Справа № 12908/11/2070
Суддя: Волошин Д.А.
Дата ухвалення: 2011-11-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

14 листопада 2011 р. № 2-а- 12908/11/2070

Харківський окружний адміністративний суд у складі :

головуючого судді - Волошина Д.А.

за участю секретаря судового засідання Боклаг А.С.

представників : позивача ОСОБА_1, відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду справу за адміністративним позовом Чугуївської об'єднаної державної податкової інспекції Харківської області до Товариства з обмеженою відповідальністю "Малинівський склозавод" про зобов'язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

До Харківського окружного адміністративного суду звернувся позивач, Чугуївська об'єднана державна податкова інспекція Харківської області, з адміністративним позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Малинівський склозавод", в якому просить суд, відкоригувати від'ємне значення об'єкта оподаткування або інших показників податкової звітності у результаті застосування звичайних цін, а саме зменшення рядка 26 залишку від'ємного значення, який після бюджетного відшкодування включається до складу податкового кредиту наступного податкового періоду у сумі 17118,0 грн. за період з 01.01.2011р. по 28.02.2011р.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивачем проведена позапланова невиїзна перевірка ТОВ «Малинівський склозавод» в частині правомірності нарахування податкового кредиту за період з 01.01.2011 по 28.02.2011 та складено акт перевірки № 467/2311/32858847 від 02.06.2011р. Перевіркою встановлено порушення:п.198.2, п.198.3 ст.198 Податкового кодексу України в результаті зменшено ряд.22.2 зарахування відємного значення різниці поточного звітного періоду до складу податкового кредиту наступного звітного періоду на суму 31037,0 грн. та зменшено ряд. 26 залишку відємного значення, який після бюджетного відшкодування включається до складу податкового кредиту наступного податкового періоду у сумі 17118,0 грн. Таким чином за результатами перевірки винесено податкове повідомлення рішення на зменшення залишку відємного значення який після бюджетного відшкодування відноситься до складу податкового кредиту на суму 17118,0 грн. та застосовано фінансову санкцію у розмірі 1 грн. Відповідно до п. п. 20.1.38 п. 20.1 ст. 20 ПК України податкові органи наділені правом звертатися до суду з позовом про нарахування та сплату податкових зобов'язань, коригування відємного значення об'єкта оподаткування або інших показників податкової звітності у результаті застосування звичайних цін.

Відповідач, проти позовних вимог заперечував, зазначивши, що вимоги п.п. 198.2 ПК України не порушувалися, як само и вимоги п. 198.3 ПК України, який визначає, що податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку протягом такого звітного періоду, оскільки чинним законодавством встановлено ряд обов'язкових вимог до застосування «звичайних цін», який під час перевірки підприємства податковим органом дотриманий не був. Крім того, відповідач зазначив, що таке саме порушення податкового законодавства в частині визначення цін на сировину, придбану нашим підприємством у ТОВ «Кварц постач» і застосування звичайних цін до неї вже встановлювалося і застосовувалося контролюючим органом під час планової виїзної перевірки ТОВ «Малинівський склозавод» за 2009 р. і було оскаржене ТОВ «Малинівський склозавод» в адміністративному суді, внаслідок чого таке застосування звичайних цін» до сировини, що була придбана ТОВ "Малинівський склозавод" у ТОВ «Кварц постач», яке знайшло своє відображення в акті перевірки, було визнане неправомірним і рішення суду з цього приводу набуло чинності, за таких обставин позивач, вважає позовні вимоги Чугуївської ОДПІ не обґрунтованими.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити з підстав, зазначених у позовній заяві.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти позову з підстав викладених у запереченні на позов.

Суд, заслухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, встановив такі обставини.

Підпунктом 20.1.38 п.20.1 ст.20 Податкового кодексу України передбачено, що органи державної податкової служби мають право звертатися до суду щодо нарахування та сплати податкових зобов'язань, коригування від'ємного значення об'єкта оподаткування або інших показників податкової звітності у результаті застосування звичайних цін.

Отже, позов подано субєктом владних повноважень на реалізацію законодавчо наданої управлінської функції, а відтак, спір по справі підлягає розгляду та вирішенню в порядку адміністративного судочинства.

Чугуївською об'єднаною державною податковою інспекцією Харківської області була проведена позапланова невиїзна перевірка ТОВ «Малинівський склозавод» в частині правомірності нарахування податкового кредиту за період з 01.01.2011 по 28.02.2011., про що складено акт № 467/2311/32858847 від 02.06.2011р.

В ході перевірки встановлено порушення п.198.2, п.198.3 ст.198 Податкового кодексу України в результаті зменшено ряд.22.2 зарахування відємного значення різниці поточного звітного періоду до складу податкового кредиту наступного звітного періоду на суму 31037,0 грн. та зменшено ряд. 26 залишку відємного значення, який після бюджетного відшкодування включається до складу податкового кредиту наступного податкового періоду у сумі 17118,0 грн.

На підставі висновків акту перевірки Чугуївською об'єднаною державною податковою інспекцією Харківської області було винесено податкове повідомлення-рішення № від 15.06.2011р., яким позивачу було зменшено суму від'ємного значення податку на додану вартість за січень 2011р. в розмірі 17118,00 грн., а також були застосовані штрафні санкції в розмірі 1,00 грн.

Відповідачем було оскаржено податкове повідомлення-рішення до Державної податкової адміністрації в Харківській області. У рішенні ДПА у Харківській області від 21.07.2011 року №13064/7/25-203 зазначено, що податкове повідомлення-рішення № від 15.06.2011р. (прийняте із застосуванням звичайних цін) вважається відкликаним. ДПА у Харківській області зобов'язала Чугуївську ОДПІ звернутися до суду з позовом про зменшення розміру від'ємного значення та заявленої до відшкодування суми податку на додану вартість із застосуванням звичайних цін.

Перевіряючи вказані висновки позивача, відображені в акті перевірки № 467/2311/32858847 від 02.06.2011р, на відповідність вимогам діючого законодавства та фактичних обставинам справи, суд виходить з наступного.

Між ТОВ «Малинівський склозавод» (як постачальником) та ТОВ «Кварц постач» укладено договір поставки №1 від 19.11.2007 року. За договором поставки ТОВ «Малинівський склозавод» придбав у ТОВ «Кварц постач» пісок кварцовий сухий насипом. Договір поставки №1 від 19.11.2007 укладено у селищі Старовірівка Шевченківського району Харківської області. Згідно п. 3.1 договору продукція поставляється автотранспортом, покупця на умовах ЕХW c. Старовірівка згідно правил Інкотермс - 2000. Згідно п. 4.3 договору перевезення продукції автотранспортом здійснюється за рахунок покупця (ТОВ «Малинівський склозавод»). Відповідно до пп. 4.2, 4.3, 4.4 остаточна ціна цього Договору визначається шляхом підсумовування вартості партій продукції, зазначеної у заявках Покупця, згідно специфікаціям до даного Договору, які є невід'ємною його частиною. Перевезення Продукції автотранспортом здійснюється за рахунок покупця. Оплата за продукцію здійснюється в українських гривнях банківським переказом згідно виставленого Постачальником рахунку з відстрочкою платежу 10 календарних днів після дати відвантаження. Згідно специфікацій №5-СП від 27.09.2010 р., №6-СП від 27.01.2011р. було передбачено поставку піску кварцового марки (ПК-030-3 ДСТУ Б. В. 2.7.-131:2007, ПК-020-3 ДСТУ Б. В. 2.7.-131:2007) на умовах відстрочки платежу на строк в 21 банківський день.

Згідно з актом про результати перевірки № 467/2311/32858847 від 02.06.2011р. ТОВ Малинівський склозавод придбано сировину за економічно необґрунтованими цінами, внаслідок чого зроблений висновок про порушення п.п. 198.2, 198.3 ст. 198 ПК України за період з 01.02.2011р. по 28.02.2011р. завищено базу оподаткування операції з поставки товарів (послуг) з податку на додану вартість в сумі 240774 грн. та зайво віднесено до складу податкового кредиту суму податку на додану вартість у загальній сумі 48154,8 грн. у т.ч. за січень 2011р. у сумі 17 118,0 грн. та за лютий 2011р. у сумі 31037,0 грн.

Відповідно до п.198.3 ст.198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Відповідно до ст.8 підрозділу 10 розділу 20 Перехідних положень Податкового кодексу України до вступу в дію ст. 39 (яка набирає чинності з 1 січня 2013 року) цього Кодексу застосовується п.1.20 ст.1 Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств" № 334/94-ВР від 28.12.1994 .

Відповідно до п.п. 1.20.1 п. 1.20 ст. 1 Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств" № 334/94-ВР від 28.12.1994 року якщо цим пунктом не встановлено інше, звичайною вважається ціна товарів (робіт, послуг), визначена сторонами договору. Якщо не доведене зворотне, вважається, що така звичайна ціна відповідає рівню справедливих ринкових цін. Справедлива ринкова ціна - це ціна, за якою товари (роботи, послуги) передаються іншому власнику за умови, що продавець бажає передати такі товари (роботи, послуги), а покупець бажає їх отримати за відсутності будь-якого примусу, обидві сторони є взаємно незалежними юридично та фактично, володіють достатньою інформацією про такі товари (роботи, послуги), а також ціни, які склалися на ринку ідентичних (а за їх відсутності - однорідних) товарів (робіт, послуг).

Підпунктом 1.20.10 п.1.20 ст.1 Закону України Про оподаткування прибутку підприємств встановлено, що донарахування податкових зобов'язань платника податку податковим органом внаслідок визначення звичайних цін здійснюється за процедурою, встановленою законом для нарахування податкових зобов'язань за непрямими методами, а для платників податку, визнаних природними монополістами згідно із законом, - також відповідно до принципів регулювання цін, встановлених таким законом. Податковий орган має право застосувати звичайні ціни для визначення бази оподаткування у випадках, передбачених законом, незалежно від виду господарської операції, що здійснюється платником цього податку, або податкового статусу іншої сторони такої операції.

Відповідно до п.п.1.20.8 п.1.20 ст.1 Закону України Про оподаткування прибутку підприємств, обов'язок доведення того, що ціна договору не відповідає рівню звичайної ціни у випадках, визначених цим Законом, покладається на податковий орган у порядку, встановленому законом. При проведенні перевірки платника податку податковий орган має право надати запит, а платник податку зобов'язаний обґрунтувати рівень договірних цін або послатися на норми абзацу першого підпункту 1.20.1 цього пункту.

Судом встановлено, що при проведенні перевірки позивачем до відповідача запит щодо обґрунтування рівня договірних цін на товари, які були придбані у ТОВ «Кварц постач», не направлявся. Представник позивача послався на те, що у ході планової перевірки за період з 01.01.2010р.-31.12.2010р. (акт № 313/2310/32858847 від 15.04.2011р.) до ТОВ «Малинівський склозавод» Чугуївська ОДПІ зверталась з запитом про застосування звичайної ціни, а саме запит Чугуївської ОДПІ № 2409/10/23-030 від 28.03.2011 та відповідь ТОВ «Малинівський склозавод» №256 від 08.04.2011р.

Отже фактичні обставини справи свідчать, що в ході даної перевірки позивач не скористався своїм правом щодо направлення запиту на адресу підприємства про обґрунтування рівня звичайної ціни.

Вирішуючи спір, суд зважає також і на положення п.п.1.20.2 п.1.20 ст.1 Закону України Про оподаткування прибутку підприємств, згідно з яким для визначення звичайної ціни товару (робіт, послуг) використовується інформація про укладені на момент продажу такого товару (роботи, послуги) договори з ідентичними (однорідними) товарами (роботами, послугами) у співставних умовах. Зокрема, враховуються такі умови договорів, як кількість (обсяг) товарів (наприклад, обсяг товарної партії), строки виконання зобов'язань, умови платежів, звичайних для такої операції, а також інші об'єктивні умови, що можуть вплинути на ціну. При цьому умови договорів на ринку ідентичних (у разі їх відсутності - однорідних) товарів (робіт, послуг) визнаються співставними, якщо відмінність між такими умовами суттєво не впливає на ціну, або може бути економічно обґрунтована. При цьому враховуються звичайні при укладанні угод між непов'язаними особами надбавки чи знижки до ціни.

Підпунктами 1.20.3 -1.20.5 пункту 1.20 статті 1 Закону України Про оподаткування прибутку підприємств встановлені особливі правила визначення звичайної ціни для окремих видів продажу товарів, робіт і послуг.

В усіх інших випадках субєкт господарювання, встановлюючи договірну ціну, має враховувати рівень звичайних цін, визначений відповідно (але не виключно) до методу співставних цін, який міститься у підпункті 1.20.2 зазначеного Закону.

Для визначення звичайної ціни товарів (робіт, послуг) на підставі методу співставних цін використовується інформація про укладені підприємством на момент продажу такого товару договори з ідентичними або однорідними товарами у спів ставних умовах.

При цьому умови договорів на ринку ідентичних (а в разі їх відсутності однорідних) товарів визнаються співставними, якщо відмінність між такими умовами суттєво не впливає на ціну або може бути економічно обґрунтована.

Визначення звичайної ціни, тобто обґрунтування відповідності застосовуваних підприємством цін рівню справедливої ринкової ціни, починається з визначення товару, його основних характеристик для співставлення.

Субєкт господарювання може самостійно вибирати коло договорів, умови яких він вважає співставними (з належною аргументацією, що ґрунтується на властивостях товару, умовах продажу, ситуації на ринку тощо).

Відповідно до п.п. 1.20.6. ст. 1 Закону України Про оподаткування прибутку підприємств у разі коли на відповідному ринку товарів (робіт, послуг) не здійснюються операції з ідентичними (у разі їх відсутності - однорідними) товарами (роботами, послугами), або якщо неможливо визначити їх ціну через відсутність або недоступність відповідної інформації, звичайною ціною вважається ціна договору.

Оцінивши зібрані по справі докази за правилами ст.71, 86 КАС України, суд приходить до висновку, що відповідачем не подано до суду фактичних даних та доказів, які б переконливо показували наявність співставних умов, відсутність наміру продавця передати товар, а покупця прийняти товар за ціною визначеною в договорі, наявності будь якого примусу при виконанні договору, юридичної або фактичної залежності обох сторін, необізнаності сторін договору щодо інформації про ціни, що склались на ринку таких товарів.

Так, податковим органом під час проведення перевірки не був взятий до уваги той факт, що ТОВ Кварц-постач згідно з умовами договору і додаткових угод до нього постачав на адресу позивача пісок кварцовий на умовах відстрочки платежу на строк в 21 банківський день, про що, зокрема, зазначено у специфікації №5-СП від 27.09.2010 р., №6-СП від 27.01.2011 р., а умови постачання піску ТОВ ВКФ Старк, яке є розробником карєру іншим підприємствам, податковим органом не зясовувались, з чого слідує, що податковим органом під час перевірки не встановлювався рівень справедливих ринкових цін, а також не досліджувалися умови інших договорів поставки піску кварцового, які б були обєктивно співставними.

Крім того, згідно з листом ТОВ ВКФ Старк за №18 від 12.01.2009 ТОВ ВКФ Старк відмовилось укласти з позивачем договір постачання сировини на умовах відстрочення розрахунку і за цінами, що були прийнятними для позивача, зазначивши, що в разі надання відстрочки, збереження стандартної відпускної ціни неможливо, вартість піску буде збільшена в залежності від тривалості надання відстрочки по оплаті товару.

Як вбачається з видаткових накладних № КП-0000005 від 05.01.2011 р., № КП-0000006 від 05.01.2011 р., № КП-0000022 від 14.01.2011 р., № КП-0000050 від 21.01.2011 р., № КП-0000049 від 21.01.2011 р., № КП-0000081 від 28.01.2011 р., № КП-0000043 від 07.02.2011 р., № КП-0000042 від 07.02.2011 р., № КП-0000092 від 20.02.2011 р., № КП-0000091 від 20.02.2011 р., № КП-0000102 від 24.02.2011 р., № КП-0000101 від 24.02.2011 р., № КП-0000113 від 27.02.2011 р. № КП-0000112 від 26.02.2011 р., які підтверджують факт поставки піску кварцового сухого (марки ПК-030-3 ДСТУ Б В.2.7-131:2007); копії сертифікатів якості № 211 від 07.02.2011 р., № 446 від 20.02.2011 р., № 494 від 24.02.2011р. ТОВ Кварц-постач в період з 01.01.2011р. по 28.02.2011р. поставлявся пісок кварцовий сухий насипом (марки ПК-030-3 ДСТУ Б В.2.7-131:2007) однак як вбачається з запиту Чугуївської об'єднаної державної податкової інспекції Харківської області до Купянської ОДПІ від 14.04.2011 року позивач просив надати інформацію, щодо відпускних цін ТОВ ВКФ «Старк» на продаж піску кварцового марки ВС-030-В ГОСТ 22551-77 та марки ВС-020-В ГОСТ 22551-77. Купянська ОДПІ листом №800/7/23-212 від 30.05.2011 року повідомила, що ціна на пісок сухий становить 102 грн. без ПДВ за 1 т.

З паспорту радіаційної якості сировини і будівельного матеріалу від 13.01.2011 року виданого Купянською районною санітарно-епідеміологічною станцією вбачається що пісок кварцовий ДСТУ Б В.2.7-131:2007 який поставлявся ТОВ «Кварц постач» та пісок кварцовий ГОСТ 22551-77 на який було зроблено запит відрізняються за своїм хімічним складом.

З дослідженого в судовому засіданні розрахунку звичайної ціни, зробленого позивачем в акті перевірки, суд приходить до висновку, що позивачем при визначенні звичайної ціни не враховані умови договору поставки №1 від 19.11.2007 року між ТОВ «Малинівський склозавод» та ТОВ «Кварц постач» а саме, відстрочка платежу на строк в 21 банківський день, обсяг постачання товару, також пісок кварцовий ГОСТ 22551-77 ціна на який бралась для співставлення з ціною піску поставленого ТОВ «Кварц постач» інший ніж той який поставлявся контрагентом, а саме пісок кварцовий ДСТУ Б.В. 2.7-131:2007.Також позивачем не надано пояснень щодо інших об'єктивних та співставних умов, що могли вплинути на ціну зокрема, строки виконання зобов'язань, обсяги постачання товару, умови платежів.

Оглянувши зміст акту перевірки № 467/2311/32858847 від 02.06.2011р., суд відзначає, що в зазначеному документі податковим органом не наведено жодних фактичних даних, які б засвідчували співставність умов господарських операцій з поставки піску кварцового на адресу ТОВ «Малинівський склозавод» та поставки товару іншим підприємствам. Так, при проведенні перевірки та складанні згаданого акту, ДПІ не досліджувались ані питання кількості (обсягу) товарів за правочинами, що були вчинені при поставці товару, ані питання строків виконання зобов'язань за цими правочинами, ані питання умов платежів, ані будь-які інші об'єктивні умови, що можуть вплинути на ціну товару.

Окрім того, оглянувши лист Купянської ОДПІ № 800/7/23-212 від 30.05.2011р., суд відмічає, що його зміст не містить викладення жодної з перелічених законодавцем в п.п.1.20.2 п.1.20 ст.1 Закону України Про оподаткування прибутку підприємств обставин (параметрів), котрі визначають співставність умов.

За таких обставин, суд доходить до висновку про те, що судження ДПІ, згідно з яким у спірних правовідносинах звичайною ціною є ціна поставки піску кварцового від ТОВ «Кварц постач» до ТОВ «Малинівський склозавод» (102 грн. за одну тону), зроблено субєктом владних повноважень без дотримання вимог ч.3 ст.2 КАС України.

Окрім того, суд зазначає, що правомірність визначення цін на сировину, придбану за договором поставки №1 від 19.11.2007 року ТОВ «Малинівський склозавод» та ТОВ «Кварц постач» Товариством з обмеженою відповідальністю "Малинівський склозавод" у ТОВ «Кварц постач» і застосування звичайних цін до неї у 2009 році встановлено рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 20.12.2010 року по справі № 2а-11700/10/2070 яке набрало законної сили.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особам, щодо якої встановлено ці обставини.

Відповідно до ч.1 ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Статтею 86 КАС України передбачено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні (ч.1 ст.86); ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили (ч.2 ст.86); суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності (ч.3 ст.86).

Оцінивши наявні у справі документи, суд зазначає, що в ході судового розгляду субєкт владних повноважень не довів обґрунтованості заявленої вимоги, не подав до суду належних та допустимих доказів наявності умов, що свідчать про завищення звичайної ціни ТОВ "Малинівський склозавод" при придбанні піску кварцового у постачальника ТОВ «Кварц постач».

Згідно з ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

За таких обставин у суду відсутні підстави для задоволення позовних вимог про зобовязання Товариства з обмеженою відповідальністю "Малинівський склозавод" відкоригувати від'ємне значення об'єкта оподаткування або інших показників податкової звітності у результаті застосування звичайних цін, а саме зменшення рядка 26 залишку від'ємного значення, який після бюджетного відшкодування включається до складу податкового кредиту наступного податкового періоду у сумі 17118,0 грн. за період з 01.01.2011р. по 28.02.2011р.

Таким чином, із врахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку, що у задоволенні адміністративного позову необхідно відмовити у повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 7-11, 71, 160-163, 167, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов Чугуївської об'єднаної державної податкової інспекції Харківської області до Товариства з обмеженою відповідальністю "Малинівський склозавод" про зобов'язання вчинити певні дії залишити без задоволення.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення протягом десяти днів з дня її проголошення, у разі застосування судом частини третьої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного проваджені або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови складено 18 листопада 2011 року.

Суддя Волошин Д.А.