Справа № 2а-0770/2900/11
Суддя: Левицька Наталія Георгіївна
Дата ухвалення: 2015-11-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.11.2015р. Справа № 876/4003/13

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

Головуючого судді Левицької Н.Г.,

судді Обрізка І.М.,

судді Сапіги В.П.,

за участю секретаря судового засідання Гелецького П.В.,

за участю представників:

апелянта (відповідача у справі): не з'явився

позивача у справі: не з'явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові

апеляційну скаргу Державної фінансової інспекції в Закарпатській області

на постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 11.01.2013р. у справі №2а-0770/2900/11

за позовом Територіального управління Державної судової адміністрації України в Закарпатській області

до Державної фінансової інспекції в Закарпатській області

про визнання протиправною та скасування вимоги частково, -

ВСТАНОВИВ:

05.09.2011р. позивач: Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Закарпатській області звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Контрольно-ревізійного управління в Закарпатській області (правонаступник - Державної фінансової інспекції в Закарпатській області) про визнання протиправною та скасування вимоги частково, просив пункт 4 Вимоги №07-08-4-17/2949 від 11.05.2011р. Головного контрольно-ревізійного управління в Закарпатській області про зобов'язання Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Закарпатській області в подальшому дотримуватись вимог "Порядку оплати витрат з інформаційно-технічного забезпечення судових процесів, пов'язаних з розглядом цивільних та господарських справ, та їх розмірів", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.12.2005р. №1258 та забезпечити відшкодування незаконно витрачених коштів в сумі 62631,00грн. - визнати протиправним і скасувати.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що Контрольно-ревізійним управлінням в Закарпатській області проведено ревізію фінансово-господарської діяльності Територіального управління Державної судової адміністрації України в Закарпатській області, за результатами якої складено акт від 29.04.2011р. за №07-08/29, та в подальшому прийнято вимогу від 11.05.2011р. за №07-08-4-17/2949, з пунктом 4 якої позивач не погоджується (щодо порушення використання коштів спеціального фонду, призначених на витрати на інформаційно-технічне забезпечення судових процесів та, відповідно, відшкодування незаконно витрачених коштів) та просив визнати протиправним та скасувати його.

Постановою Закарпатського окружного адміністративного суду від 11.01.2013р. у справі №2а-0770/2900/11 адміністративний позов Територіального управління Державної судової адміністрації України в Закарпатській області до Державної фінансової інспекції в Закарпатській області про визнання протиправною та скасування вимоги частково задоволено повністю, визнано протиправним та скасовано пункт 4 вимоги Контрольно-ревізійного управління в Закарпатській області "Вимоги щодо усунення порушень" від 11.05.2011р. №07-08-4-17/2949; стягнуто з державного (місцевого) бюджету на користь Територіального управління Державної судової адміністрації України в Закарпатській області витрати зі сплати судового збору (державного мита) у сумі 3,40грн.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, його оскаржив відповідач у справі: Державна фінансова інспекція в Закарпатській області, який в поданій апеляційній скарзі, посилаючись на те, що постанова винесена без повного та всебічного з'ясування обставин справи, з порушенням норм матеріального права, просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову, якою у задоволенні позовних вимог позивача відмовити.

Доводи апеляційної скарги обґрунтовано тим, що проведеною Контрольно-ревізійним управлінням в Закарпатській області ревізією фінансово-господарської діяльності Територіального управління Державної судової адміністрації України в Закарпатській області встановлено порушення правильності формування та використання коштів спеціального фонду кошторису, зокрема, профінансовано видатки на загальну суму 62631,00грн., не пов'язані з інформаційно-технічним забезпеченням судових процесів, що призвело до незаконності видатків на цю суму.

02.11.2015р. на адресу Львівського апеляційного адміністративного суду від Територіального управління Державної судової адміністрації України в Закарпатській області надійшло заперечення на апеляційну скаргу, в якому позивач у справі зазначив, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, оскаржуване рішення залишити без змін.

В судове засідання сторони не з'явились, хоча належним чином були повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, тому суд вважає можливим розглянути справу без їх участі та відповідно до вимог ч.1 ст.41 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювати.

Заслухавши доповідь судді-доповідача у справі, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегією суддів апеляційного суду встановлено наступне:

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, Контрольно-ревізійним управлінням в Закарпатській області проведено ревізію фінансово-господарської діяльності Територіального управління Державної судової адміністрації України в Закарпатській області, про що складено акт від 29.04.2011р. за №07-08/29 (а.с.17-64).

Листом Контрольно-ревізійного управління в Закарпатській області від 11.05.2011р. за №07-08-4-17/2949 (а.с.9-11) направлено начальнику Територіального управління Державної судової адміністрації України в Закарпатській області "Вимоги щодо усунення порушень", зокрема, пункт 4 вимоги (оскарження якої є предметом даного адміністративного позову):

- ревізією встановлено, що в порушення п.39 ст.34 Закону України "Про державний бюджет України на 2009 рік" від 26.12.2008р. №835-VI, п.37 ст.33 Закону України "Про державний бюджет України на 2010 рік" від 27.04.2010р. №2154-VI, п.11 постанови Кабінету Міністрів України "Про затвердження Порядку оплати витрат з інформаційно-технічного забезпечення судових процесів, пов'язаних з розглядом цивільних та господарських справ, та їх розмірів" від 21.12.2005р. №1258 та п.22 постанови Кабінету Міністрів України "Про затвердження Порядку складання, розгляду, затвердження та основних вимог до виконання кошторисів бюджетних установ" від 28.02.2002р. №228 - із коштів, отриманих для інформаційно-технічного забезпечення судових процесів профінансовано видатки не пов'язані з інформаційно-технічним забезпеченням судових процесів на загальну суму 62,63тис.грн. (в тому числі: за обстеження та оцінку технічного стану будівлі Воловецького районного суду - 5,55тис.грн. та за проведення поточного ремонту приміщення Свалявського районного суду - 57,08тис.грн.), що призвело до незаконних видатків на відповідну суму, в зв'язку з чим в подальшому дотримуватись вимог "Порядку оплати витрат з інформаційно-технічного забезпечення судових процесів, пов'язаних з розглядом цивільних та господарських справ, та їх розмірів", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.05.2005р. №1258, та забезпечити відшкодування незаконно витрачених коштів в сумі 62,63тис.грн.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що статус Державної фінансової інспекції, її функції та правові основи діяльності визначено Законом України "Про основні засади здійснення державного фінансового контролю" від 26.01.2003р. №2939 (назва згідно Закону України від 16.10.2012р. №5463-VI, станом на час проведення перевірки та винесення вимоги - Закон України "Про державну контрольно-ревізійну службу в Україні", надалі по тексту в редакції Закону станом на час виникнення спірних правовідносин, далі - Закон №2939).

Статтею 3 Закону №2939 встановлено, що державна контрольно-ревізійна служба у своїй діяльності керується Конституцією України, цим Законом, іншими законодавчими актами, актами Президента та Кабінету Міністрів України.

Головним завданням державної контрольно-ревізійної служби є здійснення державного фінансового контролю за використанням і збереженням державних фінансових ресурсів, необоротних та інших активів, правильністю визначення потреби в бюджетних коштах та взяття зобов'язань, ефективним використанням коштів і майна, станом і достовірністю бухгалтерського обліку і фінансової звітності в міністерствах та інших органах виконавчої влади, в державних фондах, у бюджетних установах і у суб'єктів господарювання державного сектору економіки, а також на підприємствах і організаціях, які отримують (отримували в період, який перевіряється) кошти з бюджетів усіх рівнів та державних фондів або використовують (використовували в період, який перевіряється) державне чи комунальне майно, виконанням місцевих бюджетів, розроблення пропозицій щодо усунення виявлених недоліків та запобігання їм у подальшому (ч.1 ст.2 Закону №2939).

Державний фінансовий контроль реалізується державною контрольно-ревізійною службою через проведення державного фінансового аудита, перевірки державних закупівель та інспектування (ч.2 ст.2 Закону №2939), інспектування здійснюється у формі ревізії та полягає у документальній і фактичній перевірці певного комплексу або окремих питань фінансово-господарської діяльності підконтрольної установи, яка повинна забезпечувати виявлення наявних фактів порушення законодавства, встановлення винних у їх допущенні посадових і матеріально відповідальних осіб. Результати ревізії викладаються в акті (ч.5 цієї статті).

Постановою Кабінету Міністрів України від 20.04.2006р. за №550 затверджено Порядок проведення інспектування державною контрольно-ревізійною службою (назва та редакція Постанови станом на час виникнення спірних правовідносин) та згідно п.2 Порядку - інспектування повинно забезпечувати виявлення фактів порушення законодавства та встановлення винних у їх допущенні посадових і матеріально відповідальних осіб.

Таким чином, обов'язковою вимогою є встановлення факту порушення законодавства у фінансово-господарській діяльності об'єкта контролю.

Згідно із вимогами ч.2 ст.119 Закону України "Про судоустрій України" від 07.02.2002р. №3018-III (втратив чинність з 30.07.2010р., діючий та в редакції станом на час виникнення спірних правовідносин, далі - Закон №3018), організаційне забезпечення діяльності судів покладається на державну судову адміністрацію, організаційне забезпечення діяльності судів становлять заходи фінансового, матеріально-технічного, кадрового, інформаційного та організаційно-технічного характеру, спрямовані на створення умов для повного і незалежного здійснення правосуддя.

Державна судова адміністрація України здійснює функції головного розпорядника коштів Державного бюджету України щодо фінансового забезпечення діяльності всіх судів (крім Верховного суду України, Конституційного суду України, вищих спеціалізованих судів), а також діяльності кваліфікаційних комісій суддів усіх рівнів, органів суддівського самоврядування та державної судової адміністрації (п.2 ч.2 ст.120 Закону №3018).

Згідно із вимогами ст.122 Закону №3018, матеріально-технічне забезпечення місцевих судів покладається на державну судову адміністрацію і здійснюється на підставі замовлень відповідного суду, в межах кошторису на утримання даного суду. Витрати на потреби капітального ремонту, реконструкції та нового будівництва приміщень судів, а також інші капітальні витрати здійснюються через державну судову адміністрацію.

Задоволючи позовні вимоги позивача, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки перелік спрямування отриманих на інформаційно-технічне забезпечення коштів не є вичерпним, правомірність чи неправомірність не передбачених п.11 постанови Кабінету Міністрів України №1258 видатків визначається відповідністю таких видатків положенням Бюджетного кодексу України та закону про державний бюджет на відповідний рік, взаємозв'язку витрат з покриттям витрат установи за основною діяльністю та, в даному випадку, пов'язаність таких з безпосереднім забезпеченням діяльності судів та розгляду судами цивільних справ.

З коштів, отриманих для інформаційно-технічного забезпечення судових процесів, профінансовано видатки на загальну суму 62,63тис.грн., з яких: за обстеження та оцінку технічного стану будівлі Воловецького районного суду - 5,55тис.грн. (аварійний стан будівлі суду) та за проведення поточного ремонту приміщення Свалявського районного суду - 57,08тис.грн. (відключення будівлі суду від центрального опалення).

Оплата вказаних видатків проведена в зв'язку з тим, що непроведення оплати припинили б функціонування, відповідно, Воловецького та Свалявського районних судів та такі видатки направлені на забезпечення функціонування судів, тобто, на реалізацію заходів, що пов'язані з виконанням ТУ ДСА в Закарпатській області встановлених законодавством функцій щодо матеріально-технічного забезпечення місцевих судів для забезпечення здійснення судами правосуддя, в тому числі, розгляду цивільних справ Воловецьким та Свалявським районними судами Закарпатської області, тобто, проведення такої не суперечить положенням п.11 Постанови Кабінету Міністрів України №1258.

З наведеними висновками суду першої інстанції колегія суддів апеляційного адміністративного суду не погоджується, з огляду на наступне:

Пунктом 1 "Порядку складання, розгляду, затвердження та основних вимог до виконання кошторисів бюджетних установ", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2002р. №228, визначено, що кошторис бюджетних установ (далі - кошторис) має такі складові частини:

- загальний фонд, який містить обсяг надходжень із загального фонду бюджету та розподіл видатків за повною економічною класифікацією видатків на виконання бюджетною установою (далі - установа) основних функцій або розподіл надання кредитів з бюджету за класифікацією кредитування бюджету;

- спеціальний фонд, який містить обсяг надходжень із спеціального фонду бюджету на конкретну мету та їх розподіл за повною економічною класифікацією видатків на здійснення відповідних видатків згідно із законодавством, а також на реалізацію пріоритетних заходів, пов'язаних з виконанням установою основних функцій, або розподіл надання кредитів з бюджету згідно із законодавством за класифікацією кредитування бюджету.

Форма кошторису затверджується Мінфіном.

Пунктом 22 "Порядку складання, розгляду, затвердження та основних вимог до виконання кошторисів бюджетних установ", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2002р. №228, передбачено, що показники видатків або надання кредитів з бюджету, що включаються до проекту кошторису, повинні бути обґрунтовані відповідними розрахунками за кожним кодом економічної класифікації видатків або класифікації кредитування бюджету і деталізовані за видами та кількістю товарів (робіт, послуг) із зазначенням вартості за одиницю.

Відповідно до вимог п.11 постанови Кабінету Міністрів України "Про затвердження Порядку оплати витрат з інформаційно-технічного забезпечення судових процесів, пов'язаних з розглядом цивільних та господарських справ, та їх розмірів" від 21.12.2005р. №1258, кошти від оплати витрат спрямовуються на інформування учасників судових процесів про хід і результати розгляду справ, виготовлення та видачу копій судових рішень, що здійснюються шляхом створення та забезпечення функціонування Єдиної судової інформаційної системи, веб-порталу судової влади, комп'ютерних локальних мереж, сучасних систем фіксування судового процесу, придбання та обслуговування комп'ютерної і копіювально-розмножувальної техніки, впровадження електронного цифрового підпису та інше.

З метою перерахування коштів для оплати витрат у графі платіжного доручення "Призначення платежу" зазначається "Інформаційно-технічне забезпечення судового процесу", а також найменування суду, до якого особа звертається з позовною заявою, скаргою, заявою про відкриття окремого провадження у справі, клопотанням про видачу дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду або про визнання рішення іноземного суду, що не підлягає примусовому виконанню.

Пунктом 39 ст.34 Закону України "Про державний бюджет України на 2009 рік" передбачено, що кошти, отримані до спеціального фонду Державного бюджету України згідно з окремими пунктами статтей 6, 20 та 33 цього Закону, спрямовуються відповідно на інформування учасників судового процесу про хід і результати розгляду справи, а також втготовлення та видачу копій судових рішень (за рахунок джерел, визначених пунктом 33 статті 6 цього Закону).

Пунктом 37 ст.33 Закону України "Про державний бюджет України на 2010 рік" передбачено, що у 2010 році кошти, отримані до спеціального фонду Державного бюджету України згідно з окремими пунктами статтей 6, 20 та 32 цього Закону, спрямовуються відповідно на інформування учасників судового процесу про хід і результати розгляду справи, а також втготовлення та видачу копій судових рішень (за рахунок джерел, визначених пунктом 32 статті 6 цього Закону).

Колегія суддів апеляційного адміністративного суду зазначає, що судом першої інстанції невірно трактується п.11 постанови Кабінету Міністрів України "Про затвердження Порядку оплати витрат з інформаційно-технічного забезпечення судових процесів, пов'язаних з розглядом цивільних та господарських справ, та їх розмірів" від 21.12.2005р. №1258, оскільки законодавець не вкладає у словосполучення "та інше" більше загальних аспектів забезпечення судової діяльності, ніж безпосередньо передбачено переліком із самого пункту, та може трактуватись виключно в розумінні "та інші подібні види діяльності".

Враховуючи викладене, колегія суддів апеляційного адміністративного суду не погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що викладені в акті КРУ в Закарпатській області від 29.04.2011р. за №07-08/29 та в п.4 вимоги КРУ в Закарпатській області від 11.05.2011р. за №07-08-4-17/2949 висновки щодо фінансування ТУ ДСА в Закарпатській області видатків, не пов'язаних з інформаційно-технічним забезпеченням судових процесів на загальну суму 62,63тис.грн., - суперечать обставинам справи та не відповідають вимогам закону.

Крім того, суд апеляційної інстанції зазначає, що за змістом п.п.1, 7, 10 Закону №2939, органу державного фінансового контролю надається право перевіряти у підконтрольних установах грошові та бухгалтерські документи, звіти, кошториси й інші документи, що підтверджують надходження і витрачання коштів та матеріальних цінностей, проводити перевірки фактичної наявності цінностей (грошових сум, цінних паперів, сировини, матеріалів, готової продукції, устаткування тощо); пред'являти керівникам та іншим службовим особам підконтрольних установ, що ревізуються, вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства з питань збереження і використання державної власності та фінансів; звертатися до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог щодо усунення виявлених ревізією порушень законодавства з питань збереження і використання активів.

Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що органу державного фінансового контролю надано можливість здійснювати контроль за використанням коштів державного і місцевого бюджету та у разі виявлення порушень законодавства пред'являти обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення таких правопорушень.

При виявленні збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, орган державного фінансового контролю має право визначати їх розмір згідно з методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України, та звернутися до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів.

Вимога органу державного фінансового контролю спрямована на корегування роботи підконтрольної організації та приведення її у відповідність із вимогами законодавства і у цій частині вона є обов'язковою до виконання. Що стосується відшкодування виявлених збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, то про їх наявність може бути зазначено у вимозі, але вони не можуть бути примусово стягнуті шляхом вимоги. Такі збитки відшкодовуються у добровільному порядку або шляхом звернення до суду з відповідним позовом.

На підставі наведеного, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про наявність в органу державного фінансового контролю права заявляти вимогу про усунення порушень, виявлених у ході перевірки підконтрольних установ, яка обов'язкова до виконання лише в частині усунення допущених порушень законодавства і за допомогою якої неможливо примусово стягнути виявлені в ході перевірки збитки.

У порядку адміністративного судочинства може бути оскаржене лише таке рішення, яке породжує безпосередньо права чи обов'язки для позивача.

У справі, що розглядається, Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Закарпатській області звернулось до суду з позовом, у якому просила скасувати пункт вимоги Інспекції, який вказує на виявлені збитки, їхній розмір та містить зобов'язання повернути кошти до бюджету.

Зважаючи на те, що збитки стягуються у судовому порядку за позовом органу державного фінансового контролю, правильність їх обчислення перевіряє суд, який розглядає цей позов, а не позов підконтрольної установи про визнання вимоги протиправною.

Положеннями ст.19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Вимогами ст.9 КАС України передбачено, що суди при вирішенні справи керуються принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їх посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до вимог ст.202 КАС України, суд апеляційної інстанції скасовує судове рішення суду першої інстанції та ухвалює нове рішення, у випадках неповного з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеності обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; невідповідності висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

Із врахуванням наведених вище норм законодавства та фактичних обставин справи, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що судом першої інстанції при розгляді адміністративної справи зроблено висновки, які не відповідають обставинам справи, не дотримано норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, відтак, апеляційну скаргу слід задоволити, оскаржувану постанову скасувати та прийняти нову постанову про відмову у задоволенні позовних вимог.

Керуючись вимогами ч.3 ст.160, ст.ст.195, 196, 198, 202, 205, 207, 254 Кодексу адміністративного судочинства України,

суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Державної фінансової інспекції в Закарпатській області на постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 11.01.2013р. у справі №2а-0770/2900/11 за позовом Територіального управління Державної судової адміністрації України в Закарпатській області до Державної фінансової інспекції в Закарпатській області про визнання протиправною та скасування вимоги частково, - задоволити.

2. Постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 11.01.2013р. у справі №2а-0770/2900/11, - скасувати та прийняти нову постанову, якою у задоволенні позовних вимог позивача відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення.

Касаційна скарга подається безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції.

Касаційна скарга на судові рішення подається протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції, а у разі складення постанови в повному обсязі відповідно до статті 160 КАС України, з дня складення постанови в повному обсязі.

Головуючий суддя Н.Г. Левицька

Суддя І.М. Обрізко

Суддя В.П. Сапіга

Повний текст постанови виготовлено та підписано 06.11.2015р.