Справа № 802/3184/15-а
Суддя: Курко О. П.
Дата ухвалення: 2015-11-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 802/3184/15-а

Головуючий у 1-й інстанції: Слободянюк М.В.

Суддя-доповідач: Курко О. П.

10 листопада 2015 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Курка О. П.

суддів: Совгири Д. І. Білоуса О.В. ,

за участю:

секретаря судового засідання: Коваль К.В.

представника позивача: Турченка Є.І.

представника відповідача: Бойка С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у Вінницькій області на постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 14 вересня 2015 року у справі за адміністративним позовом Донецького національного університету до Головного управління Державної фіскальної служби у Вінницькій області про визнання нечинним рішення,

В С Т А Н О В И В :

Донецький національний університет (далі - ДонНУ, позивач) звернувся до Вінницького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у Вінницькій області (далі - відповідач) про визнання нечинним рішення.

Постановою Вінницького окружного адміністративного суду від 14 вересня 2015 року позов задоволено.

Не погодившись із прийнятим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити нову постанову, якою відмовити в задоволенні позову. В апеляційній скарзі апелянт посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з'ясування всіх обставин справи, що призвело до неправильного її вирішення.

Представник відповідача в судовому засіданні підтримав вимоги апеляційної скарги та просив її задовольнити.

Представник позивача в судовому засіданні заперечив проти доводів апеляційної скарги, у зв'язку з чим просив залишити її без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін.

Відповідно до ч.1 ст. 195 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін, виходячи з наступного.

З обставин справи встановлено, що рішенням заступника начальника Вінницької ОДПІ ГУ ДФС у Вінницькій області Домерата О.А. від 30.07.2015 № "Про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску" до Донецького національного університету було застосовано штраф в розмірі 730483,51 грн за період з 19.01.2015 до 05.03.2015 та нараховано пеню в сумі 73979,60 грн. Дане рішення отримане позивачем 05.08.2015 за вх. № 713/01-09.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, позивач оскаржив його до Головного управління ДФС у Вінницькій області, подавши скаргу за №1108/0102/08 від 17.08.2015 шляхом відправлення її засобами поштового зв'язку 17.08.2015.

За результатами розгляду скарги виконуючим обов'язки начальника Головного управління ДФС у Вінницькій області Осмоловським Р.В. прийнято рішення за №990/10/02-32-10-04 від 20.08.2015, яким первинну скаргу ДонНУ залишено без розгляду у зв'язку з порушенням строків на оскарження. Приймаючи таке рішення відповідач виходив із того, що скарга позивача на рішення Вінницької ОДПІ від 30.07.2015 надійшла до ГУ ДФС у Вінницькій області 19.08.2015, тобто з порушенням законодавчо встановленого 10 денного строку для подання скарги.

Нормативно-правовим актом, що визначає правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку є Закон України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" від 08.07.2010 № 2464-VI з наступними змінами та доповненнями у редакції на час виникнення спірних правовідносин (надалі - Закон).

Згідно із абз. 2 ч. 14 ст. 25 Закону, суми пені та штрафів, передбачених цим Законом, підлягають сплаті платником єдиного внеску протягом десяти робочих днів після надходження відповідного рішення. Зазначені суми зараховуються на рахунки органів доходів і зборів, відкриті в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, для зарахування єдиного внеску. При цьому платник у зазначений строк має право оскаржити таке рішення до органу доходів і зборів вищого рівня або до суду з одночасним обов'язковим письмовим повідомленням про це територіального органу доходів і зборів, яким прийнято це рішення.

Зі змісту наведеної норми слідує, що строк для оскарження рішень про нарахування пені та застосування штрафів аналогічний строку для сплати пені та штрафів, передбачений цим Законом та становить десять робочих днів після надходження відповідного рішення.

Разом з тим, у абз. 4 ч. 14 ст. 25 Закону зазначено, що порядок, строки та процедура оскарження вимоги про сплату єдиного внеску поширюються на оскарження рішень органу доходів і зборів щодо нарахування пені та застосування штрафів. Тобто, згідно ч. 4 ст. 25 Закону, строк оскарження становить 10 календарних днів.

Таким чином наявні у вищезазначених нормах ст. 25 Закону суперечності стосовно строків оскарження рішень про нарахування пені та застосування штрафів, свідчать про неоднозначне (множинне) трактування прав та обов'язків платників щодо строків оскарження рішень фіскального органу.

Основні засади податкового законодавства України ґрунтуються на принципах, передбачених у ст. 4 ПК України, які є обов'язковими для застосування контролюючими органами, в тому числі і відповідачем, при здійснення своїх повноважень. Одним із таких принципів є презумпція правомірності рішень платника податків у разі, якщо норма закону чи іншого нормативно-правового акта, виданого на підставі закону, або якщо норми різних законів або різних нормативно-правових актів допускають неоднозначне (множинне) трактування прав і обов'язків платників податків чи контролюючих органів, унаслідок чого є можливість прийняти рішення як на користь платника податків, так і контролюючого органу (пп. 4.1.4 п. 4.1). Даний принцип реалізовано у п. 56.21 ст. 56 ПК України, яким передбачено, що у разі якщо норма цього Кодексу чи іншого нормативно-правового акта, виданого на підставі цього Кодексу, або якщо норми різних законів чи різних нормативно-правових актів, або якщо норми одного й того ж нормативно-правового акта суперечать одна одній і допускають неоднозначне (множинне) трактування прав і обов'язків платників податків або контролюючих органів, унаслідок чого є можливість прийняти рішення як на користь платника податків, так і контролюючого органу, рішення приймається на користь платника податків.

Отже, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що у спірній ситуації щодо оскарження позивачем рішення контролюючого органу про застосування штрафних санкцій та нарахування пені від 30.07.2015 в частині визначення строку оскарження слід застосовувати ту норму, яка найбільш сприятлива для позивача, а саме абз. 2 ч. 14 ст. 25 Закону, згідно якою строк подання скарги становить десять робочих днів після надходження відповідного рішення.

Відтак, враховуючи визначені в абз. 2 ч. 14 ст. 25 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" строки на оскарження рішень про застосування штрафів та нарахування пені, а саме 10 робочих днів, підстави стверджувати про пропущення позивачем вказаних строків при подані первинної скарги №1108/0102/08 від 17.08.2015 відсутні, так як такі строки в повному обсязі позивачем дотримані.

Окрім цього, Закон України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" як і наказ Міністерства доходів і зборів України № 452 від 09.09.2013 не врегульовує питання обчислення строків оскарження скаржником рішення територіальних органів доходів і зборів про нарахування пені та накладення штрафу у тому разі, якщо закінчення строку на оскарження припадає на вихідний чи святковий день.

А тому, колегія суддів погоджується з твердженням суду першої інстанції, що в даному випадку застосуванню підлягають загальні особливостей оскарження рішень контролюючих органів, які передбачені у ст. 56 ПК України.

Тому, оскільки скарга на рішення контролюючого органу була подана позивачем до поштового відділення в перший робочий день після вихідних - понеділок 17 серпня 2015 року, що підтверджується фіскальним чеком №4307 та не заперечується відповідачем, то скарга позивача вважається такою, що подана у межах встановлених строків.

Оскільки доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив оскаржуване рішення відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, а тому підстави для його скасування або зміни відсутні.

Згідно зі п. 1 ч. 1 ст. 198 , ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у Вінницькій області залишити без задоволення, а постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 14 вересня 2015 року - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст. 212 КАС України.

Ухвала суду складена в повному обсязі 13 листопада 2015 року.

Головуючий Курко О. П.

Судді Білоус О.В.

Совгира Д. І.