Справа № 804/14548/15
Суддя: Верба Ірина Олександрівна
Дата ухвалення: 2015-11-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіОСОБА_1
при секретарі судового засідання ОСОБА_2
за участю представників: позивача відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпропетровську адміністративну справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Український завод понадвеликогабаритних шин» до Державної податкової інспекції у Бабушкінському районі м. Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 1 жовтня 2015 року відкрито провадження у справі та призначено до судового розгляду.
В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що:
- ТОВ «Український завод понадвеликогабаритних шин» не погоджується з висновками, викладеними в акті від 18 червня 2015 року за №40/04-62-22-6/33115398, оскільки вони не відповідають чинному законодавству України та вважає дії податкового органу неправомірними, а винесене податкове повідомлення-рішення таким, що підлягає скасуванню;
Відповідач надав письмові заперечення на позовну заяву, у яких просив залишити позовну заяву без задоволення, обґрунтовуючи їх наступним:
- станом на 30 квітня 2015 року розрахунки по контракту не завершені, дебіторська заборгованість складає 464570 дол. США.
Представники позивача та відповідача у судовому засіданні підтримали обрані правові позиції.
Заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши подані документи і матеріали, зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню, виходячи із наступного.
Відповідно пункту 1 постанови Правління Національного банку України від 3 червня 2015 року №354 «Про врегулювання ситуації на грошово-кредитному та валютному ринках України» (далі Постанова №354), що діяла на час виникнення спірних правовідносин, постановлено установити вимогу щодо обовязкового продажу на міжбанківському валютному ринку України надходжень в іноземній валюті із-за кордону на користь юридичних осіб, які не є уповноваженими банками, фізичних осіб - підприємців, іноземних представництв (крім офіційних представництв), на рахунки, відкриті в уповноважених банках для ведення спільної діяльності без створення юридичної особи, а також надходжень в іноземній валюті на рахунки резидентів, відкриті за межами України на підставі індивідуальних ліцензій Національного банку України.
Надходження в іноземній валюті, зазначені в абзаці першому цього пункту, підлягають обовязковому продажу на міжбанківському валютному ринку України, у тому числі безпосередньо Національному банку України, у розмірі 75 відсотків. Решта надходжень в іноземній валюті залишається в розпорядженні резидентів та нерезидентів і використовується ними відповідно до правил валютного регулювання.
Копію наказу №912 від 11 червня 2015 року на проведення перевірки ТОВ «Український завод понад великогабаритних шин» вручено головному бухгалтеру ОСОБА_5 11 червня 2015 року.
Судом встановлено, що 5 вересня 2014 року між ТОВ «Український завод понадвеликогабаритних шин» (постачальник) та ТОО «Eurotire» (Республіка Казахстан) (покупець) укладено контракт №ЕТКZ-001, згідно умов якого, визначених в пункті 1.1 контракту, постачальник зобовязується виготовити та поставити покупцю, а покупець прийняти та сплатити за шини пневматичні гумові нові в асортименті, номенклатурі, кількості, терміни та по цінам згідно специфікацій до контракту. Згідно пункту 3.1 контракту поставка товару здійснюється автомобільним або залізничним транспортом згідно міжнародних правил Інкотермс 2010. Відповідно пункту 2.3 загальна сума контракту складається з сум специфікацій, які є його невідємною частиною; сума договору на момент його підписання орієнтовно складає 1000000 доларів США і в подальшому коригується сумою підписаних сторонами специфікацій. Контракт набирає чинності з моменту його підписання обома сторонами і діє по 31 грудня 2015 року.
22 січня 2015 року за ВМД №110070000/2015/300359 на адресу нерезидента ТОО «Eurotire» (Республіка Казахстан) було відвантажено товар на загальну суму 102000 доларів США. Граничний термін повернення валютної виручки за цією експортною операцією становив 22 квітня 2015 року.
Повернення валютної виручки від нерезидента ТОО «Eurotire» (Республіка Казахстан) до ТОВ «Український завод понад великогабаритних шин» за поставлений товар відбувалось трьома частинами:
Вирішуючи спір, суд виходить із того, що відповідно статті 1 Закону №185/94-ВР виручка резидентів у іноземній валюті підлягає зарахуванню на їх валютні рахунки в уповноважених банках у строки виплати заборгованостей, зазначені в контрактах, але не пізніше 180 календарних днів з дати митного оформлення (виписки вивізної вантажної митної декларації) продукції, що експортується, а в разі експорту робіт (послуг), прав інтелектуальної власності - з моменту підписання акта або іншого документа, що засвідчує виконання робіт, надання послуг, експорт прав інтелектуальної власності.
Відповідно до «Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків в національній і іноземній валютах», затвердженої постановою Правління Національного банку України №492 від 12.11.2003 року (далі Інструкція №492), уповноважені банки відкривають юридичним особам (резидентам і нерезидентам) банківські рахунки в іноземній валюті, зокрема, поточні та розподільні.
Відповідно до абзацу 5 підпункту «а» пункту 5.3 Інструкції №492 на поточні рахунки в іноземній валюті юридичних осіб-резидентів зараховуються кошти через розподільні рахунки, перераховані з-за кордону нерезидентами за зовнішньоекономічними контрактами (договорами, угодами).
Пунктом 2 постанови Національного банку України від 3 березня 205 року №160 «Про зміну строків розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів і запровадження обовязкового продажу надходжень в іноземній валюті» установлено вимогу щодо обовязкового продажу на міжбанківському валютному ринку України надходжень в іноземній валюті у вигляді валютної виручки резидентів від продажу товарів на зовнішньоекономічними договорами. Уповноважені банки зобовязані попередньо зараховувати надходження в іноземній валюті, на які поширюється вимога щодо обовязкового продажу, на окремий аналітичний рахунок балансового рахунку 2603 «Розподільчі рахунки субєктів господарювання».
Відповідно пункту 2 Постанови №354 уповноважений банк зобовязаний здійснити обовязковий продаж надходжень в іноземній валюті відповідно до вимог цього пункту:
- без доручення клієнта;
- виключно наступного робочого дня після дня зарахування таких надходжень на розподільчий рахунок.
У відповідності до введених постановою НБУ №160 від 3 березня 2015 року адміністративних обмежень для резидентів щодо власного розпорядження своїми валютними коштами, частину із суми валютних надходжень у розмірі 75% від їх загальної суми без доручення позивача обслуговуючим банком було перераховано на транзитний рахунок для здійснення обовязкового продажу з подальшим зарахуванням вирученої від продажу гривні на поточний рахунок позивача.
Так, згідно з «Положенням про валютний контроль», затвердженим постановою Правління Національного Банку України від 8 лютого 2000 року №49, банки знімають валютну операцію із контролю у разі зарахування коштів на поточний рахунок, що і призвело до помилкового встановлення порушення порядку повернення валютної виручки, оскільки дата зняття операції з контролю не у всіх випадках тотожня даті зарахування коштів на валютний рахунок, зокрема, у випадку обовязкового продажу валютної виручки.
Відповідно до частини першої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.
Частиною другою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Відповідачем належним чином не доведено правомірність оскаржуваного податкового повідомлення-рішення.
З огляду на викладене, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та задоволення адміністративного позову.
Керуючись статтями 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Український завод понадвеликогабаритних шин» до Державної податкової інспекції у Бабушкінському районі м. Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення - задовольнити повністю.
Постанова суду набирає законної сили відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в порядку та у строки, встановлені статтею 186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст постанови складений 3 листопада 2015 року.

Суддя ОСОБА_1