 року

Суддя (підпис) Постанова не набрала законної сили станом на 13.11.2015 року Суддя З оригіналом згідно Помічник судді С.В. Златін С.В. Златін Р.Ю. Ричка