Справа № 826/13033/15
Суддя: Мельничук В.П.
Дата ухвалення: 2015-11-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

12 листопада 2015 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючого-судді: Мельничука В.П.

суддів: Грищенко Т.М., Мацедонської В.Е.,

при секретарі: Сергійчук Л.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу представника Державної податкової інспекції у Подільському районі Головного управління ДФС у м. Києві - ОСОБА_2 на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 15 вересня 2015 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фактор Енергогруп» до Державної податкової інспекції у Подільському районі Головного управління ДФС у м. Києві про визнання протиправною бездіяльності та зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И Л А:

У липні 2015 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фактор Енергогруп» звернулося до Окружного адміністративного суду м. Києва з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у Подільському районі Головного управління ДФС у м. Києві про визнання протиправною бездіяльності та зобов'язання вчинити певні дії. Свої вимоги обґрунтовує тим, що ДПІ у Подільському районі ГУ ДФС у м. Києві протиправно не вжито заходів для зняття з майна ТОВ «Фактор Енергогруп» податкової застави у зв'язку з відсутністю правових підстав для подальшого обтяження такого майна.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 15 вересня 2015 року задоволено вказаний позов. Визнано протиправною бездіяльність ДПІ у Подільському районі ГУ ДФС у м. Києві щодо невжиття заходів, спрямованих на виключення майна ТОВ «Фактор Енергогруп» з обтяжень внесених до реєстрів речових прав. Зобов'язано ДПІ у Подільському районі ГУ ДФС у м. Києві вжити заходи, спрямовані на виключення обтяження майна ТОВ «Фактор Енергогруп», описаного в податкову заставу актом опису майна № 12 від 25.12.2014 року, шляхом подання відповідних заяв до органу державної реєстрації прав про припинення обтяження відповідного майна ТОВ «Фактор Енергогруп» у відповідності до чинного законодавства.

Не погоджуючись з зазначеним судовим рішенням представник Державної податкової інспекції у Подільському районі Головного управління ДФС у м. Києві - ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції як таку, що постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права, та ухвалити нову постанову про відмову у задоволенні даного позову.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства України, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, оскаржувану постанову суду першої інстанції - без змін з наступних підстав.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 198, п. 1 ч. 1 ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ст. 195 КАС України рішення суду першої інстанції підлягає перегляду в апеляційному порядку в межах апеляційної скарги.

Судом першої інстанції було встановлено, що ТОВ «Фактор Енергогруп» зареєстровано як юридичну особу 01.11.2010 року Головним управлінням юстиції у м. Києві, з 02.11.2010 року Товариство перебуває на обліку в ДПІ у Подільському районі ГУ ДФС у м. Києві.

25.12.2014 року ДПІ у Подільському районі ГУ ДФС у м. Києві складений акт опису майна № 12 від 25.12.2014 року, відповідно до якого проведено опис майна ТОВ «Фактор Енергогруп».

Зокрема, право податкової застави виникло у зв'язку із несплатою позивачем грошових зобов'язань, визначених, зокрема:

- податковим повідомленням-рішенням № від 19.06.2013 року у сумі 1092263,27 грн., з яких за основним платежем - 860271,00 грн. (податок на прибуток підприємства) та пеня - 231992,27 грн.;

- податковим повідомленням-рішенням № від 25.03.2013 року з ПДВ у сумі 37114565,00 грн. (основний платіж) та 5593534,00 грн. (штрафна (фінансова) санкція);

- податковим повідомленням-рішенням № від 25.03.2013 року з ПДВ у сумі 737396,00 грн. (основний платіж) та 184349,00 грн. (штрафна (фінансова) санкція);

- податковим повідомленням-рішенням № від 25.03.2013 року, яким позивачу зменшено від'ємне значення об'єкта оподаткування податком на прибуток підприємств на суму 232727,00 грн.

При цьому, постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 05.12.2013 року у справі № 826/12953/13-а, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 09.12.2014 року, у задоволені позову ТОВ «Фактор Енергогруп» про визнання протиправними податкових повідомлень-рішень від 25.03.2013 року № , № , № та від 19.06.2014 року № було відмовлено.

Водночас, ухвалою Вищого адміністративного суду України від 28.04.2015 року постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 05.12.2013 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 09.12.2014 року у справі № 826/12953/13-а скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

28.05.2015 року позивач звернувся до відповідача з листом вих. № 139, в якому зазначив, що, враховуючи скасування судових рішень та направлення ВАС України справи № 826/12953/13-а на новий розгляд, тобто неузгодженістю у зв'язку з цим грошових зобов'язань, підстави для сплати позивачем податкового боргу відсутні, а відтак підстави для перебування майна ТОВ «Фактор Енергогруп» у податковій заставі відсутні.

У зв'язку із цим, позивач просив ДПІ виключити відповідний запис з реєстру обтяжень і надати пояснення щодо підстав не проведення дій по виключенню зазначеного запису з реєстру обтяжень.

Позивач зазначає, що станом на момент звернення до суду відповіді на вказаний лист, а також доказів видалення запису з Єдиного реєстру обтяжень не отримував.

Вважаючи протиправною бездіяльність ДПІ щодо невжиття заходів, спрямованих на виключення майна ТОВ «Фактор Енергогруп» з обтяжень внесених до реєстрів речових прав, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Задовольняючи позов суд першої інстанції виходив з того, що вимоги позивача є правомірними та обгрунтованими, а тому підлягають задоволенню.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції та вважає його обгрунтованим з огляду на наступне.

Судом першої інстанції було встановлено, що відповідач визнав факт наявності в Єдиному реєстрі обтяжень запису щодо обтяження майна позивача та не надав доказів його видалення.

Підпунктом 14.1.175 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України визначено, що податковий борг - сума узгодженого грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання.

В силу п. 57.3 ст. 57 Податкового кодексу України у разі визначення грошового зобов'язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов'язаний сплатити нараховану суму грошового зобов'язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

У разі оскарження рішення контролюючого органу про нараховану суму грошового зобов'язання платник податків зобов'язаний самостійно погасити узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції за їх наявності протягом 10 календарних днів, наступних за днем такого узгодження.

Відповідно до пп. 56.18 п. 56.1 ст. 56 Податкового кодексу України при зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання недійсним рішення контролюючого органу грошове зобов'язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили.

В свою чергу, згідно із п. 88.1 ст. 88 Податкового кодексу України з метою забезпечення виконання платником податків своїх обов'язків, визначених цим Кодексом, майно платника податків, який має податковий борг, передається у податкову заставу.

Відповідно до положень, наведених у п.89.1 ст.89 ПК України право податкової застави виникає у разі:

- несплати у строки, встановлені цим Кодексом, суми грошового зобов'язання, самостійно визначеної платником податків у податковій декларації, - з дня, що настає за останнім днем зазначеного строку (п.п.89.1.1 п.89.1 ст.89 ПК України);

- несплати у строки, встановлені цим Кодексом, суми грошового зобов'язання, самостійно визначеної контролюючим органом, - з дня виникнення податкового боргу (п.п.89.1.2 п.89.1 ст.89 ПК України).

В силу п. 89.3 ст. 89 Податкового кодексу України майно, на яке поширюється право податкової застави, оформлюється актом опису. До акта опису включається ліквідне майно, яке можливо використати як джерело погашення податкового боргу. Опис майна у податкову заставу здійснюється на підставі рішення керівника органу державної податкової служби, яке пред'являється платнику податків, що має податковий борг.

Виходячи з наведеного, колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції про те, що режим податкової застави поширюється виключно на майно платника податків, який має узгоджені грошові зобов'язання, які не були сплачені у встановлений законом строк.

Судом першої інстанції було встановлено, що право спірної податкової застави виникло у зв'язку із несплатою позивачем грошових зобов'язань, визначених податковими повідомленнями-рішеннями № від 19.06.2013 року, № від 25.03.2013 року, № від 25.03.2013 року, які на момент складення акту опису майна № 12 від 25.12.2014 року набули статусу узгоджених згідно ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 09.12.2014 року у справі № 826/12953/13-а.

Разом з тим, ухвалою Вищого адміністративного суду України від 28.04.2015 року постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 05.12.2013 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 09.12.2014 року у справі № 826/12953/13-а скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції, тобто грошові зобов'язання позивача, визначені вказаними податковими повідомленнями-рішеннями, втратили статус узгоджених з моменту прийняття зазначеної ухвали ВАС України.

За таких обставин, враховуючи те, що податкові повідомлення-рішення про нарахування грошових зобов'язань, що стали підставою для опису у податкову заставу майна позивача, оскаржені в судовому порядку та станом на час розгляду даної справи за наслідками такого оскарження відсутнє судове рішення, що набрало законної сили, колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції про відсутність підстав для поширення режиму податкової застави на майно позивача, оскільки вказані грошові зобов'язання вважаються неузгодженими та не можуть свідчити про наявність податкового боргу у позивача, що є передумовою для виникнення права податкової застави.

При цьому, як вбачається з наявного в матеріалах справи Акту звірки № 7080-20 від 26.06.2015 року, станом на 15.06.2015 року у позивача від'ємне сальдо розрахунків становить нуль гривень, тобто у позивача відсутній податковий борг, який був би підставою для обтяження майна позивача.

Отже, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що відповідачем протиправно не вжито заходів, спрямованих на звільнення з податкової застави майна ТОВ «Фактор Енергогруп», оскільки на даний момент відпали обставини, що зумовили виникнення права податкової застави.

У той же час, відповідачем не спростовано наведеного та не доведено зворотного.

Порядок реєстрації обтяжень на рухоме та нерухоме майно визначено Законами України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», за якими реєстрація припинення обтяження проводиться на підставі заяви обтяжувача, яку він зобов'язаний подати протягом п'яти робочих днів з дня припинення обтяження самостійно або на письмову вимогу боржника чи іншої особи, права якої порушено через наявність таких реєстраційних записів.

Таким чином, у разі звільнення майна платника податків з-під податкової застави контролюючий орган звертається до органу державної реєстрації прав із заявою про припинення обтяження і виключення запису щодо обтяження рухомого та нерухомого майна з державного реєстру.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень, та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що даний позов підлягає задоволенню.

Доводи апеляційної скарги спростовуються вищевикладеним, а тому вона задоволенню не підлягає.

За змістом ст. 159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, обґрунтованим - ухвалене судом на підставі повного та всебічного з'ясування обставин в адміністративній справі, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування не вбачається.

Відповідно до частини першої статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа).

Згідно з приписами ст. ст. 3, 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до адміністративного суду апеляційної скарги на рішення суду щодо вирішення позовної заяви немайнового характеру судовий збір становить 110% ставки, що підлягала сплаті при подання позовної заяви розміру мінімальної заробітної плати, а саме: 73,08 грн * 110% = 80,39 грн.

У зв'язку з тим, що Державною податковою інспекцією у Подільському районі Головного управління ДФС у м. Києві при зверненні до суду з апеляційною скаргою не було сплачено судовий збір, колегія суддів вважає наявними підстави для його стягнення з вказаного суб'єкта владних повноважень у розмірі 80,39 грн. за ставкою звернення до суду з адміністративним позовом немайнового характеру та з урахуванням змін до Закону України «Про судовий збір», що набрали чинності з 01 вересня 2015 року.

Керуючись ст. ст. 2, 94, 159, 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу представника Державної податкової інспекції у Подільському районі Головного управління ДФС у м. Києві - ОСОБА_2 - залишити без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 15 вересня 2015 року - без змін.

Стягнути з Державної податкової інспекції у Подільському районі Головного управління ДФС у м. Києві ( адреса: 04080, вул. Турівська, 12, м. Київ, ) до спеціального фонду Державного бюджету України судовий збір у розмірі 80,39 грн. (одержувач платежу: УДКСУ у Печерському районі м. Києва; код з ЄДР одержувача 38004897; банк одержувача: ГУ ДКСУ у м. Києві, МФО: 820019; рахунок 1007, код бюджетної класифікації 00015622; код ЄДР суду 38004897).

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий-суддя: В.П. Мельничук

Судді: Т.М. Грищенко

В.Е. Мацедонська

Повний текст виготовлено 12.11.2015 року.

Головуючий суддя Мельничук В.П.

Судді: Мацедонська В.Е.