Справа № 808/3726/15
Суддя: Татаринов Дмитро Вікторович
Дата ухвалення: 2015-10-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 жовтня 2015 року о 10 год. 27 хв.Справа № 808/3726/15 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Татаринова Д.В., при секретарі судового засідання Білоусі А.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду адміністративну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Електрометалургійний завод «Дніпроспецсталь» ім. А.М. Кузьміна до Запорізької митниці ДФС про визнання протиправними та скасування картки відмови та рішення про визначення митної вартості,

за участю:

представника позивача - не з'явився;

представника відповідача - Проценко Ю.В.

(довіреність № 30/23/08-70-10-01 від 26.11.14), -

ВСТАНОВИВ:

08 липня 2015 року до Запорізького окружного адміністративного суду (далі - суд) надійшов адміністративний позов від Публічного акціонерного товариства «Електрометалургійний завод «Дніпроспецсталь» ім. А.М. Кузьміна (далі - позивач) до Запорізької митниці ДФС (далі - відповідач), в якому позивач просить визнати протиправними та скасувати Рішення Запорізької митниці ДФС про коригування митної вартості товарів за шостим методом № 112030000/2015/000030/1 від 17 лютого 2015 року, та Картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № 112030000/2015/00037 від 17 лютого 2015 року за ВМД № 112030000/2015/001991.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач вважає протиправним рішення щодо коригування митної вартості товарів за шостим методом, та, відповідно, картку відмови у митному оформленні товару, оскільки вважає, що ним були подані всі необхідні документи для визначення митної вартості за першим методом, у зв'язку з чим вважає прийняті відповідачем рішення протиправними, просить їх скасувати.

Представник позивача у судове засідання не прибув, 28 жовтня 2015 року через канцелярію суду подав клопотання в якому просить суд розглянути адміністративну справу без участі представника Публічного акціонерного товариства «Електрометалургійний завод «Дніпроспецсталь» ім. А.М. Кузьміна.

Представник відповідача проти позову заперечив із підстав, викладених у письмових запереченнях та просив в задоволенні позовних вимог відмовити.

Відповідно до заперечень відповідач позов не визнає в повному обсязі, вважає дії Запорізької митниці правомірними, а позовні вимоги необґрунтованими та безпідставними.

Відповідно до частини 6 статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України. Якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Згідно з частиною 1 статті 41 Кодексу адміністративного судочинства України суд під час судового розгляду адміністративної справи здійснює повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу. У разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши матеріали справи суд встановив наступні обставини.

Судом встановлено, що 24 квітня 2014 року між Публічним акціонерним товариством «Електрометалургійний завод «Дніпроспецсталь» ім. А.М. Кузьміна (покупець) і «INTERCOMMODITIES SA» (виробник - продавець) Парадизо-Лугано, Швейцарія, укладено контракт №2014/MOULDS, відповідно до умов якого продавець продає, а покупець купує виливниці (товар), кількість, якість, ціна, вартість, строки та умови поставки якого визначаються у специфікаціях.

Продавець продає товар на умовах DAP Запоріжжя у відповідності до Інкотермс в редакції 2010 року.

Для проведення митного оформлення поставленого за зазначеним контрактом товару, позивачем до митного органу 12 лютого 2015 року подана вантажна митна декларація №112030000/2015/001991.

Відповідно до даної ВМД платежі з ввізного мита повинні становити - 231038,81 грн., що відображено в гр. 47 «Нарахування мита та митних платежів декларації».

Для підтвердження заявленої митної вартості декларантом надані:

- зовнішньоекономічний контракт №2014/MOULDS від 24 квітня 2014 року;

- специфікацію №4 від 06 жовтня 2014 року;

- лист №213-1955 від 10 листопада 2014 року;

- лист №11/2743 від 26 травня 2014 року;

- комерційний інвойс №ІМ-15-001 від 12 січня 2015 року, ProForma INVOICE: 43.204,43.205, DELIVERY-NOTE №28.789, сертифікат відповідності, CMR, експертна декларація №MRN 14DE65Е7;

- комерційний інвойс №ІМ-15-002 від 12 січня 2015 року ProForma INVOICE: 43.206,43.207, DELIVERY-NOTE №28.790, сертифікат відповідності, CMR, експертна декларація №MRN 14DE37Е7;

- комерційний інвойс №ІМ-15-003 від 13 січня 2015 року ProForma INVOICE: 43.215,43.216 DELIVERY-NOTE №28.794, сертифікат відповідності, CMR, експертна декларація №MRN 14DE51Е0;

- комерційний інвойс №ІМ-15-004 від 14 січня 2015 року ProForma INVOICE: 43.222,43.223 DELIVERY-NOTE №28.798, сертифікат відповідності, CMR, експертна декларація №MRN 14DE32Е0;

- комерційний інвойс №ІМ-15-005 від 14 січня 2015 року ProForma INVOICE: 43.224,43.255 DELIVERY-NOTE №28.799, сертифікат відповідності, CMR, експертна декларація №MRN 14DE13Е3;

- комерційний інвойс №ІМ-15-006 від 15 січня 2015 року ProForma INVOICE: 43.234,43.235 DELIVERY-NOTE №28.802, сертифікат відповідності, CMR, експертна декларація №MRN 14DE5E6;

- комерційний інвойс №ІМ-15-007 від 15 січня 2015 року ProForma INVOICE: 43.236.43.237. DELIVERY-NOTE №28.803, сертифікат відповідності, CMR, експертна декларація №MRN 14DE77E8.

Також разом з ВМД позивачем була подана декларація митної вартості товару ф. ДМВ-1, в якій митна вартість товару визначена позивачем згідно зі статтями 57, 58 МКУ, тобто - за ціною угоди щодо товарів, які імпортуються.

Під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товару «Виливниці», заявленого до митного оформлення за ВМД від 12 лютого 2015 року №112030000/2015/001991, митним органом перевірено подані позивачем документи для підтвердження заявленої митної вартості товарів і відомості, що необхідні для здійснення митного контролю, та у зв'язку із наявними у них розбіжностями, відповідності до частини 3 статті 53 Митного кодексу України у позивача витребувані додаткові документи для підтвердження митної вартості товару, а саме:

- договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів,митна вартість яких декларується;

- рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних послуг із виконанням умов договору;

- рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом)

- виписку з бухгалтерської документації.

Так на виконання вимог митного органу позивачем до Запорізької митниці ДФС додатково надано:

- у якості договору з третіми особами при поданні митної декларації був наданий Заказ 60-0949/14 від 23 вересня 2015 року між INTERCOMMODITIES SA» та виробником «Lintorfer Eisengiesserei GmbH»

- у якості каталогів, прейскурантів (прайс-листів) виробника товару в пакті до митного оформлення було надано Калькуляцію вартості виливниць від 11 листопада 2014 року, надана виробником «Lintorfer Eisengiesserei GmbH». Крім того надано пояснення, що прайс-листів компанія немає оскільки виливниці є специфічним товаром, який виробляється за індивідуальними кресленнями, унікальність якого підтверджена листом компанії виробника від 11 листопада 2014 року, який було надано в пакеті документів для митного оформлення, і не може мати узагальненої ціни;

- у якості документу який підтверджує митну вартість товару в пакеті документів для митного оформлення були надано акт експертизи № ОИ-669 від 10 листопада 2014 року спеціалізованої експертної організації Запорізька Торгово-промислова палата.

Незважаючи на додатково надані документи та відповідні пояснення 17 лютого 2015 року митним прийнято рішення №112030000/2015/000030/1 про коригування митної вартості товару за шостим методом та у зв'язку з цим 17 лютого 2015 року видано Картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № 112030000/2015/00037 за поданою ВМД №112030000/2015/001991.

17 лютого 2015 року позивач подав митному органу звернення про випуск товару у вільний обіг за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю товару визначеною декларантом, та забезпечення сплати різниці між сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною декларантом, та сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною митним органом, шляхом надання гарантій відповідно до розділу X Кодексу, у зв'язку з незгодою з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів.

17 лютого 2015 року позивач подав митному органу нову митну декларацію №112030000/2015/000526, яку прийнято до митного оформлення

Платежі за ВМД №112030000/2015/002238 ввізного мита склали 286939,49грн.

Таким чином, за декларацією №112030000/2015/002238 в результаті застосування митним органом шостого методу визначення митної вартості товару переплата з ввізного мита склала - 49704,14 грн.

08 травня 2015 року у зв'язку з незгодою з рішенням №112030000/2015/000030/1 від 17 лютого 2014 року про визначення митної вартості товару, ПАТ «Дніпроспецсталь» листом №171-134, у гарантійний строк, передбачений частинами 7,8 статті 55 МКУ, звернулось до Запорізької митниці з вимогами скасувати вказане рішення та повернути (вивільнити) надану фінансову гарантію, надавши копії плат. дор. №673 на суму 88185,76 Євро, №709 від 05 травня 2015 року на суму 36852,24 Євро, №715 від 06 травня 2015 року на суму 35000,00 Євро.

15 травня 2015 року листом № 469/1108-70-25-02 Запорізька митниця відмовила позивачу в скасуванні вказаного рішення та повернення (вивільнення) наданої фінансової гарантії.

29 травня 2015 року ПАТ «Дніпроспецсталь» листом №171/1-241 повідомило Запорізьку митницю, що у зв'язку з відмовою митниці про перегляд та скасування про коригування митної вартості сума наданої фінансової гарантії (грошова застава) перерахована до Держбюджету.

Не погодившись із рішенням, карткою відмови та діями Запорізької митниці ДФС щодо відмови у митному оформлені товару за ціною угоди, Публічне акціонерне товариство «Електрометалургійний завод «Дніпроспецсталь» ім. А.М. Кузьміна оскаржило їх до суду.

Дослідивши письмові пояснення представників сторін, дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до наступних висновків.

Надаючи правову оцінку оскаржуваним рішенням відповідача суд виходить з приписів частини 3 статті 2 КАС України, відповідно до яких, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють: чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії): безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частини 1 статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Згідно частини 1 статті 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до частини 2 статті 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Враховуючи викладене, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з огляду на наступне.

Спірні правовідносини між позивачем та відповідачем з питання митного оформлення товарів, які переміщуються через митний кордон України, регламентуються Митним кодексом України від 13 березня 2012 року №4495-VI (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, далі - МК України).

Відповідно до статті 49 Митного кодексу України митна вартість товарів - це вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Статтею 50 Митного кодексу України визначено, що відомості про митну вартість товарів використовуються для 1) нарахування митних платежів; 2) застосування інших заходів державного регулювання зовнішньоекономічної діяльності України; 3) ведення митної статистики; 4) розрахунку податкового зобов'язання, визначеного за результатами документальної перевірки.

Частиною 1 статті 51 Митного кодексу України встановлено, що митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Відповідно до частини 2 статті 52 Митного кодексу України декларант який заявляє митну вартість товару зобов'язаний подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об'єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.

Стаття 57 Митного кодексу України передбачає, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України, здійснюється шляхом застосування таких методів:

1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції);

2) другорядні:

а) за ціною договору щодо ідентичних товарів;

б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів;

в) на основі віднімання вартості;

г) на основі додавання вартості (обчислена вартість);

ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Якщо основний метод не може бути використаний, застосовується послідовно кожний із перелічених у частині першій цієї статті методів. При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу. Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на прохання декларанта або уповноваженої ним особи.

Таким чином, митні органи мають виключну компетенцію в питаннях перевірки та контролю правильності обчислення декларантом митної вартості. Однак, дискреційні повноваження митних органів мають законодавчі обмеження у випадках незгоди із задекларованою митною вартістю. До таких, зокрема, належать процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору підстав для визначення митної вартості та обов'язок послідовного вибору методів (від першого до шостого) визначення митної вартості товарів.

Як встановлено з матеріалів справи, при декларуванні товару позивач визначив його митну вартість виходячи саме з ціни угоди, що підлягала сплаті згідно до умов контракту, специфікацій, виставлених інвойсів та інших документів постачальника.

Згідно з частиною 1 статтею 53 Митного кодексу України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, згідно з частиною 2 зазначеної статті є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п'ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Також, відповідно до частин 1-3 статті 55 Митного кодексу України, Рішення про коригування заявленої митної вартості товарів , які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Прийняте органом доходів і зборів письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: 1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; 2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; 3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана органом доходів і зборів; 4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування; 5) інформацію про: а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються:

у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною органом доходів і зборів; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу Х цього Кодексу в розмірі, визначеному органом доходів і зборів відповідно до частини сьомої цієї статті; б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості до органу вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду.

Форма рішення про коригування митної вартості товарів встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Разом з тим, відповідно до вимог статті 57 Митного кодексу України, основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Якщо основний метод не може бути використаний, застосовується послідовно кожний із перелічених у частині першій цієї статті методів. При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу. Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на прохання декларанта або уповноваженої ним особи.

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, рішення відповідача про коригування митної вартості товарів у пункті 33 «Обставини прийняття Рішення та джерела інформації, що використовувалися митним органом для визначення митної вартості» мотивоване тим, що заявлена декларантом митна вартість не може бути визнана, оскільки надані документи містять розбіжності.

Проте з цього приводу суд зазначає, що позивачем на запит митного органу щодо надання додаткових документів надано:

- у якості договору з третіми особами при поданні митної декларації був наданий Заказ 60-0949/14 від 23 вересня 2015 року між INTERCOMMODITIES SA» та виробником «Lintorfer Eisengiesserei GmbH»

- у якості каталогів, прейскурантів (прайс-листів) виробника товару в пакті до митного оформлення було надано Калькуляцію вартості виливниць від 11 листопада 2014 року, надана виробником «Lintorfer Eisengiesserei GmbH». Крім того надано пояснення, що прайс-листів компанія немає оскільки виливниці є специфічним товаром, який виробляється за індивідуальними кресленнями, унікальність якого підтверджена листом компанії виробника від 11 листопада 2014 року, який було надано в пакеті документів для митного оформлення, і не може мати узагальненої ціни;

- у якості документу який підтверджує митну вартість товару в пакеті документів для митного оформлення були надано акт експертизи № ОИ-669 від 10 листопада 2014 року спеціалізованої експертної організації Запорізька Торгово-промислова палата.

У зв'язку з викладеним суд дійшов висновку, що позивачем було подано всі необхідні та належні документи, які дозволяли визначити митну вартість товару за методом оцінки за ціною угоди щодо товарів (метод 1).

При цьому, відповідно до частини 3 статті 53 Митного кодексу України, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи:

1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Також згідно з частиною 6 вищевказаної статті, декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару.

Таким чином, відмовляючи в митному оформленні товару за першим методом, митний орган послався на неподання позивачем усіх додатково витребуваних документів, що не відповідає обставинам справи, оскільки позивачем відповідно до вищенаведених приписів Митного кодексу України надавались відповідні документи, що підтверджують митну вартість, а у випадку об'єктивної неможливості та відсутності цих документів - письмові пояснення причин їх ненадання.

Як вже зазначалось вище, судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 17 лютого 2015 року декларантом ПАТ «Електрометалургійний завод «Дніпроспецсталь» ім. А.М. Кузьміна надана відповідь (з додатковими документами) на запит митного органу стосовно витребування додаткових документів, в якій надані пояснення з приводу запитуваних та наданих документів.

З урахуванням викладених обставин справи, суд приходить до висновку, що на вимогу митного органу та згідно Податкового кодексу України, щодо поставки «Виливниці» позивачем надані обґрунтовані пояснення з підстав не надання витребуваних документів, у зв'язку з чим вважає, що ПАТ «Електрометалургійний завод «Дніпроспецсталь» ім. А.М. Кузьміна на вимогу Запорізької митниці надані всі документи, можливість надання яких об'єктивно існувала у позивача на час витребування митницею.

Відповідно до статті 57 Митного кодексу України, у разі відсутності даних, що підтверджують правильність визначення заявленої декларантом митної вартості товарів, або за наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей митний орган може самостійно визначити митну вартість товарів, що декларуються послідовно застосовуючи методи визначення митної вартості, встановлені цим Кодексом, на підставі наявних у нього відомостей, у тому числі цінової інформації щодо ідентичних чи подібних (аналогічних) товарів.

За змістом статті 57 Митного кодексу України, якщо митна вартість не може бути визначена за методом 1 згідно з положеннями статті 58 цього Кодексу, проводиться процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору підстав для визначення митної вартості відповідно до вимог статей 59 і 60 цього Кодексу. У разі неможливості визначення митної вартості товарів, які імпортуються в Україну, відповідно до вимог статей 59 і 60 цього Кодексу за основу може братися або ціна, за якою оцінювані ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов'язаному з продавцем покупцю відповідно до вимог статті 62, або обчислена відповідно до вимог статті 63 цього Кодексу вартість товарів.

При цьому, кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

Так, у рішенні про коригування митної вартості товарів від 17 лютого 2015 року №112030000/2015/000030/1 зазначено, що заявлена декларантом митна вартість не може бути визнана, оскільки декларантом заявлені не повні відомості про митну вартість товару, декларант відмовився від надання додаткових документів, що підтверджують митну вартість. Також зазначено, що митна вартість товару, що імпортується, визначається із застосуванням резервного методу згідно із наявною у митного органу інформації щодо раніше визначених митних вартостей за методом 1-6 (з розрахунку 1,33 EUR/кг), та органом доходів і зборів прийнято рішення про визначення митної вартості товару за резервним методом (МД №112030000/2014/014277 від 15серпня 2014 року та №112030000/2014/19519 від 31 жовтня 2014 року).

При визначені митної вартості застосована наявна у митного органу інформація щодо вартості товару та застосовано метод № 6.

Разом з цим, як встановлено судом, митна вартість товару за МД №112030000/2014/014277 від 15 серпня 2014 року та №112030000/2014/19519 від 31 жовтня 2014 року, на які послався митний орган при прийнятті оскаржуваного рішення, також була визначена відповідачем Запорізькою митницею Міндоходів за шостим методом, про що зазначено у графі 31 таких декларацій та підтверджується наданими відповідачем копіями Рішень про коригування митної вартості товарів №112030000/20143/000175/2 від 15 серпня 2014 року та №112030000/2014/000238/1 від 31 жовтня 2014 року.

При цьому, прийняті відповідачем Рішення про коригування митної вартості товарів №112030000/20143/000175/2 від 15 серпня 2014 року та №112030000/2014/000238/1 від 31 жовтня 2014 року оскаржуються позивачем в судовому порядку, що підтверджується доказами наданими позивачем.

Зважаючи на все вищевикладене суд дійшов висновку, що відповідачем не надано переконливих доказів, які підтверджують правомірність прийняття оскаржуваного рішення щодо коригування митної вартості.

З дій відповідача та прийнятих рішень не встановлено наявність потреби витребування у позивача даних, що підтверджують правильність визначення заявленої декларантом митної вартості товару, наявність виникнення у нього об'єктивних обставин та обґрунтованих сумнівів щодо достовірності поданих декларантом відомостей про митну вартість товару та/або неправильності обрання позивачем методу визначення та обчислення митної вартості товару.

Згідно з частиною 12 статті 264 Митного кодексу України у разі відмови у прийнятті митної декларації посадовою особою митного органу заповнюється картка відмови у прийнятті митної декларації за формою, встановленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері фінансів. Один примірник зазначеної картки невідкладно вручається (надсилається) декларанту або уповноваженій ним особі. Інформація про відмову у прийнятті для оформлення електронної митної декларації надсилається декларанту електронним повідомленням, засвідченим електронним цифровим підписом посадової особи митного органу.

З урахуванням викладеного суд дійшов висновку, що при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості митним органом не дотримано процедуру визначення митної вартості імпортованого товару та його митного оформлення відповідно до вимог митного законодавства, при митному оформленні товару позивачем до митного органу надані всі необхідні документи для визначення митної вартості товару, у зв'язку з чим Рішення Запорізької митниці ДФС про коригування митної вартості товарів за шостим методом № 112030000/2015/000030/1 від 17 лютого 2015 року, та Картка відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № 112030000/2015/00037 від 17 лютого 2015 року за ВМД № 112030000/2015/001991 - прийняті необґрунтовано, всупереч вимог діючого законодавства, а відтак позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до частини 1 статті 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи вищезазначене, та керуючись статтями 2, 4, 7 - 12, 14, 86, 158 - 163 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов Публічного акціонерного товариства «Електрометалургійний завод «Дніпроспецсталь» ім. А.М. Кузьміна до Запорізької митниці ДФС про визнання протиправними та скасування картки відмови та рішення про визначення митної вартості - задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати Рішення Запорізької митниці ДФС про коригування митної вартості товарів за шостим методом № 112030000/2015/000030/1 від 17 лютого 2015 року.

Визнати протиправною та скасувати Картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № 112030000/2015/00037 від 17 лютого 2015 року за ВМД № 112030000/2015/001991.

Судові витрати у розмірі 182,70 грн. (сто вісімдесят дві гривні 70 копійок) стягнути з Запорізької митниці ДФС на користь Публічного акціонерного товариства «Електрометалургійний завод «Дніпроспецсталь» ім. А.М. Кузьміна.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлені строки. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 КАС України, або прийняття постанови у письмовому провадженні - з дня отримання копії постанови, апеляційної скарги, з подачею її копії відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя Д.В. Татаринов