Справа № 2а-14892/11/2670
Суддя: Ланченко Л.В.
Дата ухвалення: 2015-11-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"02" листопада 2015 р. м. Київ К/9991/29728/12

Вищий адміністративний суд України в складі колегії суддів:

головуючого Ланченко Л.В.

суддів Бившевої Л.І.

Пилипчук Н.Г.

за участю секретаря Ковтун О.С.

представника відповідача Румянцевої А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу

Державної податкової інспекції у Голосіївському районі Головного управління ДФС у м.Києві (правонаступника Державної податкової інспекції у Голосіївському районі м. Києва Державної податкової служби)

на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 19.12.2011 та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду 05.04.2012

у справі № 2а-14892/11/2670

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Мангуст»

до Державної податкової інспекції у Голосіївському районі м. Києва

про скасування податкового повідомлення - рішення, скасування рішення про застосування фінансових санкцій, -

ВСТАНОВИВ:

Постановою Окружного адміністративного суду м.Києва від 19.12.2011, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 05.04.2012, позов задоволено в повному обсязі. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення №5 від 29.04.2011 (форма «С»). Визнано протиправним та скасовано рішення про застосування фінансових санкцій №5 від 29.04.2011.

У справі відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою відповідача, у якій ставиться питання про скасування рішення суду першої та апеляційної інстанції та прийняття нового рішення про відмову в позові повністю, з підстав порушення норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши повноту встановлення обставин справи та правильність їх юридичної оцінки в судових рішеннях, в межах доводів касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з такого.

ДПІ у Шевченківському районі м. Києва на підставі наказу від 28.03.2011 №623, направлення від 28.03.2011 № 217/23-05 була проведена фактична перевірка кафе «Сікора», розташованого за адресою: м. Київ, вул. Дегтярівська, 7, що належить ТОВ «Мангуст» (знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Ломоносова, 71-а), за результатами якої складено акт від 29.03.2011, реєстраційний номер в ДПІ у Голосіївському районі м. Києва №0236/26/50/23/31057112 від 16.04.2011.

За висновками акта перевірки позивачем допущено порушення п. 9, 11, 12, 13 ст. 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» від 06.07.1995 № 265/95-ВР (далі ЗУ № 265/95-ВР), ч. 4 ст. 152 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» від 19.12.1995 № 481/95-ВР (далі ЗУ № 481/95-ВР) та п. 44.3, 44.6 ст. 44 Податкового кодексу України, а саме:

- сума готівкових коштів на місці проведення розрахунків не відповідає сумі коштів зазначеній в денному звіті реєстратора розрахункових операцій (далі РРО). Невідповідність складає 10,00 грн.;

- не забезпечено щоденне друкування фіскальних звітних чеків, а саме Z-звіти за 12.11.2010, 16.11.2010, 20.11.2010, 15.12.2010, 25.12.2010 не роздруковані;

- не надана попередня використана книга обліку розрахункових операцій № 650008299р/1(далі КОРО);

- не забезпечено зберігання 16-ти контрольних стрічок за період роботи з 01.12.2010 по 04.12.2010, з 08.12.2010 по 11.12.2010, з 13.12.2010 по 18.12.2010, з 20.12.2010 по 21.12.2010;

- не забезпечено ведення обліку товарних запасів за місцем реалізації: в кафе в реалізації знаходилися алкогольні напої та пиво на які відсутні будь-які прибуткові накладні на загальну суму 14915,00 грн. (згідно акта зняття залишків алкогольних напоїв та пива в пляшках);

- в залі кафе, де куріння не дозволяється відсутня наочна інформація про заборону куріння та текст такого змісту як «Куріння заборонено»;

- в залі кафе, де куріння дозволено відсутня наочна інформація та текст такого змісту як «Місце для куріння. Куріння шкодить Вашому здоров?ю».

На підставі акта перевірки ДПІ у Голосіївському районі м.Києва прийнято податкове повідомлення-рішення № від 29.04.2011 (форма «С»), яким за порушення п. 9, 11, 12, 13 ст. 3 ЗУ № 265/95-ВР нараховано суму штрафних (фінансових) санкцій в розмірі 34251,00 грн. та рішення № від 29.04.2011, яким за порушення ч. 4 ст. 152 ЗУ №481/95-ВР застосовано фінансові санкції в розмірі 3400,00 грн.

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, обґрунтовував свої висновки тим, що матеріали фактичної перевірки позивача не містять будь-яких відомостей про витребування у посадових осіб ТОВ «Мангуст» первинних документів, документів бухгалтерської звітності, оформлених за результатами обліку товарних запасів на складах та в місці реалізації продукції, попередньої використаної КОРО № р/1. Акт про відмову посадових осіб позивача надати такі документи перевіряючим відповідачем не надавався. Натомість позивачем на спростування висновків відповідача до суду були надані копії товарно-транспортної накладної, видаткових і прибуткових накладних, накладних на внутрішнє переміщення товарів (алкогольних напоїв) за період листопад 2010 року - березень 2011 року, що підтверджують ведення посадовими особами ТОВ «Мангуст» обліку товарних запасів на складах та за місцем їх реалізації.

Факт незабезпечення посадовими особами господарської одиниці ТОВ «Мангуст» відповідності сум готівкових коштів на місці проведення розрахунків сумі коштів, яка зазначена в денному звіті РРО, також не підтверджується наявними матеріалами справи - роздруковані денні звіти РРО (Х-звіт, Z-звіт) за 28.03.2011.

Враховуючи вищевикладене суд першої інстанції дійшов висновку про протиправність нарахування штрафних (фінансових) санкцій на суму 34251,00 грн. та фінансових санкцій в розмірі 3400,00 грн.

Суд апеляційної інстанції, залишаючи без змін рішення суду першої інстанції, обґрунтовував свої висновки порушенням відповідачем порядку проведення фактичної перевірки, а саме проведення перевірки за відсутності посадової особи підприємства, що встановлено судом першої інстанції.

Однак, як вбачається з рішення суду першої інстанції, суд дійшов протилежного висновку, а саме про безпідставність доводів позивача що фактична перевірка проведена за відсутності посадової особи підприємства.

Відповідно до пункту 75.1 статті 75 Кодексу органи державної податкової служби мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

При цьому згідно з підпунктом 75.1.3 пункту 75.1 статті 75 фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об'єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється органом державної податкової служби щодо дотримання порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, патентів, свідоцтв, у тому числі свідоцтв про державну реєстрацію, виробництва та обігу підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

Фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи).

Загальні вимоги до порядку організації та проведення фактичних перевірок передбачені нормами статті 80 Кодексу.

Так, фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника органу податкової служби, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з обставин, передбачених пунктом 80.2 статті 80.

Допуск посадових осіб органів державної податкової служби до проведення фактичної перевірки здійснюється згідно з статтею 81 Кодексу.

Непред'явлення платнику податків (його посадовим (службовим) особам або особам, які фактично проводять розрахункові операції) направлення на проведення перевірки або пред'явлення направлення, оформленого з порушенням вимог, установлених абзацом першим пункту 81.1 статті 81, є підставою для недопущення посадових осіб органу державної податкової служби до проведення документальної виїзної або фактичної перевірки. Відмова платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) від допуску до перевірки на інших підставах не дозволяється.

У випадку відмови платника податків (його посадових (службових) осіб, представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) у допуску до проведення перевірки складається акт, який засвідчує факт відмови.

Платник податків не скористався своїм правом не допустити посадових осіб органу державної податкової служби до проведення фактичної перевірки, а тому скасування прийнятих відповідачем рішень виключно з підстав порушення процедури проведення перевірки є помилковим.

Разом з тим, судова колегія не може погодитись і з висновками суду першої інстанції, оскільки прийняте ним рішення не відповідає вимогам встановленим статтею 159 Кодексу адміністративного судочинства України, згідно якої законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, обґрунтованим рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Підставою для прийняття оспорюваних рішень стали висновки акта перевірки про порушення позивачем вимог п. 9, 11, 12, 13 ст. 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» , ч. 4 ст. 152 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» та п. 44.3, 44.6 ст. 44 Податкового кодексу України, а саме: невідповідність готівкових коштів на місці проведення розрахунків сумі коштів зазначеній в денному звіті РРО, не забезпечення щоденного друкування фіскальних звітних чеків, не надання попередньої використаної книги обліку розрахункових операцій № 650008299р/1, не забезпечення зберігання 16-ти контрольних стрічок, не забезпечення ведення обліку товарних запасів за місцем реалізації, в залі кафе, де куріння не дозволяється відсутня наочна інформація про заборону куріння та текст такого змісту як «Куріння заборонено», в залі кафе, де куріння дозволено відсутня наочна інформація та текст такого змісту як «Місце для куріння. Куріння шкодить Вашому здоров?ю».

У той час як у рішенні суду першої інстанції, міститься висновок лише про не підтвердження доводів податкового органу про не ведення позивачем обліку товарних запасів на складах та за місцем їх реалізації та невідповідності готівкових коштів на місці проведення розрахунків сумі коштів, яка зазначена в денному звіті РРО, при цьому на чому ґрунтуються такі висновки суду є незрозумілим, щодо інших порушень позивачем, зазначених в акті перевірки, то вони судом першої інстанції не перевірялись, обставини їх вчинення не з?ясовувались, докази на підтвердження зазначених фактів не витребовувались, незважаючи на це судом прийнято рішення про задоволення позову в повному обсязі та скасування рішень податкового органу в цілому.

Не встановлення та ненадання правової оцінки обставинам, які мають суттєве значення у справі, виключає можливість для висновку суду касаційної інстанції щодо правильності застосування судом першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права при вирішенні спору.

Оскільки передбачені процесуальним законодавством межі перегляду справи в касаційній інстанції не дають їй права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені попередніми судовими інстанціями, судові рішення підлягають скасуванню з передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Під час нового розгляду справи необхідно врахувати викладене, всебічно і повно з'ясувати і перевірити всі фактичні обставини справи, об'єктивно оцінити докази, що мають юридичне значення для її розгляду та вирішення спору по суті і, в залежності від встановленого, прийняти обґрунтоване і законне судове рішення.

Керуючись ст. ст. 220, 221, 223, 227, 230 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Голосіївському районі Головного управління ДФС у м.Києві задовольнити частково.

Постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 19.12.2011 та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду 05.04.2012 скасувати.

Справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала вступає в законну силу з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий Л.В.Ланченко

Судді Л.І.Бившева

Н.Г.Пилипчук