Справа № 819/2618/13-а
Суддя: Білоус І.О.
Дата ухвалення: 2013-12-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

про відмову у задоволенні клопотання

Справа № 819/2618/13-a

04 грудня 2013 року

Тернопільський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Білоус І. О.

при секретарі Габрилецькій С. Є.

за участі представника тертьої особи на стороні відповідача без самостійних вимог на предмет спору : ОСОБА_1

розглядаючи клопотання про призначення експертизи по адміністративній справі за позовом ОСОБА_2 до Київського міського центру зайнятості, третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Тернопільський міськрайонний центр зайнятості про визання протиправною дії, -

ВСТАНОВИВ :

В Тернопільській окуружний адміністративний суд звернувся Позивач ОСОБА_2 до Оболонського районного центру зайнятості про визнання протиправн дії та скасування акту № 344 від 30.08.2013 року.

Ухвалою суду від 03.12.2013 р. без виходу до нарадчої кімнати, в порядку, передбаченому ч.1 ст. 52 КАС України, за згодою позивача здійснено заміну неналежного відповідача з Оболонського районного центру зайнятості на належного - Київський міський центр зайнятості.

В судовому засіданні 04.11.2013 р. ним заявлено клопотання про призначенні почеркознавчої експертизи його підпису у актах приймання-передачі послуг від 30.11.2012 року (а. с. 61) та від 31.21.2012 року (а. с. 62). В обґрунтування зазначає, що оскаржувана дія акт № 344 від 30.08.2013 р. вчинена на підставі та з посиланням на зазначені вище акти приймання-передачі послуг. Стверджує, що він їх не підписував і не складав.

Представник третьої особи на стороні відповідача без самостійних вимог на предмет спору Тернопільського міського центру зайнятості проти заявленого клопотання заперечувала, просила відмовити у його задоволенні. Вважає його безпідставним та необґрунтованим.

Заслухавши доводи Позивача та заперечення представника третьої особи, дослідивши зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, при вирішенні заявленого клопотання суд виходить з наступних підстав та мотивів.

Відповідно до ч. 1 ст. 69 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні данні, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Ч. 1 ст. 70 КАС України встановлено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування.

Як свідчать документи, що містяться в матеріалах даної адміністративної справи, згідно наказу від 04.06.2013 р. № 116 "Д", начальника відділу взаємодії з роботодавцями Тернопільського МЦЗ було зобов'язано забезпечити перевірку розбіжностей, які виявлені між даними ДПА та даними, пред'явленими в центр зайнятості особами, які перебувають на обліку як безробітні, безпосередньо у роботодавця щодо безробітних, в тому числі і щодо ОСОБА_2 відповідно до опрацьованої інформації Державної податкової служби про доходи осіб за 4 квартал 2012 р.( а. с. 53)

30.07.2013 р., на виконання вищезазначеного наказу Тернопільським МЦЗ до Київського МЦЗ надіслано лист щодо проведення розслідування страхових випадків для зясування характеру і періоду перебування у трудових відносинах, а також інформації про доходи, отримані Позивачем у період перебування на обліку, як безробітного ( а. с. 55).

Інформація щодо наявності договору доручення між ОСОБА_2 та «Колекторською компанією «Вердикт» знайшла своє відображення в акті № 344 від 30.08.2013 р., складеному за результатами перевірки, проведеної Оболонським центром зайнятості, на підставі наказу від 04.06.2013 р. № 116 "Д" ( а. с. 57). До акту Відповідачем додано договір доручення від 21.08.2012 року акти приймання-передачі послуг від 30.11.2012 та від 31.21.2012 р., форма №1 ДФ за 4 кв. 2012 р. (а. с. 58-63).

Ч. 3 ст. 45 Закону України «Про зайнятість» від 01.03.1991 року, № 803-XII встановлено, що відповідальність за достовірність поданих до територіального органу центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, даних та документів, на підставі яких приймається рішення щодо реєстрації безробітного та призначення матеріального забезпечення, надання соціальних послуг, покладається на безробітного.

Як свідчать матеріали адміністративної справи, Позивачем при поданні даних і документів в Тернопільський МЦЗ не було повідомлено про те, що він перебуває в договірних правовідносинах із ТОВ «Колекторська компанія »Вердикт», з якою укладено договір доручення від 21.08.2012 р., та відповідно до якого він отримав дохід, що підтверджується довідкою № 1 ДФ за 4 кв. 2012 р. При цьому, факт укладення договору доручення від 21.08.2012 р. з ТОВ «Колекторська компанія »Вердикт» позивачем не заперечується. Із заявою до уповноважених органів щодо притягнення до відповідальності посадових осіб ТОВ «Колекторська компанія »Вердикт» щодо підроблення його підписів у актах приймання-передачі послуг від 30.11.2012 р. та від 31.21.2012 р. - Позивач не звертався.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 КАС України, для з'ясування обставин, що мають значення для справи і потребують спеціальних знань у галузі науки, мистецтва, техніки, ремесла тощо, суд може призначити експертизу. Даною нормою передбачено право суда на призначення експертизи, у разі необхідності з»ясування певних обставин.

Зважаючи на вищевикладене, суд приходить до висновку що зясування судом дійсності підписів на вказаних вище актах не стосується предмету доказування по данні справі, оскільки не містить інформації щодо предмету доказування, тому не вбачається небхідності зясування обставин щодо підписання Позивачем актів приймання-передачі послуг від 30.11.2012 р. та від 31.21.2012 р., та відповідно -відсутня необхідність призначення почеркознавчої експертизи його підпису у даних актах.

Відповідно, питання про оцінку таких доказів буде вирішено судом при постановленні рішення по справі з урахуванням приписів ч. 1 ст. 70 КАС України.

Керуючись ст. 81,156 КАС України,

УХВАЛИВ:

1. У задоволенні клопотання позивача про призначення експертизи - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали виготовлено 09.12.2013 р.

Суддя Білоус І.О.