Справа № 22-а/0690/2614/11
Суддя: Гансецька І. А.
Дата ухвалення: 2011-06-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Апеляційний суд Житомирської області
Справа № 22-а/0690/2614/11
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 червня 2011 року Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого судді: Гансецької I.A.

суддів: Микитюк О.Ю., Товянської О.В.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м.Коростень Житомирської області на постанову Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 28 травня 2009 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м.Коростень Житомирської області, Управління праці та соціального захисту населення Коростенської міської ради Житомирської області, Державного казначейства України про визнання дій неправомірними, стягнення коштів,-

в с т а н о в и л а :

Позивач звернулась до суду з даним позовом. Просила визнати дії відповідачів неправомірними та стягнути з них недоплачені кошти, виплата яких передбачена ст.ст.37,39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Постановою Коростенського міськрайонного суду від 28 травня 2009 року позов задоволено частково. Визнано неправомірними дії Управління Пенсійного фонду України в м.Коростень Житомирської області, Управління праці та соціального захисту населення Коростенської міської ради Житомирської області. Стягнуто з УПСЗН Коростенської міської ради на користь позивача грошову допомогу у зв'язку з обмеженням споживання продуктів харчування місцевого виробництва та особистого підсобного господарства відповідно до ст.37 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" за період з 01.02.2008 по 31.01.2009 р. в сумі 1711,20 грн. та з УПФ України в м.Коростень Житомирської області доплату до пенсії відповідно до ст.39 зазначеного Закону за період з 01.02.2006 по 31.01.2009 р. в сумі 13882,50 грн.

В апеляційній скарзі Пенсійний фонд України в м.Коростень Житомирської області просить скасувати постанову, зазначає, що фінансування витрат, пов'язаних з реалізацією Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" здійснюється за рахунок коштів Державного Бюджету України, кошти Пенсійного фонду України не включаються до складу Державного Бюджету України.

В решті постанова не оскаржується.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного.

З матеріалі справи вбачається, що позивач є непрацюючим пенсіонером і має статус потерпілої від аварії на ЧАЕС 3-ї категорії, яка постійно проживає на території зони гарантованого добровільного відселення.

Частиною 1 ст.37 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" в чинній на час існування спірних правовідносин редакції встановлено, що громадянам, які проживають на території зони гарантованого добровільного відселення виплачується щомісячна грошова допомога у зв'язку з обмеженням споживання продуктів харчування місцевого виробництва в розмірі 40 процентів від мінімальної заробітної плати.

Частиною 2 ст.39 цього Закону, в чинній на час існування спірних правовідносин редакції передбачено, що пенсії непрацюючим пенсіонерам, які проживають у зоні гарантованого добровільного відселення, підвищуються у розмірах, визначених ч.1 ст.39 Закону, тобто на дві мінімальних заробітних плати.

У період, за який заявлені вимоги про стягнення допомоги та доплати до пенсії; розміри мінімальної заробітної плати постійно змінювались. Водночас, розміри допомоги і доплати були сталими і здійснювались на підставі Постанови КМ України «Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 26.07.1996 року N° 836.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції з огляду на загальні засади пріоритету законів над підзаконними нормативними актами обґрунтовано визнав, що при визначенні розміру згаданих виплат застосуванню підлягають саме ст. 37,39 Закону, а не постанова Кабінету Міністрів України № 836.

Згідно Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік від 16.05.2008року № 279-УІ дію ч.1 ст. 37 та ч.2 ст. 39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" зупинено на 2008 рік в частині виплати компенсацій і дополю; у розмірах відповідно до мінімальної заробітної плати.

Рішенням Конституційного сулу України від 22.05.2008 року №10-рп/2008 зупинення дії положень ст.ст.37,39 Закону України № 796-ХП, передбачене пунктом 28 розділу II Закону України «Про Державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним).

Відповідно до ч.2 ст. 152 Конституції України закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Таким чином, суд першої інстанції обґрунтовано визнав неправомірними дії Управління Пенсійного фонду України в м.Коростень Житомирської області по застосуванню Постанови КМ України № 836 в частині визначення позивачу розміру виплат відповідно до вимог ст. 39 Закону №796-ХІІ.

Разом з тим, суд першої інстанції, задовольняючи вимоги про стягнення недоплачених коштів, не вірно виходив з того, що стягнення у визначеній позивачем грошовій сумі підлягають задоволенню, оскільки такі виплати не були йому нараховані, а суд не може перебирати на себе функцію здійснення перерахунку та нарахування коштів замість органу, якому надані такі повноваження.

Також, суд не звернув увагу на те, що позивач звернулась до суду з даним позовом 10.03.2009 року.

За змістом ст.ст.99,102 КАС України в редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин, для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється річний строк. Пропущений з поважних причин процесуальний строк може бути поновлений судом за клопотанням особи, яка бере участь в справі. Позивач не заявляла клопотання про поновлення строку звернення до суду, тому позовні вимоги в частині зобов'язання нарахування і виплати коштів, передбачених ст. 39 Закону №796- XII підлягають задоволенню за період з 22.05.2008 по 31.01.2009 року.

За наведених обставин, колегія суддів приходить до висновку, що постанова ухвалена із порушенням норм процесуального права, а тому її належить частково скасувати і ухвалити нову постанову.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 202, 205, 207, 212 КАС України, колегія суддів,-

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м.Коростень Житомирської області задовольнити частково.

Скасувати постанову Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 28 травня 2009 року в частині стягнення з Управління Пенсійного фонду України в м.Коростень Житомирської "області на користь позивача доплати до пенсії відповідно до ст.39 зазначеного Закону за період з 01.02.2006 по 31.01.2009 р. в сумі 13882,50 грн.

Ухвалити в цій частині нову постанову.

Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в м.Коростень Житомирської області здійснити ОСОБА_1 нарахування та виплату доплати до пенсії відповідно до ст.39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" за період з 22.05.2008р по 31.12.2008 р. з урахуванням раніше виплачених коштів.

В решті вимог позов залишити без задоволення.

Постанову в решті залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого адміністративного Суду України протягом двадцяти, днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуючий:

Судді: