Справа № 2а/1711/2153/11
Суддя: Капустинський М.М.
Дата ухвалення: 2012-04-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_______________________________________________
_______________________________________________________________________________

Головуючий у 1-й інстанції: Малков В.В.
Суддя-доповідач:ОСОБА_1
ПОСТАНОВА

іменем України

"17" квітня 2012 р. Справа № 2а/1711/2153/11

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Капустинського М.М.

суддів: Євпак В.В.

ОСОБА_2,

розглянувши в письмовому провадженні апеляційні скарги ОСОБА_3 Пенсійного фонду України в м.Кузнецовську Рівненської області та ОСОБА_4 на постанову Кузнецовського міського суду Рівненської області від "01" вересня 2011 р. у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 Пенсійного фонду України в м.Кузнецовську Рівненської області про визнання бездіяльності протиправною і зобов'язання вчинити дії ,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Кузнецовського міського суду Рівненської області від 01 вересня 2011 року позов задоволено частково. Визнано протиправними дії ОСОБА_3 Пенсійного фонду України в м.Кузнецовську Рівненської області по виплаті ОСОБА_4 додаткової пенсії, а також по невиплаті підвищення пенсії у розмірі, встановленому ст. 51 та ст. 39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" з 10.02.2011р. по 22.07.2011р. включно та щодо виплати позивачу збільшення пенсії виходячи з трудового стажу понад 25 років. Зобовязано управління Пенсійного фонду України в м.Кузнецовську провести перерахунок та виплатити ОСОБА_4 додаткову пенсію відповідно до ст. 51 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" виходячи із розміру додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю у розмірі 15% мінімальної пенсії за віком, що визначається згідно із ч.1 ст. 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, встановленого законом, починаючи з 10 лютого 2011 року по 22 липня 2011 року, з урахуванням проведених позивачу пенсійних виплат за вказаний період. Зобовязано управління Пенсійного фонду України в м.Кузнецовську провести нарахування та виплатити ОСОБА_4 підвищення до пенсії відповідно до ст. 39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" виходячи із розміру підвищення пенсії - одна мінімальна заробітна плата, що встановлена законами про Державний бюджет України на відповідний рік, починаючи з 10 лютого 2011 року по 22 липня 2011 року, з урахуванням проведених позивачу пенсійних виплат за вказаний період. Зобовязано управління Пенсійного фонду України в м.Кузнецовську нарахувати та виплатити ОСОБА_4 збільшення пенсії у розмірі один процент заробітку за кожний рік роботи понад 20 років наявного у нього стажу, але не вище 75 процентів заробітку позивача з якого обчислювалась пенсія, починаючи з 10 лютого 2011 року по 22 липня 2011 року та з урахуванням проведених позивачу пенсійних виплат за вказаний період. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 Пенсійного Фонду України в м.Кузнецовську Рівненської області, посилаючись на порушення норм матеріального і процесуального права, просить постанову скасувати та відмовити у задоволенні позову. Зокрема, апелянт зазначає, що фінансування витрат за вказаним законом проводиться за рахунок коштів державного бюджету, в межах наданих розрахунків та виділених коштів з державного бюджету.

Крім того, апеляційну скаргу подано і позивачем, в якій він просить скасувати постанову суду першої інстанції в частині відмови щодо зобов'язання відповідача проводити в подальшому нарахування та виплату пенсії.

Розглянувши справу в межах, визначених ст. 195 КАС України, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційнч скарги підлягають до часткового задоволення з наступних підстав.

Встановлено, що позивач є непрацюючим пенсіонером та перебуває на обліку в ОСОБА_3 Пенсійного фонду України в м.Кузнецовськ Рівненської області, має статус громадянина, який постраждав від Чорнобильської катастрофи 4 категорії, проживає в зоні посиленого радіоекологічного контролю. Позивач отримує виплати згідно зі ст. ст. 39, 51 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, але у меншому розмірі, ніж визначено Законом.

Відповідно до ст. 39 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи до пенсії непрацюючим пенсіонерам, які проживають на територіях радіоактивного забруднення, провадиться доплата в таких розмірах:

- у зоні посиленого радіоекологічного контролю - одна мінімальна заробітна плата.

За змістом ст. 51 зазначеного закону передбачено, що особам, віднесеним до 4 категорії, додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоровю, призначається у розмірі 15% мінімальної пенсії за віком.

У відповідності до статті 22 Конституції України конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Згідно з ч. 2 ст. 152 Конституції України закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Виходячи із загальних засад пріоритетності законів над підзаконними актами, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що при визначенні розміру виплат застосуванню підлягає саме ст.ст. 39,51 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", а не постанови Кабінету Міністрів України від 26 липня 1996 року за № 836 та № 530 від 28.05.2008 року, які істотно звужують обсяг встановлених законом прав.

Доводи відповідача щодо правомірності його дій у звязку з відсутністю джерел фінансування на вказані виплати та необхідність їх встановлення бюджетним законодавством, є безпідставними, оскільки реалізація встановленого законом права не може бути поставлена у залежність від бюджетних асигнувань.

Щодо збільшення пенсії на підставі ст. 56 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", слід зазначити наступне. Пенсію позивачу призначено за віком на підставі Закону України Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, а тому збільшення пенсії має проводитись у розмірах, встановлених нормами цього Закону. З огляду на викладене, постанова суду в цій частині підлягає скасуванню із залишенням позовної вимоги без задоволення.

В той же час, колегія суддів вважає, що зазначення кінцевої дати проведення перерахунку додаткової пенсії та її підвищення, за обставин, коли позивач наполягає на здійсненні відповідного перерахунку та виплат на постійній основі, є помилковим, виходячи з наступного.

За визначенням, наведеним в абзаці девятому статті 1 Закону України "Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування", пенсія - це щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообовязкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її інвалідом, або отримують члени її сімї у випадках, визначених цим Законом.

Відповідно до ч.1 ст. 6 Закону України "Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування" непрацездатні громадяни крім пенсійних виплат із системи пенсійного забезпечення мають право отримувати доплати, надбавки та підвищення до зазначених виплат, додаткову пенсію в порядку та за рахунок коштів, визначених законодавством.

Таким чином, пенсія є періодичним платежем, виплата якої, за загальним правилом, не обмежена у часі.

Додаткова пенсія та підвищення до пенсії, є додатковими виплатами особі, яка визнана такою, що має на нього право, нерозривно повязано з виплатою пенсії і також має не визначений у часі граничний термін виплати.

Таким чином, у разі відсутності спору про право особи на отримання пенсії та додаткової пенсії або встановлення такого права в судовому порядку, немає підстав обмежувати орган, відповідальний за здійснення їх перерахунку і виплат, певним часовим проміжком, крім випадків, передбачених законом.

На підставі вищевикладеного, постанова суду першої інстанції в частині зазначення кінцевої дати підлягає зміні.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 202, 205, 207 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги ОСОБА_3 Пенсійного фонду України в м.Кузнецовську Рівненської області та ОСОБА_4 задовольнити частково.

Скасувати постанову Кузнецовського міського суду Рівненської області 01 вересня 2011 року в частині зобовязання управління Пенсійного фонду України в м.Кузнецовську нарахувати та виплатити ОСОБА_4 збільшення пенсії у розмірі один процент заробітку за кожний рік роботи понад 20 років наявного у нього стажу, але не вище 75 процентів заробітку позивача з якого обчислювалась пенсія, починаючи з 10 лютого 2011 року по 22 липня 2011 року та з урахуванням проведених позивачу пенсійних виплат за вказаний період та прийняти нову постанову в цій частині про відмову в позові.

Постанову Кузнецовського міського суду Рівненської області від 01 вересня 2011 року змінити, виключивши з резолютивної частини слова та цифри "по 22 липня 2011 року включно".

В решті постанову залишити без змін.

Постанова набирає чинності з моменту її постановлення і оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя М.М. Капустинський

судді: ОСОБА_5 ОСОБА_2

Роздруковано та надіслано:

1- в справу

2 - позивачу Рабко Іван Дмитрович м-н вараш 32,кв.48,м.Кузнецовськ,Рівненська область,34400

3- відповідачу ОСОБА_3 Пенсійного фонду України в м.Кузнецовську Рівненської області м-н.Будівельників,2,м. Кузнецовськ,Рівненська область,34400