Справа № 813/987/15
Суддя: Кравців Олег Романович
Дата ухвалення: 2015-11-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 листопада 2015 року Справа № 813/987/15

10 год. 55 хв.

Львівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючий суддя Кравців О.Р.,

секретар судового засідання Небесна М.В.,

позивач ОСОБА_1,

від відповідача не прибув,

розглянув у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері звязку та інформатизації про визнання протиправними дій, зобовязання вчинити дії, стягнення коштів.

Суть справи.

До Львівського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 (далі позивач) з адміністративним позовом до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері звязку та інформатизації (далі відповідач, НКРЗІ), в якому, з врахуванням заяв про уточнення позовних вимог /а.с.58-59, 150-151/ та усних пояснень, просить:

- зобовязати відповідача відповідно до п. 4.1 «Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників», затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України 29.07.1993 року за № 58, який зареєстрований у Міністерстві юстиції України 17 серпня 1993 року за № 110, виплатити позивачу середній заробіток за весь час вимушеного прогулу з 26.01.2015 року у звязку з протиправною затримкою видачі трудової книжки, видати позивачу в останній робочий день трудову книжку та наказ про звільнення, про що протягом 3 календарних днів з дня набрання рішення суду законної сили внести відповідний запис до трудової книжки позивача про звільнення позивача з посади за п. 4 ст 36 КЗпП України розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу (п. 1 ст. 40 КЗпП України);

- стягнути з відповідача на користь позивача кошти в сумі 3974,48 грн., які витрачені позивачем на лікування;

- стягнути з відповідача на користь позивача моральну та матеріальну шкоду в сумі 100000,00 грн.

Також, у судовому засіданні 06.11.2015 року позивач відмовився від позовної вимоги про стягнення з відповідача на його користь сум, які належать позивачу за оплату листків непрацездатності в повному обсязі, починаючи за період з 25.11.2014 року по 23.01.2015 року, невиплачену заробітну плату з 26.01.2015 року по 30.01.2015 року та кошти, які витрачені позивачем на лікування.

Позовні вимоги мотивовані тим, що, на думку позивача, під час його звільнення з роботи була порушена процедура звільнення, зокрема, йому протиправно не видано трудову книжку, чим заподіяно матеріальну та моральну шкоду, оскільки, позивач поніс моральні страждання та змушений був лікуватися.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав повністю, просив позов задовольнити.

Представник відповідача у судове засідання не зявився, проти позову заперечив повністю з підстав викладених у письмових запереченнях /а.с.21-26, 60-65/. Вважає, дії відповідача щодо звільнення позивача, зокрема, в частині видачі трудової книжки, законними та обґрунтованими. Також, в обґрунтування своєї правової позиції надав суду постанову Львівського окружного адміністративного суду від 19.02.2015 року № 813/8168/14 залишену без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 09.06.2015 року, якою ОСОБА_1 у позові до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері звязку та інформатизації, про визнання незаконними дій, наказів, зобовязання вчинити дії та стягнути шкоду відмовлено повністю. Просив у задоволенні позову відмовити.

З врахуванням строків розгляду справи, визначених ст. 122 КАС України, відповідно до ч. 4 ст. 128 та ч. 6 ст. 71 КАС України, суд розглядає справу за відсутності відповідача на основі наявних доказів.

Суд заслухав пояснення позивача, зясував обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги і заперечення та ті, які мають інше значення для вирішення справи, повно, всебічно та обєктивно дослідив докази у справі, та -

в с т а н о в и в :

Наказом Голови НКРЗІ від 26.11.2014 року №270/к «Про звільнення ОСОБА_1Є.» позивача звільнено з посади начальника Управління державного нагляду по Західному регіону 01 грудня 2014 року у звязку зі змінами в організації виробництва і праці, п. 1 ст. 40 КЗпП України. Підстава: наказ Голови НКРЗІ від 11.09.2014 року № 112/нк «Про організаційні заходи, повязані з введенням в дію нової структури та штатного розпису НКРЗІ», попередження ОСОБА_1 про наступне звільнення з займаної посади (у разі відмови від переведення на запропоновану посаду) у звязку зі змінами в організації виробництва і праці, відсутність згоди на переведення на запропоновану посаду, посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС у 1986 році категорії 2 сер. А №231143 /а.с.35/.

Наказом Голови НКРЗІ від 01.12.2014 року №283/к «Про день звільнення ОСОБА_1Є.» внесено зміни до наказу Голови НКРЗІ №270/к від 26.11.2014 року «Про звільнення ОСОБА_1Є.», доповнивши його новим п. 3 такого змісту: « 3. У разі надходження до НКРЗІ документального підтвердження тимчасової непрацездатності ОСОБА_1 01.12.2014 року Управлінню персоналу підготувати проект наказу Голови НКРЗІ про внесення змін до п. 1 цього наказу в частині перенесення дати звільнення ОСОБА_1 на дату його виходу на роботу» /а.с.43/.

Наказом Голови НКРЗІ від 22.12.2014 року №298/к «Про перенесення дати звільнення ОСОБА_1Є.» внесено зміни до п. 1 наказу Голови НКРЗІ №270/к «Про звільнення ОСОБА_1Є.», виключивши цифри та слова « 01 грудня 2014 року «та доповнивши реченням такого змісту «Датою звільнення ОСОБА_1 вважати перший його робочий день після тимчасової непрацездатності» та визнано таким, що втратив чинність наказ від 01.12.2014 року №283/к /а.с.48/.

Наказом Голови НКРЗІ від 26.01.2015 року №39/к «Про звільнення ОСОБА_1Є.» позивача звільнено з займаної посади 26 січня 2015 року у звязку зі змінами в організації виробництва і праці, п. 1 ст. 40 КЗпП України та визнано такими, що втратили чинність накази №270/к від 26.11.2014 року та №298/к від 22.12.2014 року /а.с.31/.

Листом НКРЗІ від 01.12.2014 року № 01-7249/18 ОСОБА_1 повідомлено, що у звязку зі звільненням його з роботи 01.12.2014 року відповідно до наказу Голови НКРЗІ від 26.11.2014 року № 270/к просять прибути для отримання трудової книжки, яка знаходиться в Управлінні персоналу НКРЗІ за адресою: 01001 м. Київ, вул. Хрещатик, 22. Попереджено, що у разі неможливості прибуття за трудовою книжкою, вона може бути переслана позивачу поштою після отримання НКРЗІ письмової згоди із зазначенням відповідної адреси /а.с.40/.

Листом НКРЗІ від 26.01.2015 року № 01-364/18 ОСОБА_1 повідомлено, що відповідно до ст. 47 КЗпП України у звязку з його звільненням 26.01.2015 року направляється копія наказу Голови НКРЗІ від 26.01.2015 року № 39/к «Про звільнення ОСОБА_1Є.». Одночасно, запрошено для отримання трудової книжки, яка знаходиться в Управлінні персоналу НКРЗІ за адресою: 01001 м. Київ, вул. Хрещатик, 22. Попереджено, що у разі неможливості прибуття за трудовою книжкою, вона може бути переслана позивачу поштою після отримання НКРЗІ його письмової згоди із зазначенням відповідної адреси. Додаток до листа: копія наказу Голови НКРЗІ від 26.01.2015 року №39/к «Про звільнення ОСОБА_1Є.» /а.с.68/.

Листом НКРЗІ від 26.02.2015 року № 01-1006/16 на службові записки від 28.01.2015 року та 02.02.2015 року ОСОБА_1 повідомлено, що питання, які порушувалися у них були предметом розгляду у Львівському окружному адміністративному суді в межах адміністративного позову ОСОБА_1 до НКРЗІ у справі № 813/8168/14, за результатами якого постановою Львівського окружного адміністративного суду від 19.02.2015 року у позові відмовлено повністю. Також, поінформовано, що відповідно до абз. 2 п. 4.2 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 року № 58 та зареєстрованої у Міністерстві юстиції України 17.08.1993 року за № 110, відповідно до якої пересилання трудової книжки поштою з доставкою на зазначену адресу допускається тільки за письмовою згодою працівника. Лист НКРЗІ від 26.01.2015 року № 01-364/18 з відповідною пропозицією було направлено позивачу. Наголошено, що про необхідність прибуття за трудовою книжкою в день звільнення або надання власної письмової згоди на пересилання трудової книжки поштою із зазначенням відповідної адреси позивача також було повідомлено листом НКРЗІ від 01.12.2014 року № 01-7249/18. Попереджено, що трудову книжку буде відправлено поштою на вказану позивачем адресу тільки у разі отримання НКРЗІ його письмової згоди /а.с.66/.

Вважаючи своє звільнення з посади незаконним, проведеним з порушенням процедури, зокрема, в частині невидачі трудової книжки, що привело до принизливого ставлення до нього, спричинило переживання, завдало матеріальної та моральної шкоди, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Завданням адміністративного судочинства відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

До адміністративних судів згідно з ч. 2 цієї ж статті можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Юрисдикція адміністративних судів, відповідно до ч. 1 ст. 17 КАС України, поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку з здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій, а також у зв'язку з публічним формуванням суб'єкта владних повноважень шляхом виборів або референдуму.

Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби.

Закріплений у ч. 1 ст. 11 КАС України принцип змагальності сторін передбачає, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 69 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Предметом доказування відповідно до ч. 1 ст. 138 КАС України є обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги чи заперечення або які мають інше значення для вирішення справи (причини пропущення строку для звернення до суду тощо) та які належить встановити при ухваленні судового рішення у справі.

Враховуючи вищевикладене, суть спору полягає у невидачі позивачу під час звільнення трудової книжки, а спірні правовідносини врегульовано Інструкцією про порядок ведення трудових книжок працівників затвердженою наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України 29.07.1993 року за № 58, що зареєстрований у Міністерстві юстиції України 17.08.1993 року за № 110 (далі Інструкція).

Відповідно до п. 1.1. Інструкції трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Трудові книжки ведуться на всіх працівників, які працюють на підприємстві, в установі, організації (далі підприємство) усіх форм власності або у фізичної особи понад п'ять днів, у тому числі осіб, які є співвласниками (власниками) підприємств, селянських (фермерських) господарств, сезонних і тимчасових працівників, а також позаштатних працівників за умови, якщо вони підлягають державному соціальному страхуванню.

Згідно з приписами п. 4.1 Інструкції у разі звільнення працівника всі записи про роботу і нагороди, що внесені у трудову книжку за час роботи на цьому підприємстві, засвідчуються підписом керівника підприємства або спеціально уповноваженою ним особою та печаткою підприємства або печаткою відділу кадрів. Власник або уповноважений ним орган зобов'язаний видати працівнику його трудову книжку в день звільнення з внесеним до неї записом про звільнення. При затримці видачі трудової книжки з вини власника або уповноваженого ним органа працівникові сплачується середній заробіток за весь час вимушеного прогулу. Днем звільнення в такому разі вважається день видачі трудової книжки. Про новий день звільнення видається наказ і вноситься запис до трудової книжки працівника. Раніше внесений запис про день звільнення визнається недійсним у порядку, встановленому пунктом 2.10 цієї Інструкції.

За правилами п. 4.2. Інструкції якщо працівник відсутній на роботі в день звільнення, то власник або уповноважений ним орган в цей день надсилає йому поштове повідомлення із вказівкою про необхідність отримання трудової книжки. Пересилання трудової книжки поштою з доставкою на зазначену адресу допускається тільки за письмовою згодою працівника.

Згідно з ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

З матеріалів справи судом встановлено, що дата звільнення позивача наказами НКРЗІ кілька разів переносилася у звязку з перебуванням позивача у стані тимчасової непрацездатності та відсутністю відповідно на робочому місці /а.с.35, 43, 48, 31/.

У відповідь на звернення позивача відповідачем кілька разів надсилалися листи з повідомленням про звільнення, видачу наказу про звільнення, та з проханням прибути за адресою м. Київ, вул. Хрещатик, 22 до головного офісу НКРЗІ для видачі йому трудової книжки, або надати дозвіл надіслати трудову книжку на заздалегідь письмово визначену позивачем адресу /а.с.40, 68, 66/.

Однак, такі повідомлення та прохання відповідача позивачем проігноровано.

Факт ознайомлення з такими листами НКРЗІ позивачем у судовому засіданні підтверджено.

Таким чином, на переконання суду, запросивши позивача з метою вручення йому трудової книжки, та попередивши його про можливість надіслати трудову книжку на заздалегідь визначену позивачем адресу, відповідач діяв чітко в межах передбачених п. 4.2 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників.

Також, суд не бере до уваги покликання позивача щодо формулювання підстав звільнення, оскільки законність його звільнення досліджено судом у постанові Львівського окружного адміністративного суду від 19.02.2015 року у справі № 813/8168/14 за позовом ОСОБА_1 до НКРЗІ, про визнання незаконними дій, наказів, зобовязання вчинити дії та стягнення шкоди, залишеній без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 09.06.2015 року. За результатами розгляду цієї справи позивачу у задоволенні позову відмовлено повністю /а.с.91-98, 130-137/.

Згідно з ч. 1 ст. 1167 Цивільного кодексу України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків встановлених ч. 2 цієї статті. Оскільки, позивачем не доведено неправомірності рішень чи дій відповідача в частині дотримання процедури видачі трудової книжки, а тому, на переконання суду підстав для задоволення позовних вимог про відшкодування матеріальної чи моральної шкоди немає, як немає підстав для стягнення з відповідача коштів в сумі 3974,48 грн., які, як стверджує позивач, витрачені ним на лікування.

Відповідно до ст. 86 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог, а тому у задоволенні адміністративного позову слід відмовити повністю.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільняються від сплати судового збору позивачі за подання позовів про стягнення заробітної плати, поновлення на роботі та за іншими вимогами, що випливають із трудових правовідносин.

Керуючись ст.ст. 2, 7-14, 17-20, 50, 69-72, 86, 94, 136, 138, 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

п о с т а н о в и в :

1. У задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

2. Судові витрати зі сторін не стягувати.

Постанова може бути оскаржена, згідно зі ст. 186 КАС України, протягом 10 днів з дня її проголошення чи отримання копії постанови, шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом 10 днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили, згідно зі ст. 254 КАС України, після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, то вважається, що постанова суду не набрала законної сили.

У судовому засіданні проголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Повний текст постанови складено та підписано 11.11.2015 року.

Суддя Кравців О.Р.