Суддя: Ємельянова В.І.
Дата ухвалення: 2015-11-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"04" листопада 2015 р. К/800/64823/14

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

Ємельянової В.І.

Рецебуринського Ю.Й., Стародуба О.П.,

розглянувши у письмовому провадженні касаційну скаргу Управління соціальної політики Тернопільської міської ради на постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 26 листопада 2014 року по справі № 819/1825/13-а

за позовом Управління соціальної політики Тернопільської міської ради

до ОСОБА_4

про стягнення надміру виплачених коштів,

В С Т А Н О В И В:

У липні 2013 року Управління соціальної політики Тернопільської міської ради звернулось до суду з позовом до ОСОБА_4 про стягнення надміру виплачених коштів.

Постановою Тернопільського окружного адміністративного суду від 30 липня 2013 року позов задоволено.

Стягнуто з відповідача надміру виплачені кошти державної соціальної допомоги малозабезпеченій сім'ї у розмірі 1803 грн.

Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 26 листопада 2014 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нову постанову, якою у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням, Управління соціальної політики Тернопільської міської ради подало касаційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду апеляційної інстанції скасувати, а постанову Тернопільського окружного адміністративного суду від 30 липня 2013 року залишити в силі.

Перевіривши правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального і процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, доводи касаційної скарги, суд касаційної інстанції вважає, що скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що відповідно до заяви ОСОБА_4 від 1 лютого 2012 року позивачем призначена державна соціальна допомога як малозабезпеченій сім'ї, яка виплачувалася в період з 1 лютого 2012 року по 21 липня 2012 року.

Під час перевірки достовірності та повноти інформації про доходи і майновий стан встановлено, що ОСОБА_4 подала не повну інформацію про свої доходи, а саме не надала інформацію про дохід від продажу рухомого майна за жовтень-грудень 2011 році на загальну суму 1803 грн.

Відповідача було повідомлено про необхідність повернути кошти в сумі 1803 грн., проте в добровільному порядку ОСОБА_4 їх не повернула.

Вважаючи, що такі дії безпосередньо заподіюють шкоду державним інтересам, впливають на забезпечення виконання соціальних програм і призводять до збитків державного бюджету, Управління соціальної політики Тернопільської міської ради звернулось до суду із позовом про стягнення надмірно нарахованих і виплачених коштів соціальної допомоги.

Суд касаційної інстанції зазначає, що відповідно до частини четвертої статті 50 Кодексу адміністративного судочинства України, іноземці чи особи без громадянства, їх об'єднання, юридичні особи, які не є суб'єктами владних повноважень, можуть бути відповідачами лише за адміністративним позовом суб'єкта владних повноважень: 1) про тимчасову заборону (зупинення) окремих видів або всієї діяльності об'єднання громадян; 2) про примусовий розпуск (ліквідацію) об'єднання громадян; 3) про примусове видворення іноземця чи особи без громадянства з України; 4) про обмеження щодо реалізації права на мирні зібрання (збори, мітинги, походи, демонстрації тощо); 5) в інших випадках, встановлених законом.

У зазначеній нормі процесуального права наведено вичерпний перелік випадків, за наявності яких фізичні чи юридичні особи можуть бути відповідачами в адміністративному процесі за позовами суб'єктів владних повноважень.

Пунктом 5 частини четвертої статті 50 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в інших випадках, встановлених законом, фізичні чи юридичні особи можуть бути відповідачами у адміністративній справі за позовом суб'єктів владних повноважень.

Разом з цим позивач не вказав закон, у якому зазначено про можливість звернення суб'єкта владних повноважень з таким адміністративним позовом до фізичної особи, а перелічені у пунктах 1 - 4 цієї норми випадки, коли особа може бути відповідачем у адміністративній справі за позовом суб'єкта владних повноважень, до предмета спору у справі, що розглядається, не відносяться.

Відповідно до статті 177 Цивільного кодексу України гроші є об'єктами цивільних прав.

Отримавши державну соціальну допомогу, що надається малозабезпеченим сім'ям, ОСОБА_4 набула право власності на неї, та їй як власниці цих грошей належать права і обов'язки щодо володіння, користування та розпорядження ними.

Таким чином, оскільки у справі, що розглядається, спір виник щодо правомірності набуття відповідачем права власності на виплачену Управлінням соціальної політики Тернопільської міської ради соціальну допомогу та стягнення з неї 1803 грн., як з недобросовісного набувача, то цей спір має приватно-правовий, а не публічний характер. А відтак, враховуючи положення частини 1 статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України, його вирішення не належить до юрисдикції адміністративних судів.

Отже, заявлені позовні вимоги мають розглядатися місцевим загальним судом в порядку цивільного судочинства.

Оскільки у справі, що розглядається, суди помилково прийняли до свого провадження і розглянули справу, яка не відноситься до юрисдикції адміністративних судів, ухвалені в цій справі судові рішення підлягають скасуванню із закриттям провадження в ній.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду України від 22 вересня 2015 року №21-2209а15 та від 22 вересня 2015 року у справі №П/811/3781/14.

Відповідно до частини 1 статті 228 Кодексу адміністративного судочинства України, суд касаційної інстанції скасовує судові рішення в касаційному порядку і закриває провадження у справі з підстав, встановлених статтею 157 цього Кодексу.

Згідно пункту 1 частини 1 статті 157 Кодексу адміністративного судочинства України суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Враховуючи вищевикладене, постанова Тернопільського окружного адміністративного суду від 30 липня 2013 року та постанова Львівського апеляційного адміністративного суду від 26 листопада 2014 року підлягають скасуванню, а провадження у справі підлягає закриттю.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 157, ст. ст. 220, 222, п. 7 ч. 1 ст. 223, 228, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В:

Касаційну скаргу Управління соціальної політики Тернопільської міської ради задовольнити частково.

Постанову Тернопільського окружного адміністративного суду від 30 липня 2013 року та постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 26 листопада 2014 року скасувати.

Провадження у справі за позовом Управління соціальної політики Тернопільської міської ради до ОСОБА_4 про стягнення надміру виплачених коштів закрити.

Роз'яснити позивачу право на звернення до суду в порядку цивільного судочинства.

Ухвала набирає законної сили протягом п'яти днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі і оскарженню не підлягає, крім як з підстав, у строк та в порядку, визначеними статтею 237 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий Ємельянова В.І.

Судді Рецебуринський Ю.Й.

Стародуб О.П.