Справа № 808/5812/15
Суддя: Каракуша Сергій Миколайович
Дата ухвалення: 2015-11-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

808/5812/15

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 листопада 2015 року

14 год. 45 хв.

Справа № 808/5812/15

м.Запоріжжя

Запорізький окружний адміністративний суд у складі

головуючого судді Каракуші С.М.

за участю секретаря Рибакової М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду адміністративну справу

за позовом: Управління Пенсійного фонду України в м. Бердянську та Бердянському районі Запорізької області

до: Публічного акціонерного товариства «Азовські мастила і оливи»

про: стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

Управління Пенсійного фонду України в м. Бердянську та Бердянському районі Запорізької області (далі – позивач або УПФУ в м. Бердянську та Бердянському районі Запорізької області) звернулось з адміністративним позовом до Публічного акціонерного товариства «Азовські мастила і оливи» (далі – відповідач або ПАТ «АЗМОЛ») про стягнення заборгованості з відшкодування витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених на підставі пунктів «б»-«з» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» у сумі 1240238 грн. 82 коп. за період травень 2014 року – березень 2015 року.

Представник позивача у судове засідання не прибув, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі.

Представник відповідача у судове засідання також не прибув, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, заперечень чи будь-яких заяв до суду не надіслав, у зв’язку з чим, відповідно до частини 4 статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України, а також враховуючи подану заяву представником позивача, суд розглянув справу за відсутності представників сторін на підставі наявних у ній доказів.

Відповідно до частини 1 статті 41 Кодексу адміністративного судочинства України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали адміністративного позову, з’ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ПАТ «АЗМОЛ» є платником збору на обов’язкове пенсійне страхування відповідно до Закону України «Про збір на обов’язкове державне пенсійне страхування» від 26.06.1997 № 400, а також платником страхових внесків відповідно до Закону України «Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV.

Статтею 1 Закону України «Про збір на обов’язкове державне пенсійне страхування» визначено, що платниками збору на обов’язкове державне пенсійне страхування є суб'єкти підприємницької діяльності незалежно від форм власності, їх об'єднання, бюджетні, громадські та інші установи та організації, об'єднання громадян та інші юридичні особи, а також фізичні особи – суб'єкти підприємницької діяльності, які використовують працю найманих працівників.

Згідно довідки УПФУ в м. Бердянську та Бердянському районі Запорізької області, розрахунку суми позову, сума боргу зі сплати фактичних витрат на виплату і доставку пенсій за травень 2014 року – березень 2015 року становить 1240238 грн. 82 коп.

Позивач зазначає, що відповідачем порушуються вимоги статей 1, 2 Закону України «Про збір на обов’язкове державне пенсійне страхування», статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та пункту 2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування», згідно з якими усі підприємства, незалежно від форми власності та господарювання, галузевої належності та виду діяльності повинні відшкодовувати витрати пенсійного фонду на виплату і доставку пенсій, призначених на пільгових умовах.

Матеріалами справи встановлено, що працівникам ПАТ «АЗМОЛ» призначена і виплачується пенсія на пільгових умовах за Списком № 2, що підтверджується наданими протоколами про призначення пенсій, розпорядженнями щодо перерахунку пенсій, розрахунками стажу, довідками про підтвердження наявного трудового стажу на підприємстві відповідача.

Відповідно до пункту 1 статті 2 Закону України «Про збір на обов’язкове державне пенсійне страхування» об’єктом оподаткування є фактичні витрати на виплату і доставку пенсій, призначених відповідно до пунктів «б»-«з» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до досягнення працівниками пенсійного віку, передбаченого статтею 26 Закону України «Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування».

Статтею 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» визначені категорії працівників, які мають право на пенсію за віком на пільгових умовах. До 17.02.2000 вказана стаття, крім визначення категорій працівників, які мають право на пенсію за віком на пільгових умовах, регулювала порядок внесення підприємствами та організаціями плати до Пенсійного фонду, що покривала витрати на виплату і доставку пенсій, призначених відповідно до підпунктів «б»-«з» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Законом України «Про внесення змін до деяких законів України» від 17.02.2000 норму що регулювала дане питання у статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» виключено та врегульовано порядок покриття витрат на виплату та доставку пільгових пенсій шляхом введення окремого виду збору на обов’язкове державне пенсійне страхування у Закон України «Про збір на обов’язкове державне пенсійне страхування», яким передбачено, що платники збору на обов’язкове державне пенсійне страхування, передбачені пунктом 1 цього Закону, повинні сплачувати збір на обов’язкове державне пенсійне страхування у 100% розмірі від об’єкта оподаткування, яким є фактичні витрати на виплату і доставку пенсій, призначених відповідно до підпунктів «б»-«з» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», до досягнення працівниками пенсійного віку, передбаченого статтею 26 Закону України «Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування».

Цей порядок компенсації витрат Пенсійного фонду України не змінився у зв'язку з набранням чинності Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV з 01.01.2004.

Пунктом «б» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачено, що на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи:

б) працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць:

чоловіки – після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах;

жінки – після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Працівникам, які мають не менше половини стажу роботи з шкідливими і важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням віку, передбаченого статтею 12 цього Закону, на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи чоловікам і за кожні 2 роки такої роботи – жінкам.

Розмір сум і порядок відшкодування вказаних витрат Пенсійному фонду України врегульований розділом 6 Інструкції «Про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов’язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України» від 19.12.2003 № 21-1.

Відповідно до пункту 6.4 Інструкції, розмір сум до відшкодування на поточний рік визначається відділами надходження доходів органів Пенсійного фонду України щорічно у розрахунках фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених відповідно до частини 2 Прикінцевих положень Закону «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». Пункт 6.5 визначає, що розрахунки складаються на підставі відомостей відділів з призначення пенсій органів Пенсійного фонду України, які подаються згідно з додатком 8 до 1 січня поточного року та протягом 10 днів з дня прийняття рішення про призначення нової пенсії. Тобто, на органи Пенсійного фонду України покладено обов’язок визначати розмір відшкодування фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій.

Пунктом 6.8 зазначено, що підприємства щомісяця до 25-го числа вносять до Пенсійного фонду зазначену в повідомленні місячну суму фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах. У разі зміни розміру пенсії або настання обставин, які впливають на суму відшкодування (смерть пенсіонера, зміна місця проживання та інше), органи Пенсійного фонду повідомляють про це підприємства в місячний термін з моменту виникнення цих обставин.

Пунктом 6.9 встановлено, що у разі призначення пенсій на пільгових умовах особам, які мають необхідний стаж роботи не за місцем призначення цієї пенсії, орган Пенсійного фонду за місцем призначення пенсії надсилає повідомлення згідно з додатками, зазначеними у пункті 6.4 цієї Інструкції для зазначених підприємств, у двох примірниках через орган Пенсійного фонду за місцезнаходженням цього підприємства. Відшкодування сум фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах, у таких випадках здійснюється підприємством на рахунки органу Пенсійного фонду за місцем його реєстрації.

Матеріалами справи встановлено, що відповідачу своєчасно надсилались розрахунки фактичних витрат на виплату і доставку пільгової пенсії по пенсіонерам, що працювали на ПАТ «АЗМОЛ», за травень 2014 року – березень 2015 року.

Розмір виплачених пенсій підтверджується розрахунками фактичних витрат на виплату і доставку пільгових пенсій (Додаток № 6 до Інструкції) які надсилалися відповідачу, довідкою про стан відшкодування Пенсійному фонду України фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій.

Наявні матеріали справи свідчать про те, що відповідачем в порушення вимог Законів України «Про пенсійне забезпечення», «Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування», не відшкодовано в повному обсязі суму фактичних витрат на виплату та доставку пенсії, нарахованої і виплаченої органами Пенсійного фонду за травень 2014 року – березень 2015 року, у зв’язку з чим, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими і підлягають задоволенню.

Відповідно до приписів частини 4 статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах, в яких позивачем є суб’єкт владних повноважень, а відповідачем – фізична чи юридична особа, судові витрати, здійснені позивачем, з відповідача не стягуються.

На підставі викладеного, керуючись статтями 94, 158, 161-163, 257 Кодексу адміністративного судочинства України, суд –

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлені строки. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, або прийняття постанови у письмовому провадженні - з дня отримання копії постанови, апеляційної скарги, з подачею її копії відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя С.М. Каракуша