Справа № 826/11680/15
Суддя: Грибан І.О.
Дата ухвалення: 2015-11-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Суддя-доповідач: Грибан І.О.
ПОСТАНОВА
Іменем України

12 листопада 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючий-суддя Грибан І.О.
судді Беспалов О.О., Парінов А.Б.
за участі :
секретар с/з Артюхіна М.А.
апелянт ОСОБА_1
пр-к відповідача ОСОБА_2

розглянув в судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 28 вересня 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Центру забезпечення службової діяльності Міністерства оборони України та Генерального штабу Збройних сил України про зобов`язання вчинити певні дії -
ВСТАНОВИВ:
Позивач звернувся в суд з позовом про зобов`язання видати належне позивачу речове майно, згідно переліку зазначеному в довідці від 31.03.2011 року № 32.
Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 28 вересня 2015 року в задоволенні позову відмовлено.
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції позивач подав апеляційну скаргу, в якій, вказуючи на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просив оскаржувану постанову скасувати та ухвалити нову, якою задовольнити позовні вимоги.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників процесу, що з`явилися, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає що апеляційна скарга підлягає до задоволення, виходячи з наступного.
Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки норма щодо видачі речового майна звільненим з військової служби особам законодавством, чинним на момент виникнення спірних правовідносин, не передбачена, то підстави для видачі речового майна зазначеним вище особам відсутні.
Колегія суддів надаючи правову оцінку обставинам даної справи звертає увагу на наступне.
Судом першої інстанції встановлено, що відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 31.03.2011 № 61, полковника юстиції ОСОБА_1 зараховано в розпорядження начальника Генерального штабу - Головнокомандувача Збройних Сил України.
Відповідно до рішення начальника Генерального штабу - Головнокомандувача Збройних Сил України від 08.11.2010 № 17770/С зарахований до списків особового складу Тилу Збройних Сил України наказом командира Васькової частини НОМЕР_1 від 09.11.10 № 49.
Наказом Міністра оборони України (по особовому складу) від 24.03.11 № 287 позивача звільнено з військової служби в запас за пунктом «б» (за станом здоров`я) частини шостої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» з правом носіння військової форми одягу. З 31.03.2011 року позивача виключено зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення та направлено для зарахування на військовий облік до Солом`янського районного у м. Києві військового комісаріату.
Позивач при проходженні військової служби у визначені строки не отримав в повному обсязі речове майно, відповідно до довідки Адміністративно-господарчого управління Генерального штабу Збройних Сил України № 32 від 31.03.2011.
В подальшому, позивач звернуся в суд з позовом про стягнення на його користь грошової компенсації замість недоотриманого речового майна. Постановою Вищого адміністративного суду України від 21.01.2015 року в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.
Позивач, вважаючи, що було порушено його право на отримання речового майна звернувся з даним позовом в суд з вимогою про зобов`язання видати неотримане речове майно в натурі.
Згідно з частиною другою статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» №2011-XII ( у редакції закону, яка діяла до 11 березня 2000 року) військовослужбовці мали право на одержання за рахунок держави грошове забезпечення, а також речового майно і продовольчі пайки або за бажанням військовослужбовців грошову компенсацію замість них.
Статтею 2 Закону України «Про деякі заходи щодо економії бюджетних коштів» № 1459-ІІІ дію частини другої статті 9 вище згаданого Закону зупинено у частині одержання військовослужбовцями за їх бажанням грошової компенсації за не отримане речове майно.
Отже, за змістом статті 9 Закону № 2011-XII (у редакції зі змінами, внесеними Законом № 1459-III, що набрав чинності з 11 березня 2000 року) військовослужбовці мали право одержати грошову компенсацію лише за речове майно, неодержане до березня 2000 року.
Законом України від 3 листопада 2006 року № 328-V «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України з питань соціального захисту військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, і деяких інших осіб» статтю 9 Закону № 2011-ХІІ викладено в новій редакції, а також цей Закон доповнено статтею 9-1 (у редакції, чинній до 1 січня 2008 року), якою було передбачено, зокрема, що продовольче та речове забезпечення військовослужбовців здійснюється за нормами і в терміни, що встановлюються Кабінетом Міністрів України. Військовослужбовці, які проходять військову службу за контрактом або перебувають на кадровій військовій службі, мають право на отримання замість належних їм за нормами забезпечення предметів речового майна грошової компенсації в розмірі вартості зазначених предметів.
При цьому положення частини другої статті 9-1 Закону № 2011-ХІІ регулюють порядок виплати компенсації замість речового майна військовослужбовцям, які проходять військову службу за контрактом або перебувають на кадровій військовій службі.
Згідно пункту 27 Положення про порядок речового забезпечення військовослужбовців Збройних Сил та інших військових формувань у мирний час, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28 жовтня 2004 року № 1444 «Про речове забезпечення військовослужбовців Збройних Сил та інших військових формувань у мирний час», військовослужбовці, звільнені у запас або відставку з правом носіння військової форми одягу, за бажанням можуть отримати речове майно, яке вони не отримали під час звільнення, або грошову компенсацію за нього за цінами на день підписання наказу про звільнення. Зазначеним особам, звільненим у запас або відставку після закінчення строку контракту, за належне їм, але не отримане протягом дії контракту речове майно виплачується грошова компенсація пропорційно часу, що минув з дня виникнення права на отримання цього майна до дати закінчення контракту, або видається речове майно на суму грошової компенсації.
Отже, на день підписання наказу про звільнення позивача зі служби позивач мав, передбачене вказаним Положенням, право на отримання речового майна, яке він не отримав в період проходження військової служби.
Суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні позову, вказував на те, що положення ст. 9-1 Закону України № 2011-XII на позивача не розповсюджуються, оскільки регулюють порядок виплати компенсації замість речового майна військовослужбовцям, які проходять військову службу за контрактом або перебувають на кадровій військовій службі і не можуть бути застосовані до військовослужбовців, звільнених з військової служби, а пункт 27 Положення про речове забезпечення військовослужбовців Збройних Сил та інших військових формувань у мирний час, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1444 від 28.10.2004р., не підлягає застосуванню, оскільки суперечить положенням Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».
Тобто, суд першої інстанції не звернув уваги на те, що позивач заявляє зовсім інші вимоги.
Разом з тим, з матеріалів справи вбачається, що позивач в травні 2011 року звертався до Окружного адміністративного суду м.Києва з позовом до Генерального штабу Збройних Сил України, Тилу Збройних Сил України (Військова частина НОМЕР_1 ) про визнання бездіяльності протиправною, зокрема, щодо не проведення повного розрахунку на день виключення його зі списків особового складу належним речовим забезпеченням.
Постановою Окружного адміністративного суду м.Києва від 23.01.2012 року, залишеною без змін в цій частині ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 19.03.2015 року визнано протиправною бездіяльність Генерального штабу Збройних Сил України (фінансове управління) щодо не проведення повного розрахунку з позивачем на день виключення зі списків особового складу військової частини НОМЕР_1 (31.03.2011 року) належним чином, зокрема, речовим забезпеченням (грошовою компенсацією замість належного до видачі речового майна звільненому у запас.). Зазначені судові рішення набрали законної сили та є чинними.
Враховуючи, встановлення судовим рішенням факту допущення Генерального штабу Збройних Сил України (фінансове управління) (на даний час - Центр забезпечення службової діяльності Міністерства оборони України та Генерального штабу Збройних сил України) протиправної бездіяльності щодо не проведення повного розрахунку з позивачем, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відсутність підстав для задоволення позову.
У відповідності до ст. 202 КАС України суд апеляційної інстанції скасовує рішення суду першої інстанції та ухвалює нове якщо встановить порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.
Керуючись ст.ст.160, 195, 196, 202, 205, 207, 254 КАС України, суд
ПОСТАНОВИВ :
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.
Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 28 вересня 2015 року скасувати.
Ухвалити нову постанову, якою зобов`язати Центр забезпечення службової діяльності Міністерства оборони України та Генерального штабу Збройних сил України вчинити дії щодо видачі ОСОБА_1 речового майна, зазначеного в довідці від 31.03.2011 року № 32.
Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий-суддя І.О.Грибан

Суддя О.О.Беспалов

Суддя А.Б.Парінов

Повний текст виготовлено 13.11.2015 р.

Головуючий суддя Грибан І.О.

Судді: Парінов А.Б.

Беспалов О.О.