Справа № 803/1849/14
Суддя: Яворський Іван Олександрович
Дата ухвалення: 2015-11-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 листопада 2015 року Справа № 876/10406/14

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді-доповідача Яворського І.О.,

суддів: Кухтея Р.В., Носа С.П.

за участі секретаря судового засідання Сідельник Г.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційною скаргою Державної фінансової інспекції у Волинській області на постанову Волинського окружного адміністративного суду від 20 жовтня 2014 року по справі за позовом Державної фінансової інспекції у Волинській області до Луцької районної державної адміністрації про зобов'язання виконати вимоги,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач, Державна фінансова інспекція у Волинській області в вересні 2014 року звернулася з позовом в суд до Луцької районної державної адміністрації та просила виконати пункти 6,7,9 вимоги від 02.07.2014 року №03-080-14-14/4929.

В обґрунтування своїх вимог позивач вказує на те, що ДФІ у Волинській області проведено ревізію фінансово-господарської діяльності Луцької РДА за період з 01.01.2010 року по 01.04.2014 року, якою виявлено окремі фінансові порушення та встановлено розмір збитків заподіяних державі чи об'єкту контролю, викладені в акті ревізії від 30.05.2014 року № 080-23/20.

Постановою Волинського окружного адміністративного суду від 20 жовтня 2014 року в справі №803/1849/14 в задоволенні адміністративного позову було відмовлено.

Не погодившись із зазначеним судовим рішенням Державною фінансовою інспекцією у Волинській області подано апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Волинського окружного адміністративного суду від 20 жовтня 2014 року в справі №803/1849/14 та прийняти нову постанову про задоволення позову.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги, апелянт, посилається на неповне дослідження матеріалів та з'ясування обставин справи, неправильне застосування норм матеріального права.

Сторони по справі в судове засідання не з'явились, а тому згідно ч.1 ст.41 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін. При цьому колегія суддів виходить з наступних міркувань.

Судом першої інстанції встановлено, що ДФІ у Волинській області проведена ревізія фінансово-господарської діяльності Луцької РДА за період з 01.01.2010 року по 01.04.2014 року, якою виявлено окремі фінансові порушення, викладені в акті ревізії від 30.05.2014 року № 080-23/20.

За результатами ревізії, ДФІ у Волинській області направлено Луцькій РДА лист-вимогу № 03-080-14-14/4929 від 02.07.2014 року «Про усунення порушень законодавства з питань дотримання фінансово-бюджетної дисципліни», якою, зокрема, вимагалося: усунути порушення щодо розрахунків з КП «Луцьке» із завищеної вартості комунальних та інших послуг в сумі 51 949,94 грн., відшкодовані кошти спрямувати в дохід бюджету (пункт 6), усунути порушення щодо неотримання доходів від використання кухонного майна сторонніми особами внаслідок не оформлення договорів оренди в сумі 2 288,76 грн., відшкодовані кошти спрямувати в дохід державного бюджету (пункт 7), усунути порушення щодо оплати підрядним організаціям завищеної вартості ремонтних робіт з капітального ремонту внутрішньогосподарської мережі на території Луцького району - ТзОВ «Стир-Агробуд» в сумі 987,00 грн., відшкодовані кошти спрямувати в дохід державного бюджету (пункт 9).

Згідно з Положенням про Державну фінансову інспекцію України, затвердженим Указом Президента України від 23 квітня 2011 року № 499/2011 (далі - Положення про Держфінінспекцію, Держфінінспекція відповідно), зазначена інспекція є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра фінансів України, входить до системи органів виконавчої влади і забезпечує реалізацію державної політики у сфері державного фінансового контролю.

Держфінінспекція відповідно до покладених на неї завдань вживає в установленому порядку заходів до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства та притягнення до відповідальності винних осіб, а саме: вимагає від керівників та інших службових осіб підконтрольних установ усунення виявлених порушень законодавства; звертається до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів (підпункт 4 пункту 4 Положення про Держфінінспекцію).

Відповідно до пункту 6 зазначеного Положення Держфінінспекція для виконання покладених на неї завдань має право в установленому порядку, зокрема, пред'являти керівникам та іншим особам підприємств, установ та організацій, що контролюються, обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства; при виявленні збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, визначати їх розмір згідно з методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України.

Також Положенням про Держфінінспекцію установлено, що у разі, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів, Держфінінспекція має право звернутися до суду в інтересах держави.

Зазначені норми кореспондуються з положеннями пункту 7 статті 10 Закону України від 26 січня 1993 року № 2939-ХІІ «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні» (далі - Закон № 2939-ХІІ), згідно з якими державній контрольно-ревізійній службі надано право пред'являти керівникам та іншим службовим особам підконтрольних установ, що ревізуються, вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства з питань збереження і використання державної власності та фінансів, вилучати в судовому порядку до бюджету виявлені ревізіями приховані і занижені валютні та інші платежі, ставити перед відповідними органами питання про припинення бюджетного фінансування і кредитування, якщо отримані підприємствами, установами та організаціями кошти і позички використовуються з порушенням чинного законодавства.

Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що органу державного фінансового контролю надано можливість здійснювати контроль за використанням коштів державного і місцевого бюджетів та у разі виявлення порушень законодавства пред'являти обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення таких правопорушень.

При виявленні збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, орган державного фінансового контролю має право визначати їх розмір згідно з методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України, та звернутися до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів.

Вимога органу державного фінансового контролю спрямована на корегування роботи підконтрольної організації та приведення її у відповідність із вимогами законодавства і у цій частині вона є обов'язковою до виконання. Що стосується відшкодування виявлених збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, то про їх наявність може бути зазначено у вимозі, але вони не можуть бути примусово стягнуті шляхом вимоги. Такі збитки відшкодовуються у добровільному порядку або шляхом звернення до суду з відповідним позовом.

На підставі наведеного колегія суддів дійшла висновку про наявність в органу державного фінансового контролю права пред'являти вимогу про усунення порушень, виявлених у ході перевірки підконтрольних установ, яка обов'язкова до виконання лише в частині усунення допущених порушень законодавства і за допомогою якої неможливо примусово відшкодувати виявлені в ході перевірки збитки.

У порядку адміністративного судочинства може бути оскаржене лише таке рішення, яке породжує безпосередньо права чи обов'язки для позивача.

У справі, яка розглядається, Інспекція пред'явила вимоги, які вказують на виявлені збитки, їхній розмір та їх не відшкодування.

Зважаючи на те, що збитки відшкодовуються у судовому порядку за позовом органу державного фінансового контролю, правильність їх обчислення перевіряє суд, який розглядає цей позов.

Вказана правова позиція щодо застосування зазначених норм матеріального права вже була висловлена колегією суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України у постановах від 15 квітня, 13 травня та 18 вересня 2014 року (справи №№ 21-40а14, 21-89а14, 21-332а14 відповідно).

Таким чином, судом першої інстанції прийнято рішення відповідно до норм матеріального та процесуального права, а тому таке підлягає залишенню в силі.

Керуючись ч.3 ст.160, ст.195, ст.196, п.1 ч.1 ст.198, ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.206, ст.254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Державної фінансової інспекції у Волинській області залишити без задоволення, а постанову Волинського окружного адміністративного суду від 20 жовтня 2014 року в справі №803/1849/14 - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили, а у разі складення ухвали в повному обсязі, відповідно до ч.3 ст. 160 КАС України - з дня складення ухвали в повному обсязі.

Головуючий суддя-доповідач І.О. Яворський

Судді Р.В. Кухтей

С.П. Нос

Повний текст виготовлено 10.11.2015 року