Справа № 804/6834/14
Суддя: Проценко О.А.
Дата ухвалення: 2015-08-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

05 серпня 2015 рокусправа № 804/6834/14

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Проценко О.А.

суддів: Дурасової Ю.В. Туркіної Л.П.

за участю секретаря судового засідання:Комар Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Жовтневому районі м.Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області

на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 02.07.2014р. у справі № 804/6834/14

за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2

до Державної податкової інспекції у Жовтневому районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області

про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

в с т а н о в и в:

Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 (далі по тексту - позивач) звернувся до адміністративного суду з позовом про скасувати податкових повідомлень-рішень Державної податкової інспекції у Жовтневому районі м.Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області (далі по тексту - відповідач, податковий орган, ДПІ у Жовтневому районі м. Дніпропетровська) від 08.11.2013 року № про визначення суми податкового зобов'язання з ПДВ за жовтень 2010 року у розмірі 16099 грн., та штрафних санкцій - 4024,75 грн. та від 08.11.2013 року № про визначення суми податкового зобов'язання з ПДВ за жовтень 2010 року у розмірі 1456 грн., та штрафних санкцій 364,50.

На обґрунтування позовних вимог зазначалось, що відповідачем проведено документальні позапланові невиїзні перевірки позивача з питань підтвердження господарських відносин з ПП «Кельт» за жовтень 2010 р. та з ТОВ «Агро-СВ» за листопад 2010 р., а також щодо реальності та повноти відображення в податковому обліку показників, за результатами яких складено акти від 25.10.2013 року №1778/1701/НОМЕР_3 та від 28.10.2013 року №1792/1701/НОМЕР_3. Позивач вважає твердження відповідача щодо нереальності та фіктивності господарських операцій з контрагентами не ґрунтуються на приписах чинного законодавства та є помилковими.

Згідно з висновками податкового органу позивачем як платником податку порушено вимоги п.1.7 ст.1, п. 3.1 ст.3, п. 4.1 ст. 4, пп.7.2.3 п.7.2, пп.7.4.1, 7.4.5 п.7.4. ст.7 Закону України від 03.04.1997 №168/97-ВР «Про податок на додану вартість». В акті зазначається про те, що правочини позивача з його контрагентами не мали реального характеру та укладені з метою штучного формування податкового кредиту, що враховується при визначенні об'єкта оподаткування.

За висновками податкового органу, в результаті допущених порушень позивачем занижено податок на додану вартість на загальну суму 17557грн., у тому числі: за жовтень 2010- на 16099 грн. та за листопад 2010 - на 1458 грн.

На підставі висновків податкового органу прийнято податкові повідомлення-рішення від 08.11.2013 року № та , якими позивачу збільшено грошове зобов'язання з податку на додану вартість на загальну суму 21946,25 грн., в тому числі: по основному платежу на 17557 грн., а також застосовано штрафні (фінансові) санкції в розмірі - 4389,25 грн.

Постановою суду першої інстанції позов задоволено. При цьому суд зазначив, що відповідачем не доведено належними та допустимими доказами, що укладення договору не відповідало дійсним намірам сторін щодо набуття цивільних прав і обов'язків як і те, що договір укладено без мети настання реальних наслідків, оскільки судові рішення щодо визнання угоди недійсною відсутні.

Не погодившись з висновками суду першої інстанції, відповідач оскаржує постанову суду в апеляційному порядку. Апелянт просить скасувати постанову суду та прийняти нове рішення, яким відмовити позивачу у задоволенні позову. На обґрунтування апеляційних вимог зазначається, що приймаючи постанову, суд першої інстанції невірно застосував норми матеріального та процесуального права.

Перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, а також здійснивши аналіз норм матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, колегія суддів зазначає наступне.

Підпунктом "а" п. 198.1 статті 198 ПК України передбачено, що право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

У відповідності до п. 198.2. ст. 198 Податкового кодексу України датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Згідно з пунктом 198.3 статті 198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду зокрема у зв'язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку. Отже, з аналізу наведених норм випливає, що необхідною умовою для віднесення сплачених у ціні товарів (послуг) сум податку на додану вартість є факт придбання товарів та послуг із метою їх використання в господарській діяльності.

Матеріали справи свідчать про реальність (товарність) господарських операцій по придбанню сировини, яка в подальшому була використана позивачем у виробництві хлібо-булочних виробів.

Так, відповідач не надав належних доказів на підтвердження обставин, пов'язаних з припиненням господарської діяльності або банкротства контрагентів позивача у спірний період, що могло б вплинути на оцінку діяльності позивача, за результатом якої останній включив до складу податкового кредиту суми податку на додану вартість, а також на його право в подальшому претендувати на бюджетне відшкодування.

Колегія суддів не приймає до уваги доводи податкового органу щодо нікчемності чи недійсності правочинів, оскільки у відповідності до ч.2 ст.1 ЦК України до майнових відносин, заснованих на адміністративному або іншому владному підпорядкуванні однієї сторони другій стороні, а також до податкових, бюджетних відносин цивільне законодавство не застосовується, якщо інше не встановлено законом.

Більш того, слід зазначити, що нікчемність угоди не впливає на податкові зобов'язання сторони такої угоди як платника податку, оскільки податкова звітність це окремий вид звітності, який не пов'язується законом з характеристикою чи оцінкою угоди, а відображає певні наслідки операцій з майном або майновими правами платника податку.

Щодо змісту акту перевірки, який за своєю суттю є доказом порушення, слід зазначити наступне.

Згідно з Порядком оформлення результатів документальних перевірок з питань дотримання податкового, валютного та іншого законодавства, затвердженого Наказом Державної податкової адміністрації України від 22.12.2010 року за №984 (далі - Порядок №984) акт перевірки - це службовий документ, який підтверджує факт проведення документальної перевірки фінансово-господарської діяльності платника податків є носієм доказової інформації про виявлені порушення вимог податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби.

Акт документальної перевірки повинен містити систематизований виклад виявлених під час перевірки фактів порушень норм податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби. За результатами документальної перевірки в акті викладаються всі суттєві обставини фінансово-господарської діяльності платника податків, які мають відношення до фактів виявлених порушень податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби.

У відповідності до п.п. 4-6 Порядку №984 факти виявлених порушень викладаються в акті документальної перевірки чітко, об'єктивно та в повній мірі, із посиланням на первинні або інші документи, які зафіксовані в бухгалтерському та податковому обліку, що підтверджують наявність зазначених фактів.

Із змісту актів перевірки позивача вбачається, що платником податку було надано: договір №2106-14 від 21.06.2010, який укладено між позивачем та ПП "Кєльт" на поставку сировини для виготовлення хлібобулочної продукції, видаткові накладні на поставку №18103 від 18.10.10, №21102 від 21.10.10, №22101 від 22.10.2010 року та № 2510 від 25.10.2010 року, податкові накладні від 18,21,22 та 25 жовтня 2010 року та банківські документи на оплату поставленого товару платіжне доручення № 293 від 25.10.10, №290 від 18.10.10, №292 від 22.10.10, №291 від 21.10.2010 року. На думку позивача, після перелічення документальних доказів поставки, зроблені абсурдні та не підтверджені висновки про те що операції ПП "Кєльт" не підтверджуються (без будь яких пояснень, на підставі чого зроблено такий висновок).

21 жовтня 2013 року позивачем одержано письмовий запит від податкового органу №12163/10/1701-22 від 16.10.2013р. про надання інформації та її документального підтвердження без зазначення вичерпаного переліку та підстав для звернення відповідно до п.73.3 ст.73 Податкового Кодексу України для з'ясування реальності та повноти відображення в бухгалтерському та податковому обліку результатів операцій по господарським відносинам з ТОВ "АГРО- СВ" за листопад 2010 року.

Платник податків має обов'язок надати інформацію на письмовий запит, складений у відповідності до вимог законодавства. Матеріали справи підтверджують, що позивачем надано до податкового органу документи первиннго бухгалтерського обліку за жовтень-листопад 2010 року. Не зважаючи на надані документи, виконуючий обов'язки начальника видав наказ про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки з питання підтвердження відомостей, отриманих від позивача.

В Акті перевірки перелічені первинні документи, які надані позивачем та досліджені податковим органом: рахунки-фактури для оплати позивачем вартості продукції, що свідчить про намір укласти угоду на поставку сировини для виготовлення булочної продукції, видаткова накладна на поставку, податкова накладна та банківські документи на оплату поставленого товару, платіжні доручення.

Тобто матеріали справи підтверджеють реальність укладених позивачем з контрагентами правочинів та товарінсть господарських операцій.

Таким чином, податковий орган не довів факт порушення позвиачем норм податкового законодавства.

Колегія суддів погоджується з доводами апелянта щодо неможливості допиту позивача в якості свідка. Проте, вказане порушення не призвело до невірного вирішення спору. Позивач як сторона у справі вправі надавати пояснення та зобов'язаний відповідати на запитання суду з метою встановлення фактичних обставин.

За встановлених обставин, висновки суду першої інстанції обґрунтовані. Судове рішення прийнято з дотриманням норм матеріального і процесуального права, підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Жовтневому районі м.Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 02.07.2014р. у справі №804/6834/14 залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 02.07.2014р. у справі №804/6834/14 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили у відповідності до ст.254 КАС України та може бути оскаржена згідно зі ст.212 КАС України.

Головуючий: О.А. Проценко

Суддя: Ю.В. Дурасова

Суддя: Л.П. Туркіна