Справа № 553/622/15-а
Суддя: Крючко Н. І.
Дата ухвалення: 2015-06-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Ленінський районний суд м.Полтави
Справа № 553/622/15-а
Провадження № 2-а/553/48/2015
П О С Т А Н О В А

Іменем України

(за позовом оосби)

16.06.2015м. Полтава

Ленінський районний суд м. Полтави в складі :

головуючого судді - Крючко Н.І.,

при секретарі - Моторній М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Інспектора ДПС 3 взводу 2 батальйону полку ДПС УДАІ МВС у м. Києві сержанта міліції Інспектора Чеміл Олександра Михайловича про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення ПСІ № 889252від 13 січня 2015 року та визнання її нечинною , -

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Інспектора ДПС 3 взводу 2 батальйону полку ДПС УДАІ МВС у м. Києві сержанта міліції Інспектора Чеміл Олександра Михайловича про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення ПСІ № 889252 від 13 січня 2015 року та визнання її нечинною, посилаючись на те, що 13.01.2015 року він рухався по столичному шосе Набережнокорчеватого у напрямку до центру, керуючи автомобілем НОМЕР_1, де був зупинений інспектором ДАІ. При складанні протоколу про адміністративне правопорушення інсектором ДАІ не було надано право позивачу для наданння пояснень щодо не згоди з інкримінованим інспектором йому правопорушенням у вигляді керування транспортним засобом з неспристебнутим паском безпеки та не виконання останнім вимоги дорожнього знаку 2.2 «Проїзд без зупинки заборонено», оскільки, як зазначено позивачем в позові дорожнього знаку не було видно, оскільки був заметений снігом, а дорожньої розмітки взагалі не було, але дані пояснення не були прийняті до уваги інспектором. Поряд з цим, позивачем в обгрунтування позову вказувалось, що даним відрізком дороги останній користується щодня, і йому було відомо про дорожній знак, тому останнім було значно зменшено швидкість, практично було здійснено зупинку для упевненості, що відсутня небезпека як для нього так і для інших учасників дорожнього руху, лише потім позивачем було продовжено слідування де був зупинений працівниками ДАІ. В результаті чого, працівниками ДАІ було винесено постанову серії ПС1№889252 від 13.01.2015 року, якою позивача було визнано винним та накладено на останнього штраф у розмірі 255 грн. 00 коп. Дану постанову позивач вважає незаконною, оскільки останнім не порушувались правила дорожнього руху. Крім того, при складанні протоколу про адміністративне правопорушення були відсутні свідки та ОСОБА_1 не було вручено копію протоколу, як того вимагає КУпАП, тому, зважаючи на вказані обставини, позивач змушений був звернутися до суду з вказаним позовом за захистом своїх прав та інтересів.

Позивач ОСОБА_1 не з'явився, але надав суду заяву, в якій прохав проводити судовий розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

В судове засідання Інспектор ДПС 3 взводу 2 батальйону полку ДПС УДАЇ МВС у м. Києві сержант міліції Інспектор Чеміл О. М. не з'явився, але надав суду заяву, в якій прохав проводити судовий розгляд справи у його відсутність в зв'язку з завантаженістю в роботі, позовні вимоги не визнав, посилаючись на їх безпідставність.

Згідно ч. 4 ст. 128 КАС України у разі неприбуття відповідача - суб'єкта владних повноважень, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин або без повідомлення ним про причини неприбуття розгляд справи не відкладається і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

У відповідності до ч.2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

При цьому суд повинен трактувати усі сумніви у правомірності рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень на користь особи-позивача. Для позивача достатньо вказати на факт прийняття рішення, вчинення дії чи допущення бездіяльності, якщо допустимі докази для цього недоступні. У свою чергу відповідач має довести факт прийняття такого рішення чи вчинення дії і їх правомірність, або ж спростувати цей факт і довести правомірність своєї бездіяльності. У разі невиконання цього обов'язку адміністративний суд повинен задовольнити вимогу позивача і визнати протиправними рішення, дії чи бездіяльність, на які вказував позивач. Єдиною умовою для цього є повідомлення позивачем мінімально достатньої інформації про такі рішення чи дії (Постанова Вищого адміністративного суду України від 13 вересня 2006 р. у справі № К-7375/06// Єдиний державний реєстр судових рішень № - 263872).

Суд, дослідивши докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, дійшов висновку, що адміністративний позов ОСОБА_1 підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 13 січня 2015 року Інспектором ДПС 3 взводу 2 батальйону полку ДПС УДАЇ МВС у м. Києві сержантом міліції Інспектора Чеміл Олександром Михайловичем винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення, згідно якої ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності і накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 255 грн. 00 коп..

Згідно п.2 даної постанови, у відповідності до ч.2 ст. 308 КУпАП, у разі несплати притягуємою особою штрафу протягом 15 днів з метою примусового виконання цієї постанови органами державної виконавчої служби стягується з правопорушника подвійний розмір штрафу у розмірі 510 грн.00 коп..

В своїх поясненнях позивач зазначив, що 13.01.2015 року він рухався по столичному шосе Набережнокорчеватого у напрямку до центру, керуючи автомобілем НОМЕР_1, де був зупинений інспектором ДАІ. При складанні протоколу про адміністративне правопорушення інсектором ДАІ не було надано право позивачу для наданння пояснень щодо не згоди з інкримінованим інспектором йому правопорушенням у вигляді керування тпанспортним засобом з непристебнутим паском безпеки та не виконання останнім вимоги дорожнього знаку 2.2 «Проїзд без зупинки заборонено», оскільки, як зазначено позивачем в позові, дорожнього знаку не було видно, оскільки був заметений снігом, а дорожньої розмітки взагалі не було видно, але дані пояснення не були прийняті до уваги інспектором. Поряд з цим, позивачем в обгрунтування позову вказувалось, що даним відрізком дороги останній користується щодня, і йому було відомо про дорожній знак, тому останнім було значно зменшено швидкість, практично було здійснено зупинку для упевненості, що відсутня небезпека як для нього так і для інших учасників дорожнього руху, лише потім позивачем було продовжно слідування, де він був зупинений працівниками ДАІ, в результаті чого, працівниками ДАІ було винесено постанову серії ПС1№889252 від 13.01.2015 року, якою позивача було визнано винним та накладено на останнього штраф у розмірі 255 грн. 00 коп. Дану постанову позивач вважає незаконною, оскільки останнім не порушувались правила дорожнього руху.

Поряд з цим, позивачем зазначено в позові, що у відповідності до вимог КУпАП визначено форму й передбачено основні вимоги щодо змісту, як протоколу про адміністративне правопорушення, так і до постанови про накладення адміністративного стягнення та визначено компетенцію осіб, які уповноважені складати протоколи про адміністративні правопорушення.

Так, згідно ст. 255 КУпАП упоновноважені на те посадові особи органів внутрішніх справ мають право складати протоколи про адміністративні правопорушення, передбачені ч.3 та ч.4 ст. 12 КУпАП, при цьому, відповідачем поза межами своєї компетенції, як вказано позивчаем в позові, було складено протокол про адміністративне правпорушення та винесено постанову про накладення адміністративного стягнення.

Більше того, позивачем зазначено, що відповідачем при складанні протоколу про адміністративне правопорушення не було застосовано жодних засобів вимірювальнох техніки, яка пройшла метрологічну повірку згідно ЗУ «Про метрологію та метрологічну діяльність».

Відповідно до ст. 138 КАС України предметом доказування є обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги чи заперечення або які мають інше значення для вирішення справи (причини пропущення строку для звернення до суду тощо) та які належить встановити при ухваленні судового рішення у справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність (ч. 1 ст. 9 КУпАП).

В запереченнях відповідача, які надійшли на адресу суду, вказано, що водій з порушенням інкримінованим йому погодився, вказавши, що він дуже поспішає, тому просив застосувати до нього усне зауваження, в подальшому інспектором було складено протокол про адміністративне правопорушення, за результатами розгляду якого ним було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення. При цьому, відповідачем вказувалось, що під час винесення оскаржуваної постанови ним було враховано характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан - на підставі чого і було застосовано до ОСОБА_1 мінімальний розмір штрафу.

Більше того, відповідачем вказувалось на те, що ним особисто було пояснено притягуємому Правила дорожнього руху, які останнім були порушені, оскільки у відповідності до п.2.2 дод.1 ПДР - водій зобов'язаний зупинитися перед дорожнім знаком 2.2 «Проїзд без зупинки заборонено», незалежно від наявності інших учасників дорожнього руху, що позивачем не було виконано.

Крім того, відповідачем вказувалось на те, що дії останнього були вчинені в межах його повноважень. Тому, зважаючи на вказані обставини, вважав позовні вимоги ОСОБА_1 безпідставними.

Так, судом встановлено, що обов'язок доказування в рамках адміністративного судочинства лежить виключно на стороні відповідача, при цьому відповідачем, крім письмових заперечень, не було надано на адресу суду допустимих та законних доказів на предмет підтвердження обставин та доводів, зазначених в запереченнях.

Більше того, відповідачем вказувалось на те, що притягуємою особою ОСОБА_1 було визнано вину у правопорушенн, передбаченому ч.1 ст. 122 КУпАП, проте суду не було надано пояснень та більше того, самого протоколу про адміністративне правопорушення, на підставі якого було винесено оскаржувану постанову.

При цьому, будь-яких об»єктивних даних щодо фіксування даного правопорушення за допомогою спеціальних технічних засобів в автоматичному режимі вищевказана постанова у справі про адміністративне правопорушення не містить.

Не містить вказана постанова також і об»єктивних даних щодо складу адміністративного правопорушення в діях позивача ОСОБА_1.

Більше того, будь-яких інших допустимих доказів наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення в ході судового розгляду справи відповідачем не надано.

Стаття 14-1 КпАП України передбачає адміністративну відповідальність за правопорушення власників (співвласників) транспортних засобів у разі їх фіксації працюючими в автоматичному режимі, спеціальними технічними засобами, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, чи засобами фото - і кінозйомки, відеозапису притягують власники (співвласники) транспортних засобів.

Крім того, в постанові про адміністративне правопорушення відсутні відомості про допущення вищезазначеної вимірювальної техніки до використання на території України та її перевірки, що є порушенням вимог Закону України «Про метрологію і метрологічну діяльність» а також не вказано про допуск Інспектора ДПС 3 взводу 2 батальйону полку ДПС УДАЇ МВС у м. Києві сержанта міліції Інспектора Чеміл Олександра Михайловича, що передбачено Інструкцією по діяльності підрозділів дорожно -патрульної служби Дерджавтоінспекції МВС України, затвердженою наказом МВС № 1111 від 13.11.2006 року.

За таких обставин суд приходить до висновку про відсутність події і складу правопорушень, передбачених ч.1 ст. 122, ч.5 ст. 181 КпАП України, про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, що в свою чергу свідчить про відсутність у Інспектора ДПС 3 взводу 2 батальйону полку ДПС УДАЇ МВС у м. Києві сержанта міліції Інспектора Чеміл Олександра Михайловича, правових підстав для винесення постанови про адміністративне правопорушення серії ПС1№889252 від 13.01.2015 року відносно останнього та її незаконність.

Відповідно до ч. 1 ст. 287 кодексу України про адміністративні правопорушення постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено особою, щодо якої її винесено, а також потерпілим.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що постанова ПС1№889252 від 13.01.2015 про адміністративне правопорушення є незаконною і підлягає скасуванню.

Поряд з цим, суд визнає неспроможними та такими, що не відповідають вимогам чинного законодавства вимоги позивача на предмет встановлення відсутності компетенції Інспектора ДПС 3 взводу 2 батальйону полку ДПС УДАЇ МВС України в м. Києві сержанта міліції Чеміл О.М по складанню протоколу про адміністративне правопорушення, посилаючись на те, що у відповідності до вимог ст. 255 КУпАП уповноважені на те посадові особи органів внутрішніх справ мають право складати протоколи про адміністративні правопорушення, передбачені ч.3 та ч.4 ст. 122 КУпАП,.

Згідно частини 3 статті 255 КУпАП визначено, що за адміністративні правопорушення, передбачені частинами першою, другою, третьою, п'ятою і шостою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою і третьою статті 122, частинами першою і другою статті 123, статтею 125, частиною першою

статті 126, частинами першою і другою статті 127, частинами третьою, восьмою, дев'ятою і десятою статті 133-1 цього Кодексу, - працівники відповідних підрозділів Міністерства внутрішніх справ України, що забезпечують безпеку дорожнього руху, які мають спеціальні звання.

У справах про адміністративні правопорушення, розгляд яких

віднесено до відання органів, зазначених у статтях 222 - 244-18

цього Кодексу, протоколи про правопорушення мають право складати

уповноважені на те посадові особи цих органів.

Тому зважаючи на вказані норми закону, які прямо визначають повноважні органи, які мають право складати протоколи про адміністративні правопорушення у даній сфері, і відповідно норми статтей, які інкриміновані позивачу, відносяться виключно до компетенції працівників ДАІ.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. ст.287, 288, 289 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ст.ст. 2, 14, 18, 122,159-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Інспектора ДПС 3 взводу 2 батальйону полку ДПС УДАІ МВС України в м. Києві сержанта міліції Інспектора міліції Чеміл Олександра Михайловича про скасування та визнання протиправною постанови серії ПС 1 № 889252 від 13 січня 2015 року про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 255 грн. за ст. 122-1 КУпАП - задовольнити частково.

Визнати постанову в справі про адміністративне правопорушення ПС1№ 889252 від 13 січня 2015 року, винесену інспектором ДПС 3 взводу 2 батальйону полку ДПС УДАІ МВС України в м. Києві сержантом міліції Інспектором міліції Чеміл Олександром Михайловичем про притягнення ОСОБА_1 за ч.1 ст. 122 КУпАП та накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 грн. - незаконною.

Постанову в справі про адміністративне правопорушення ПС1№ 889252 від 13 січня 2015 року, винесену інспектором ДПС 3 взводу 2 батальйону полку ДПС УДАІ МВС України в м. Києві сержантом міліції Інспектором міліції Чеміл Олександром Михайловичем про притягнення ОСОБА_1 за ч.1 ст. 122 КУпАП та накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 грн. - скасувати.

В іншій частині адміністративний позов залишити без задоволення за безпідставністю.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя Ленінського районного суду м. Полтави Н. І. Крючко