Справа № 2а-/1522/4745/11
Суддя: Єщенко О.В.
Дата ухвалення: 2015-11-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 листопада 2015 р.м. ОдесаСправа № 2а-/1522/4745/11

Категорія: 10.3.1 Головуючий в 1 інстанції: Бондар В.Я.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді - Єщенка О.В.

суддів - Димерлія О.О.

- Романішина В.Л.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на постанову Приморського районного суду м. Одеси від 4 листопада 2011 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернувся до суду першої інстанції з позовом, в якому просив визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо не проведення нарахування та виплати щомісячного підвищення до пенсії в розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», зобов'язати Управління перерахувати та виплатити щомісячне підвищення до пенсії у розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком за період з 01.01.2006 року відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» та в подальшому нараховувати щомісячну соціальну допомогу відповідно до вказаного Закону.

В обґрунтування позову зазначено, що позивач є пенсіонером та має статус дитини війни. Відповідно до діючого законодавства дітям війни пенсія підвищується на 30% мінімальної пенсії за віком, однак відповідачем не здійснено перерахунок пенсії за цей період.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 27 липня 2011 року залишено без розгляду адміністративний позов ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити певні дії за період з 01.01.2006 року по 25.01.2011 року.

Постановою Приморського районного суду м. Одеси від 4 листопада 2011 року адміністративний позов задоволено частково. Суд зобов'язав Головне управління пенсійного фонду України в Одеській області нарахувати та виплатити ОСОБА_2 підвищення до пенсії, що передбачене ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» у розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком, виходячи з розрахунку прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законодавством, - за період з 25 січня 2011 року по 23 липня 2011 року з виключенням виплачених за зазначений період сум. В задоволенні іншої частини позову суд відмовив.

В апеляційній скарзі Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з'ясування обставин справи, просить скасувати судове рішення та прийняти нову постанову про відмову у задоволенні позову.

Під час апеляційного провадження 11.09.2015 року Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області подано клопотання про закриття провадження у справі у зв'язку із смертю позивача, на підтвердження чого надано Свідоцтво про смерть Серії НОМЕР_1, видане Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Одесі Реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції.

Розглянувши доводи заяви відповідача, колегія суддів вважає, що заява про закриття провадження у справі підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 157 КАС України суд закриває провадження у справі у разі смерті або оголошення в установленому законом порядку померлою особи, яка була стороною у справі, якщо спірні правовідносини не допускають правонаступництва, або ліквідації підприємства, установи, організації, які були стороною у справі.

Згідно із ч. 1 ст. 203 КАС України постанова суду першої інстанції скасовується в апеляційному порядку і провадження у справі закривається з підстав, встановлених статтею 157 цього Кодексу.

Вирішуючи питання щодо можливості закриття провадження, колегія суддів виходить з наступного.

Предметом спору у цій справі є протиправність дій Управління у не проведенні нарахування та виплати ОСОБА_2 щомісячного підвищення до пенсії в розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни».

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов висновку про наявність у позивача права на щомісячне підвищення пенсії відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» у розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком.

Колегія суддів вважає правильними висновки суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та інших випадках, передбачених законом.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які мають статус дитини війни, на їх соціальну захищеність шляхом надання пільг і державної соціальної підтримки визначені та закріпленні в Законі України «Про соціальний захист дітей війни».

Згідно із ст. 6 вказаного Закону, в редакції від 18.11.2004 року, дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком.

Відповідно до вказаної норми Закону, в редакції від 28.12.2008 року, дітям війни (крім тих, на яких поширюється дія Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту») до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, виплачується підвищення у розмірі надбавки, встановленої для учасників війни.

Слід зазначити, що рішенням Конституційного Суду України від 09 липня 2007 року № 06-рп/2007 зупинення дії ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» на 2007 рік, передбачене п. 12 ст. 71 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік» визнано таким, що не відповідає Конституції України. Рішенням Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року № 10 рп/2008 року положення Закону України «Про державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України», що стосується виплати доплати «дітям війни» визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним).

Зміни до законодавства з приводу нарахування соціальної допомоги дітям війни Законом України «Про державний бюджет України на 2009 рік» та Законом України «Про державний бюджет України на 2010 рік» не вносилися, дія ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» за період 2009-2010 роки не призупинялась.

19 червня 2011 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2011 рік» відповідно до якого у 2011 році норми та положення статті 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявного фінансового ресурсу бюджету Пенсійного фонду України на 2011 рік.

Відповідно до п. 6 Постанови Кабінету Міністрів України «Про встановлення деяких розмірів виплат, що фінансуються за рахунок коштів державного бюджету» від 06.07.2011 року № 745 дітям війни до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, підвищення проводиться у розмірі 49,8 грн.

Судом першої інстанції вірно враховано, що Закон України «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2011 рік» від 14.06.2011 року набрав чинності з моменту його опублікування, тобто з 19.06.2011 року, Постанова Кабінету Міністрів України «Про встановлення деяких розмірів виплат, що фінансуються за рахунок коштів державного бюджету» від 06.07.2011 року № 745 - з 23 липня 2011 року.

Вказані норми у встановленому законом порядку неконституційними не визнавалась.

Таким чином, до 23.07.2011 року були відсутні обмеження щодо виконання положень ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», тому колегія суддів приходить до висновку, що вирішуючи спір, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з наявності у позивача права на щомісячне підвищення пенсії на 30% мінімальної пенсії за віком до вказаного строку.

Також, колегія суддів вважає, що вирішуючи спір у цій справі, судом першої інстанції вірно застосовано норми ст.ст. 2, 11 КАС України щодо належного обрання способу захисту порушених прав позивача, зобов'язавши Управління провести перерахунок та виплату спірних сум, відмовивши у задоволенні позову щодо стягнення сум пенсії та у зобов'язанні Управління проводити нарахування на майбутнє.

За таких обставин колегія суддів вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції про наявність підстав для проведення перерахунку та виплату пенсії.

Разом з цим, згідно Свідоцтва Серії НОМЕР_1, виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Одесі Реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції, ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1.

Колегія суддів враховує, що належні позивачу виплати відповідачем не нараховано, оскільки існував судовий спір щодо наявності у позивача такого права, тому спірні правовідносини не допускають правонаступництва.

Таким чином, колегія суддів вважає, що доводи відповідача про наявність підстав для закриття провадження відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 157 КАС України є обґрунтованими.

Оскільки судом першої інстанції ухвалено законне та обґрунтоване судове рішення, а обставини, які стали підставою для закриття провадження у справі, виникли після його ухвалення, колегія суддів вважає, що в силу положень ч. 2 ст. 203 КАС України провадження у даній справі підлягає закриттю, а судове рішення - визнанню нечинним.

Керуючись ст.ст. 157, 194, 196, 203, п. 4 ч. 1 ст. 205, 206, 254 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

Заяву Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про закриття провадження у справі - задовольнити.

Постанову Приморського районного суду м. Одеси від 4 листопада 2011 року - визнати нечинною.

Провадження у справі за адміністративними позовом ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити певні дії - закрити.

Ухвала апеляційного суду є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя: О.В. Єщенко

Судді: О.О. Димерлій

В.Л. Романішин