Справа № 2а-1870/4736/11
Суддя: Водолажська Н.С.
Дата ухвалення: 2015-11-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський апеляційний адміністративний суд
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 листопада 2015 р.Справа № 2а-1870/4736/11

Головуючий 1 інстанції: Шаповал М.М.

Доповідач: Водолажська Н.С.

Колегія суддів у складі:

Головуючий суддя Водолажська Н.С.,

Суддя Калиновський В.А., Суддя Бенедик А.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Сумського окружного адміністративного суду від 25.09.2015р. по справі № 2а-1870/4736/11

за позовом ОСОБА_1

до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Сумській області, Державної судової адміністрації України

про зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, ОСОБА_1, звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом, в якому просив: зобов'язати ДСА України та ТУ ДСА в Сумській області надавати йому щомісячно на паперовому носії дані про величину виплачуваного йому утримання та дані про величину відрахувань з нього; зобов'язати ДСА України та ТУ ДСА в Сумській області проводити йому виплату щомісячного грошового утримання без стягнення із нього податку з 01.01.11 р.

Постановою Сумського окружного адміністративного суду від 28.07.11 р. по справі № 2а-1870/4736/11, залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 02.11.11 р., у задоволенні позовних вимог відмовлено. Ухвалою Вищого адміністративного суду від 05.02.15 р. постанова Сумського окружного адміністративного суду від 28.07.11 р. та ухвала Харківського апеляційного адміністративного суду від 02.11.11 р. були скасовані, а справа направлена на новий судовий розгляду до суду першої інстанції.

При новому судовому розгляді постановою Сумського окружного адміністративного суду від 25.09.15 р. по справі № 2а-1870/4736/11 у задоволенні позовних вимог було відмовлено.

Позивач не погодився з рішенням суду першої інстанції та подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Сумського окружного адміністративного суду від 25.09.15 р. по справі № 2а-1870/4736/11 як незаконну та задовольнити позовні вимоги в частині визнання дій відповідачів неправомірними та стягнути на його користь поштові витрати, посилаючись на доводи, викладені в апеляційній скарзі.

Відповідачі письмові заперечення на апеляційну скаргу не подали.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши постанову суду першої інстанції, дослідивши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач працює на посаді судді в Конотопському міськрайонному суді Сумської області (а.с. 4). З копії наказу № 56-б від 12.05.08 р. (а.с. 18) слідує, що позивачу, судді, який має право на відставку та продовжує працювати на посаді судді, встановлено щомісячне грошове утримання в розмірі 90% заробітної плати.

Підставою для звернення позивача до суду першої інстанції слугувала та обставина, що ОСОБА_1 стало відомо, що в червні 2011 р. із його утримання з січня 2011 р. почали утримувати податки за ставкою 15-17% без надання пояснень. При цьому про величину таких виплат не надається ніякої інформації на відміну від величини виплати заробітної плати.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції у своєму рішенні зазначив, що з копій податкових розрахунків сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку (форма № 1ДФ) за 4 квартал 2012 р. (а.с. 104-107) випливає, що сума нарахованого податку позивачу, яка підлягала утриманню, складає 6199,23 грн., а сума перерахованого до ДПІ у м. Сумах 4096,77 грн. У грудні 2012 р. позивачу було повернуто 2102,46 грн. та за 1 квартал 2013 р. (а.с.108-111) сума нарахованого податку позивачу, яка підлягала утриманню, складає 8129,99 грн., а сума перерахованого до ДПІ у м. Сумах - 2411,09 грн. Разом з тим, протягом січня - березня 2013 р. позивачу було повернуто 5718,90 грн., що підтверджується розрахунковими листами за 4 квартал 2012 р. та 1 квартал 2013 р. (а.с. 112 - 113). Також в рішенні суду першої інстанції вказано, що з копії розрахункових листів за грудень 2012 р., січень - березень 2013 р. (а.с.112-113) слідує, що позивачу було повернуто суми податку, сплаченого ТУ ДСА в Сумській області до відповідного бюджету з його утримання за вказаний період, в загальному розмірі 7821,36 грн.

В своєму рішенні суд першої інстанції також зазначив, що позовні вимоги позивача щодо зобов'язання відповідача щомісячно надавати на паперовому носії дані про величину виплачуваного утримання та відрахування з нього податку не підлягають задоволенню, оскільки позивач жодним чином не довів, що відповідачем ? ТУ ДСА в Сумській області, відмовлено йому в наданні таких розрахунків на паперовому носієві. Крім того, предметом розгляду справи можуть бути дії/бездіяльність, що порушили право позивача та які вже мали місце, а не ті, що можливо будуть мати місце у майбутньому, а можливо їх і не буде. Тобто, вимога позивача ґрунтується на припущенні щодо можливе порушенні його права в майбутньому з боку ТУ ДСА в Сумській області і жодним чином не підтверджена, а тому предметом розгляду бути не може.

З тих же підстав суд визнав, що й позовна вимога щодо зобов'язання відповідачів надавати йому щомісячно на паперовому носії дані про величину виплачуваного утримання та дані про величину відрахувань з нього та зобов'язання відповідачів проводити позивачу виплату щомісячного грошового утримання без стягнення з нього податку з 01.01.2011 р. також задоволенню не підлягають.

В доводах апеляційної скарги позивач по справі зазначив, що суть спору зводилась до того, що органи судової адміністрації незаконно стягували податки із його утримання і не подавали про це відповідної інформації. Постановою Сумського окружного адміністративного суду від 25.09.15 р. у задоволенні вимог позивача було відмовлено на тій підставі, що ніякого утримання суддям уже не виплачується, а стягнені з утримання податки були повернуті. Крім цього суд вказав, що позивач не довів, що відповідачі відмовили йому в наданні інформації щодо такого утримання і податків із них на паперовому носії. На підставі цього, позивач вважає, що постанова суду першої інстанції є незаконною в цій частині, оскільки за твердженням позивача, саме відповідачі повинні були доказувати правомірність своїх дій.

Також в доводах апеляційної скарги позивач по справі вказав, що відповідачі повернули йому незаконно утримані податки і ніхто цього не оспорює, але щоб це відбулося, позивачу довелося пройти довгою дорогою (слід розуміти період часу, протягом якого розглядалася дана справа судом першої, апеляційної та касаційної інстанцій, починаючи з 08.07.11 р.), оскільки в рішенні Сумського окружного адміністративного суду від 28.07.11 р., коли ще не було ніякого роз'яснення Конституційного суду України по цьому питанню (слід розуміти по питанню, що стосується предмету спору), позивачу було повністю відмовлено у задоволенні вимог і суд, підтримуючи позицію відповідачів, вказав, що податки стягнуті правильно. В свою чергу, в новому судовому рішенні (слід розуміти в постанові Сумського окружного адміністративного суду від 25.09.15 р.) суд жодним словом не вказав, що дії відповідачів були незаконними, що суперечить самій природі адміністративного суду, адже він утворювався саме для захисту прав людини. Тому суд повинен був визнати незаконними дії відповідачів в цьому плані, що на думку позивача, стимулювало б відповідачів ставати на захист суддів в майбутньому, адже ці органи для цього і створювалися.

На підставі наведених вище доводів апеляційної скарги позивач стверджує, що суд першої інстанції зобов'язаний був згідно із вимогами КАС України вийти за межі позовних вимог і в такий спосіб захистити права позивача. При цьому апелянт зазначив, що вказане формулювання рішення суду не дає йому можливості відшкодувати поштові витрати, які на сьогоднішній день вартують 12,0 грн. на кожне відправлення.

Колегія суддів зазначає, що відповідно ч. 1 ст. 195 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції може вийти за межі доводів апеляційної скарги в разі встановлення під час апеляційного провадження порушень, допущених судом першої інстанції, які призвели до неправильного вирішення справи.

Переглядаючи оспорюване позивачем рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, колегія суддів зазначає, що на думку апелянта суд першої інстанції повинен був вийти за межі позовних вимог та визнати незаконними дії відповідачів щодо стягнення із щомісячного грошового утримання податку з 01.01.11 р. При цьому, позивач не заперечує того факту, що на момент розгляду справи в суді першої інстанції всі суми податку, що були стягнути з його щомісячного грошового утримання, були йому повернуті.

Положеннями ч. 2 ст. 11 КАС України визначено, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

З наведеної вище норми права вбачається, що суд може виходити за межі позовних вимог лише у випадку, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять. При цьому, встановлення можливості суду виходити за межі позовних вимог є правом суду, а не його обов'язком у разі, коли відсутня необхідність застосування наведеної вище норми.

Оскільки в даному випадку позивачу до моменту розгляду справи в суді першої інстанції вже були повернуті всі стягнені з нього суми податку, то визнання дій відповідачів незаконними не призвело б до повного захисту прав позивача. Крім того, колегія суддів зазначає, що твердження позивача про те, що визнання незаконними дій відповідачів в межах даної справи стимулювало б останніх ставати на захист суддів (яких саме суддів позивач по справі не зазначив) в майбутньому є безпідставним, оскільки позивач не є представником суддів та не може стверджувати, що їх права будуть в майбутньому порушені з боку відповідачів по даній справі. Крім того, відповідно ч. 1 ст. 6 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Таким чином, особа може звернутися за захистом своїх прав, свобод чи інтересів, які, на її думку, порушені існуючою дією, бездіяльністю чи рішенням, що свідчить про те, що суд не може визнавати незаконними дії відповідачів лише у зв'язку із судженням позивача про можливе їх порушення відповідачами у майбутньому.

З урахуванням положень наведеної вище норми права суд першої інстанції правомірно відмовив позивачу у задоволенні позовних вимог в частині зобов'язання відповідача щомісячно надавати на паперовому носії дані про величину виплачуваного утримання та відрахування з нього податку, оскільки позивач жодним чином не довів, що відповідачем - ТУ ДСА в Сумській області, відмовлено йому в наданні таких розрахунків на паперовому носієві або того, що такі розрахунки не будуть надаватися позивачеві у майбутньому.

Також колегія суддів вважає за доцільне зауважити, що відповідно ч. 1 ст. 137 КАС України позивач може протягом всього часу судового розгляду збільшити або зменшити розмір позовних вимог, подавши письмову заяву, яка приєднується до справи. До початку судового розгляду справи по суті позивач може змінити підставу або предмет адміністративного позову, подавши письмову заяву, яка приєднується до справи. Враховуючи положення наведеної вище норми права, колегія суддів зазначає, що позивач мав право подати до суду першої інстанції заяву про збільшення позовних вимог шляхом визнання незаконними дій відповідачів. Разом з тим, позивач наданим йому правом не скористався.

Колегія суддів також вважає за доцільне зауважити, що в апеляційній скарзі позивач просив суд апеляційної інстанції скасувати постанову Сумського окружного адміністративного суду від 25.09.15 р. по справі № 2а-1870/4736/11, як незаконну та задовольнити позовні вимоги в частині визнання дій відповідачів неправомірними та стягнути на користь позивача поштові витрати. Разом з тим, зі змісту позовної заяви не вбачається того, що при зверненні до суду першої інстанції заявлялися вимоги про визнання неправомірними дій відповідачів та про стягнення поштових витрат.

В свою чергу, положеннями ч. 4 ст. 195 КАС України визначено, що суд апеляційної інстанції не може розглядати позовні вимоги, що не були заявлені в суді першої інстанції.

При цьому, колегія суддів зазначає, що відповідно ч. 1 ст. 87 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Положеннями ч. 3 цієї статті визначено, що до витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать: 1) витрати на правову допомогу; 2) витрати сторін та їхніх представників, що пов'язані із прибуттям до суду; 3) витрати, пов'язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів та проведенням судових експертиз; 4) витрати, пов'язані з проведенням огляду доказів на місці та вчиненням інших дій, необхідних для розгляду справи.

З наведеного слідує, що поштові витрати не є витратами, пов'язаними з розглядом справи в розумінні ст. 87 КАС України, а тому такі витрати не можуть стягуватися на користь позивача по справі.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, оскільки доводи апеляційної скарги його не спростовують.

Зважаючи на те, що постанова Сумського окружного адміністративного суду від 25.09.15 р. по справі № 2а-1870/4736/11 прийнята з дотриманням вимог чинного законодавства, колегія суддів не виявила підстав для її скасування.

Керуючись ст. ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 209, 254 КАС України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Сумського окружного адміністративного суду від 25.09.15 р. по справі № 2а-1870/4736/11 - залишити без задоволення.

Постанову Сумського окружного адміністративного суду від 25.09.15 р. по справі № 2а-1870/4736/11 за позовом ОСОБА_1 до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Сумській області, Державної судової адміністрації України про зобов'язання вчинити дії - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили негайно з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України шляхом подання касаційної скарги протягом двадцяти днів з моменту виготовлення повного тексту.

Головуючий суддя (підпис)Водолажська Н.С.
Судді(підпис) (підпис) Калиновський В.А. Бенедик А.П.

Повний текст ухвали виготовлений та підписаний 12.11.2015 року.