Справа № 806/1895/15
Суддя: Смокович М.І.
Дата ухвалення: 2015-11-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 листопада 2015 року м. Київ К/800/36534/15

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

головуючого - Смоковича М. І.,

суддів: Сороки М. О., Чумаченко Т. А.,

розглянувши у письмовому провадженні у касаційній інстанції адміністративну справу

за позовом Житомирського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Спілка хмелярів та пивоварів" про стягнення адміністративно-господарських санкцій, провадження по якій відкрито

за касаційною скаргою Житомирського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів на постанову Житомирського окружного адміністративного суду від 10 червня 2015 року та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 28 липня 2015 року,

у с т а н о в и л а :

У травні 2015 року Житомирське обласне відділення Фонду соціального захисту інвалідів (далі - Фонд соціального захисту інвалідів) звернулось до суду з адміністративним позовом до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Спілка хмелярів та пивоварів" (далі - СТОВ "Спілка хмелярів та пивоварів"), в якому просить стягнути з відповідача суму адміністративно-господарських санкцій та пені у розмірі 32891,09 гривень.

В обґрунтування адміністративного позову позивач зазначає, що відповідно до звіту про зайнятість і працевлаштування інвалідів за 2014 рік середньооблікова кількість штатних працівників облікового складу СТОВ "Спілка хмелярів та пивоварів" становить 66 осіб, що згідно зі статтею 19 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні" середньооблікова чисельності штатних працівників, яким у відповідності до чинного законодавства встановлена інвалідність повинна складати - 3 особи.

Однак, відповідачем не дотримано вимоги вищевказаного Закону, оскільки на підприємстві кількість штатних працівників, яким у відповідності до чинного законодавства встановлено інвалідність складає 2 особи.

Позивач вказує, що у зв'язку з невиконання встановленого нормативу СТОВ "Спілка хмелярів та пивоварів" необхідно сплатити адміністративно-господарські санкції у розмірі 31778,79 грн., а також розмір пені у сумі 1112,30 грн. за несплату адміністративно-господарських санкцій.

Позивач вважає, що сформована вимога стосовно сплати санкцій є виправданою у правовому сенсі, а розмір заборгованості підтверджується відповідним розрахунком.

У зв'язку з ухиленням від сплати суми заборгованості за порушення вимог чинного законодавства, позивач звернувсь до суду з вимогою про стягнення з ДП "Укррічпорт" коштів в загальній сумі 32891,09 грн. на користь Фонду соціального захисту інвалідів.

Постановою Житомирського окружного адміністративного суду від 10 червня 2015 року, залишеною без змін ухвалою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 28 липня 2015 року, у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

У своїй касаційній скарзі Фонд соціального захисту інвалідів, посилаючись на порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, просить скасувати їх рішення та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення з таких підстав.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що відповідно до звіту про зайнятість та працевлаштування інвалідів за 2014 рік, середньооблікова кількість штатних працівників облікового складу СТОВ "Спілка хмелярів та пивоварів" становить 66 осіб, з них середньооблікова кількість штатних працівників, яким відповідно до чинного законодавства встановлено інвалідність - 2 особи.

Кількість інвалідів штатних працівників, які повинні працювати на робочих місцях, створених відповідно до вимог статті 19 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні" - 3 особи. Таким чином, на підприємстві в наявності одне робоче місце, яке незайняте інвалідом.

Відмовляючи у позові, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем вжито всі заходи задля працевлаштування штатних працівників, яким встановлено інвалідність.

Зазначена позиція була підтримана і Житомирським апеляційним адміністративним судом, який переглянув постанову суду першої інстанції та залишив її без змін.

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України зазначені висновки судів вважає вірними та такими, що зроблені на підставі правильно застосованих норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до пункту 1 Положення про Фонд соціального захисту інвалідів, затвердженого наказом Міністерства соціальної політики України № 129 від 14 квітня 2011 року, Фонд соціального захисту інвалідів є бюджетною установою, діяльність якої спрямовується, координується та контролюється Міністерством соціальної політики України.

Приписами пункту 5 вищевказаного Положення сформовано основні завдання Фонду соціального захисту інвалідів, які, насамперед, полягають в:

- організації прийому звітів про зайнятість та працевлаштування інвалідів, зарахування кількості робочих місць для працевлаштування інвалідів до нормативу таких робочих місць, їх аналізу та перевірки правильності в них розрахунків; збору сум адміністративно-господарських санкцій та пені за невиконання підприємствами, установами, організаціями, у тому числі підприємствами, організаціями громадських організацій інвалідів, фізичними особами, які використовують найману працю, нормативу робочих місць для працевлаштування інвалідів;

- обліку зазначених сум адміністративно-господарських санкцій та пені і використання шляхом надання фінансової допомоги, цільової позики, дотацій на створення спеціальних робочих місць для працевлаштування інвалідів, забезпечення функціонування всеукраїнських, державних, міжрегіональних центрів професійної реабілітації інвалідів і державних центрів соціальної реабілітації дітей-інвалідів, фінансування заходів, спрямованих на фізкультурно-спортивну реабілітацію інвалідів, фінансування витрат на професійну підготовку, підвищення кваліфікації та перепідготовку інвалідів та інші заходи, визначені законом;

- обліку заборгованості зі сплати сум адміністративно-господарських санкцій і пені, які нараховані підприємствам, установам, організаціям, у тому числі підприємствам, організаціям громадських організацій інвалідів, фізичним особам, які використовують найману працю;

- веденні претензійно-позовної роботи у судах різних інстанцій.

Законом України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні" визначено основи соціальної захищеності інвалідів в Україні і гарантує їм рівні з усіма іншими громадянами можливості для участі в економічній, політичній і соціальній сферах життя суспільства, створення необхідних умов, які дають

можливість інвалідам ефективно реалізувати права та свободи людини і громадянина та вести повноцінний спосіб життя згідно з індивідуальними можливостями, здібностями та інтересами.

В силу статті 19 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні" для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій інвалідів, фізичних осіб, які використовують найману працю, установлюється норматив робочих місць для працевлаштування інвалідів у розмірі чотирьох відсотків середньооблікової чисельності штатних працівників облікового складу за рік, а якщо працює від 8 до 25 осіб - у кількості одного робочого місця.

Відповідно до статті 20 вищезазначеного Закону підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій інвалідів, фізичні особи, які використовують найману працю, де середньооблікова чисельність працюючих інвалідів менша, ніж установлено нормативом, передбаченим статтею 19 цього Закону, щороку сплачують відповідним відділенням Фонду соціального захисту інвалідів адміністративно-господарські санкції, сума яких визначається в розмірі середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, установі, організації, у тому числі підприємстві, організації громадських організацій інвалідів, фізичної особи, яка використовує найману працю, за кожне робоче місце, призначене для працевлаштування інваліда і не зайняте інвалідом. Для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій інвалідів, фізичних осіб, на яких працює від 8 до 15 осіб, розмір адміністративно-господарських санкцій за робоче місце, призначене для працевлаштування інваліда і не зайняте інвалідом, визначається в розмірі половини середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, в установі, організації, у тому числі підприємстві, організації громадських організацій інвалідів, у фізичної особи, яка використовує найману працю.

Порушення термінів сплати адміністративно-господарських санкцій тягне за собою нарахування пені. Пеня обчислюється, виходячи з 120 відсотків річних облікової ставки Національного банку України, що діяла на момент сплати, нарахованої на повну суму недоїмки за весь її строк.

Сплату адміністративно-господарських санкцій і пені підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій інвалідів, фізичні особи, які використовують найману працю, проводять відповідно до закону за рахунок прибутку, який залишається в їх розпорядженні після сплати всіх податків і зборів (обов'язкових платежів).

Адміністративно-господарські санкції розраховуються та сплачуються підприємствами, установами, організаціями, у тому числі підприємствами, організаціями громадських організацій інвалідів, фізичними особами, зазначеними в частині першій цієї статті, самостійно в строк до 15 квітня року, наступного за роком, в якому відбулося порушення нормативу, встановленого частиною першою статті 19 цього Закону.

З матеріалів справи вбачається, що відповідачем протягом 2014 року подавалась до Чуднівського районного центру зайнятості інформація стосовно наявності вакансії агронома-землевода, що підтверджується відповідними звітами № 14 від 24 січня 2014 року, № 68 від 24 лютого 2014 року, № 352 від 27 березня 2014 року, № 419 від 23 квітня 2014 року, № 445 від 23 травня 2014 року, № 477 від 24 червня 2014 року, № 514 від 23 липня 2014 року, № 527 від 26 серпня 2014 року, № 555 від 26 вересня 2014 року, № 578/1 від 23 жовтня 2015 року, № 593 від 26 листопада 2014 року, № 1125 від 23 грудня 2014 року.

За результатами невиїзної перевірки стану виконання статей 19 та 20 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні" працівниками Фонду соціального захисту інвалідів встановлено, що відповідно до звіту про зайнятість та працевлаштування інвалідів за 2014 рік, середньооблікова кількість штатних працівників облікового складу СТОВ "Спілка хмелярів та пивоварів" становить 66 осіб, з них середньооблікова кількість штатних працівників, яким відповідно до чинного законодавства встановлено інвалідність - 2 осіб.

Однак, кількість інвалідів штатних працівників, які повинні працювати на робочих місцях, створених відповідно до вимог статті 19 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні" повинна становити 3 особи.

З матеріалів справи вбачається, що у 2008 році відповідач надавав центру зайнятості інформацію про наявність вакансій, складені за формою № 3-ПН, в яких повідомляв про кількість вільних робочих місць для працевлаштування інвалідів, а саме: копії звітів станом на 29 травня 2008оку, 22 липня 2008 pоку, 20 серпня 2008оку, 20 жовтня 2008 pоку разом з відмітками центру зайнятості.

Разом з цим, в матеріалах справи міститься довідка № 161 від 03 червня 2015 року видана Чуднівським районним центром зайнятості, яка свідчить про подання СТОВ "Спілка хмелярів та пивоварів" щомісячної звітності за формою № 3-ПН "Інформація про попит на робочу силу (вакансії)", проте особи з інвалідністю з числа безробітних для працевлаштування у СТОВ "Спілка хмелярів та пивоварів" не направлялись у зв'язку з відсутністю на обліку відповідних посаді кандидатур.

З огляду на наведене, колегія суддів Вищого адміністративного суду України приходить до висновку, що відповідачем дотримано вимоги законодавства стосовно визначення відповідним наказом нормативу робочих місць для працевлаштування інвалідів та вжито всіх необхідних від підприємства заходів для виконання нормативу з метою працевлаштування осіб, яким встановлено у відповідності до законодавства інвалідність.

Враховуючи зазначені обставини справи, колегія суддів Вищого адміністративного суду України вважає, що часткова незайнятість робочих місць, призначених для працевлаштування інвалідів виникла не з вини відповідача.

Відповідно до частини першої статті 224 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

З огляду на викладене, висновки судів попередніх інстанцій є правильними, обґрунтованими, відповідають нормам матеріального та процесуального права, підстави для скасування чи зміни оскаржуваних судових рішень відсутні.

Доводи, які містяться в касаційній скарзі, висновків судів та обставин справи не спростовують.

Керуючись статтями 222-224, 231, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу Житомирського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів залишити без задоволення.

Постанову Житомирського окружного адміністративного суду від 10 червня 2015 року та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 28 липня 2015 року у цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії сторонам у справі та оскарженню не підлягає.

Головуючий М.І. Смокович

Судді М.О. Сорока

Т.А. Чумаченко