Справа № 352/2040/14-а
Суддя: Гончар Л.Я.
Дата ухвалення: 2015-11-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"05" листопада 2015 р. м. Київ К/800/17713/15

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

Головуючої: Гончар Л.Я.,

Суддів: Конюшка К.В.,

Чалого С.Я.,

розглянувши у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами адміністративну справу за касаційною скаргою ОСОБА_2 на постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 18 березня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в Тисменицькому районі Івано-Франківської області про перерахунок пенсії, -

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до Управління Пенсійного фонду України в Тисменицькому районі Івано-Франківської області про визнання дій відповідача неправомірними та протиправними; зобов'язання Пенсійний фонд перерахувати, з урахуванням уже виплачених сум, та виплачувати пенсію по втраті годувальника на двох утриманців в розмірі 90% заробітної плати та матеріальної допомоги на оздоровлення судді, який працює на відповідній посаді без обмеження граничного розміру з 15.03.2014 року, згідно довідки Територіального управління Державної судової адміністрації України в Івано-Франківській області від 18.08.2014 № 240 та проводити нарахування і виплату з урахуванням кожного нового розміру заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді без обмеження будь-яким терміном, періодом та максимальним розміром.

Позовні вимоги обґрунтовані протиправністю відмови відповідача перерахувати ОСОБА_2 розмір пенсії по втраті годувальника за наявності обґрунтованих підстав для такого перерахунку.

Постановою Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 16 жовтня 2014 року позов задоволено частково: зобов'язано Управління пенсійного фонду України в Тисменицькому районі перерахувати, з урахуванням уже виплачених сум, та виплатити пенсію по втраті годувальника на двох утриманців в розмірі 90% заробітної плати та матеріальної допомоги на оздоровлення судді, який працює на відповідній посаді без обмеження граничного розміру з 15 березня 2014 року, згідно довідки від 18 серпня 2014 року № 240, виданої ТУ Державної Судової Адміністрації України в Івано-Франківській області.

Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 18 березня 2015 року постанову Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 16 жовтня 2014 року змінено, резолютивну частину викладено в наступній редакції: «Позов задовольнити частково. Визнати протиправними дії Управління Пенсійного фонду України в Тисменицькому районі Івано-Франківської області щодо відмови ОСОБА_2 у проведенні перерахунку призначеної їй пенсії державного службовця по втраті годувальника. Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в Тисменицькому районі Івано-Франківської області перерахувати та виплатити з 15 березня 2014 року призначену ОСОБА_2 відповідно до Закону України «Про державну службу» пенсію по втраті годувальника на двох утриманців на підставі довідки Територіального управління Державної судової адміністрації України в Івано-Франківській області від 18 серпня 2014 року № 240 із врахуванням статті 129 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», статей 37, 37-1 Закону України «Про державну службу» та фактично виплачених сум. В задоволенні решти позову відмовити».

У поданій касаційній скарзі ОСОБА_2 з посиланням на порушення судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, просила змінити оскаржуване судове рішення та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді Вищого адміністративного суду України стосовно обставин, необхідних для прийняття рішення судом касаційної інстанції, перевіривши і обговоривши доводи касаційної скарги, правильність правової оцінки обставин справи та застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що скарга підлягає частковому задоволенню, з огляду на наступне.

Судами попередніх інстанцій встановлено та матеріалами справи підтверджено, що позивач перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в Тисменицькому районі. З 1996 року їй призначено пенсію по втраті годувальника - державного службовця, померлого під час виконання службових обов'язків на посаді судді Тисменицького районного суду Івано-Франківської області ОСОБА_6., на двох утриманців ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2. З 12.11.2003 пенсію перепризначено відповідно до частини десятої статті 37 Закону України «Про державну службу».

В серпні 2014 року позивач звернулась до Управління Пенсійного фонду України в Тисменицькому районі Івано-Франківської області із заявою про перерахунок пенсії по втраті годувальника на підставі довідки Територіального управління Державної судової адміністрації України в Івано-Франківській області від 18 серпня 2014 року № 240, виходячи з нового розміру заробітної плати судді, який працює на відповідній посаді.

Листом відповідача від 26.08.2014 №56/П-15 відмовлено ОСОБА_2 у перерахунку пенсії.

Вважаючи зазначену відмову протиправною, позивач звернулась до суду з даним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідно до статей 37, 37-1 Закону України «Про державну службу» позивач має право на перерахунок пенсії у зв'язку з втратою годувальника на підставі довідки Територіального управління Державної судової адміністрації України в Івано-Франківській області від 18 серпня 2014 року № 240, виходячи з нового розміру заробітної плати судді, який працює на відповідній посаді.

Погодившись з позицією суду першої інстанції щодо наявності у позивача права на перерахунок пенсії у зв'язку з втратою годувальника, суд апеляційної інстанції застосував положення статей 198 та 201 Кодексу адміністративного судочинства України та змінив резолютивну частину постанови Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 16 жовтня 2014 року.

Колегія суддів, виходячи з меж касаційного перегляду, встановлених статтею 220 Кодексу адміністративного судочинства України, вказує на безпідставність зміни судом апеляційної інстанції резолютивної частини постанови Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 16 жовтня 2014 року, з огляду на наступне.

Відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» у разі смерті особи у період перебування на державній службі за наявності у померлого годувальника стажу державної служби не менше 10 років непрацездатним членам сім'ї померлого годувальника, які були на його утриманні (при цьому дітям - незалежно від того, чи були вони на утриманні померлого годувальника), призначається пенсія у зв'язку з втратою годувальника на одного непрацездатного члена сім'ї у розмірі 70 відсотків суми заробітної плати померлого годувальника, на яку нараховувалися страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, з урахуванням норм частини п'ятої цієї статті, а на двох і більше членів сім'ї - 90 відсотків.

Згідно із статтею 37-1 Закону України «Про державну службу» у разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям, а також у зв'язку із набуттям особою права на пенсійне забезпечення державного службовця за цим Законом відповідно здійснюється перерахунок раніше призначених пенсій. Перерахунок пенсії здійснюється, виходячи із сум заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування працюючого державного службовця відповідної посади та рангу на момент виникнення права на перерахунок пенсії.

За змістом частини першої статті 129 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, суддівська винагорода регулюється цим Законом, Законом України «Про Конституційний Суд України» і не може визначатися іншими нормативно - правовими актами. Тобто, суддівська винагорода по своїй суті є заробітною платою судді.

В частині пенсійного забезпечення судді прирівняні до державних службовців, оскільки стаття 138 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» передбачає призначення та виплату пенсій суддям на умовах, передбачених статтею 37 Закону України «Про державну службу».

З огляду на викладене, колегія суддів вказує, що підвищення суддівської винагороди є підставою для перерахунку позивачу раніше призначеної пенсії по втраті годувальника.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з позицією суду першої інстанції щодо наявності підстав для задоволення позовних вимог в частині зобов'язання Управління пенсійного фонду України в Тисменицькому районі перерахувати, з урахуванням уже виплачених сум, та виплатити пенсію по втраті годувальника на двох утриманців в розмірі 90% заробітної плати та матеріальної допомоги на оздоровлення судді, який працює на відповідній посаді без обмеження граничного розміру з 15 березня 2014 року, згідно довідки від 18 серпня 2014 року № 240, виданої ТУ Державної Судової Адміністрації України в Івано-Франківській області.

Змінюючи резолютивну частину постанови Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 16 жовтня 2014 року суд апеляційної інстанції послався на положення статей 198 та 201 Кодексу адміністративного судочинства України.

За змістом статті 198 Кодексу адміністративного судочинства України за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право, зокрема, змінити постанову суду.

Згідно з статтею 201 Кодексу адміністративного судочинства України підставами для зміни постанови або ухвали суду першої інстанції є правильне по суті вирішення справи чи питання, але із помилковим застосуванням норм матеріального чи процесуального права; вирішення не всіх позовних вимог або питань.

Відповідно до положень статті 159 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

За змістом статті 163 Кодексу адміністративного судочинства України суд у мотивувальній частині постанови, окрім іншого, зазначає про встановлені судом обставини із посиланням на докази, а також мотиви неврахування окремих доказів; мотиви з яких суд виходив при прийнятті постанови, і положення закону, яким він керувався.

Як убачається зі змісту мотивувальної частини постанови Львівського апеляційного адміністративного суду від 18 березня 2015 року, колегія суддів суду апеляційної інстанції погодилась з висновком суду першої інстанції щодо наявності підстав для задоволення позовних вимог в частині зобов'язання Управління Пенсійного фонду України в Тисменицькому районі перерахувати, з урахуванням уже виплачених сум, та виплатити пенсію по втраті годувальника на двох утриманців в розмірі 90% заробітної плати та матеріальної допомоги на оздоровлення судді з 15 березня 2014 року, згідно довідки № 240 від 18 серпня 2014 року, виданої Територіальним управлінням Державної судової адміністрації України в Івано-Франківській області підлягають до задоволення.

При цьому, будь-яких посилань на помилкове застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права оскаржувана, як і мотивів для зміни судового рішення, постанова суду апеляційної інстанції не містить.

Відповідно до статті 226 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції скасовує судове рішення суду апеляційної інстанції та залишає в силі рішення суду першої інстанції, яке ухвалено відповідно до закону і скасоване або змінене помилково.

З огляду на викладене, зважаючи на законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції про часткове задоволення позову, беручи до уваги факт не дотримання судом апеляційної інстанції вимог процесуального Закону щодо обґрунтованості та законності судового рішення, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для скасування рішення суду апеляційної інстанції та залишення в силі рішення суду першої інстанції.

Керуючись статтями 160, 167, 220, 222, 226, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Касаційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 18 березня 2015 року скасувати.

Постанову Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 16 жовтня 2014 рок залишити в силі.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення копії особам, які беруть участь у справі, та може бути переглянута в порядку статей 235-239-1 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: