Справа № 804/8719/13-а
Суддя: Маринчак Н.Є.
Дата ухвалення: 2015-10-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"27" жовтня 2015 р. м. Київ К/800/20527/15

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

Головуючого: Маринчак Н.Є.,

Суддів: Вербицької О.В., Цвіркуна Ю.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу Нікопольської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області

на постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 07 квітня 2015 року

у справі №804/8719/13-а

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Верена» (надалі - ТОВ «Верена»)

до Нікопольської об'єднаної державної податкової інспекції Дніпропетровської області Державної податкової служби (надалі - Нікопольська ОДПІ)

про визнання дій протиправними,-

встановив:

Позивач звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просив суд:

- визнати протиправною бездіяльність Нікопольської ОДПІ щодо вчасного не направлення за місцем реєстрації ТОВ «Верена» акту від 15.03.2013р. №814/221/32289371;

- визнати протиправними дії Нікопольської ОДПІ по формуванню висновків щодо зменшення об'єктів оподаткування податком на прибуток та податком на додану вартість по операціях з придбання товарів (послуг) у ТОВ «Ферріт Д», ТОВ «Ривс» та ТОВ ВК «Віконні системи» за період з 01.01.2011р. по 31.12.2012р., та операціях з продажу цих товарів (робіт, послуг) підприємствам-покупцям, відображених в акті від 15.03.2013р. №814/221/32289371;

- зобов'язати Нікопольську ОДПІ вилучити з автоматизованої системи «Результати співставлення податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів на рівні ДПА України» інформацію про результати перевірки ТОВ «Верена», оформленої актом від 15.03.2013р. №814/221/32289371, в частині зменшення по відповідним контрагентам податкових зобов'язань з ПДВ на загальну суму 39044,00грн. та податкового кредиту з ПДВ на загальну суму 38174,00грн.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30.07.2013р. позовні вимоги задоволено частково; визнано протиправною бездіяльність щодо вчасного не направлення за місцем реєстрації ТОВ «Верена» акту від 15.03.2013р. №814/221/32289371. В решті позову відмовлено.

Постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 07.04.2015р. рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позовних вимог щодо зобов'язання Нікопольської ОДПІ вилучити з автоматизованої системи «Результати співставлення податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів на рівні ДПА України» інформацію про результати перевірки ТОВ «Верена», оформленої актом від 15.03.2013р. №814/221/32289371, в частині зменшення по відповідним контрагентам податкових зобов'язань з ПДВ на загальну суму 39044,00грн. та податкового кредиту з ПДВ на загальну суму 38174,00грн. скасовано та прийнято в цій частині нову, якою зобов'язано Нікопольську ОДПІ відновити в електронній базі даних «Автоматизована система співставлення Інформаційної системи Міністерства доходів і зборів України «Податковий блок» показники податкової звітності ТОВ «Верена» за період з 01.01.2011р. по 31.12.2012р., зазначених в податкових деклараціях за відповідний період, які були відкориговані на підставі акту перевірки №814/221/32289371 від 15.03.2013р. В решті залишено без змін.

Не погоджуючись з рішенням суду апеляційної інстанції, відповідач звернувся із касаційною скаргою до Вищого адміністративного суду України, в якій, посилаючись на порушення норм процесуального права та неправильне застосування судами норм матеріального права, просить скасувати постанову суду апеляційної інстанції в частині скасування рішення суду першої інстанції щодо відмови в задоволенні позовних вимог та прийняття нового рішення, яким відмовити в позові повністю.

В письмових запереченнях на касаційну скаргу ТОВ «Верена» зазначає, що рішення суду другої інстанції постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права, правову оцінку обставинам справи судом апеляційної інстанції надано правильно, а доводи касаційної скарги є необґрунтованими. Отже, позивач просить залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення суду апеляційної інстанції - без змін.

Сторони в судове засідання не з'явились, про дату, час і місце судового засідання були повідомлені належним чином. Відповідно до п.2 ч.1 ст.222 КАС України справа розглядається в порядку письмового провадження.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи наведені у скарзі, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Як встановлено судами попередніх інстанції, в період з 01.03.2013р. по 07.03.2013р. на підставі направлень на перевірку, виданих Нікопольською ОДПІ від 28.02.2013р. №171/221, №172/221, згідно із п.п. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20, п.п. 78.1.1 п. 78 розділу ІІ ПК України, відповідно до наказу Нікопольської ОДПІ від 28.02.2013р. №302 «Про проведення позапланової виїзної документальної перевірки» проведена документальна позапланова виїзна перевірка ТОВ «Верена» з питань дотримання вимог податкового законодавства по взаємовідносинам з підприємствами ТОВ ВК «Віконні системи», ТОВ «Ферріт Д», ТОВ «Ривс» за період з 01.01.2011р -31.12.2012р. у періодах їх фактичного відображення.

За результатами проведеної перевірки складено акт №814/221/32289371 від 15.03.2013р., в якому зазначено про порушення позивачем п.134.1 ст.134, п.135.1, п.135.2, п.135.4, п.135.5 ст.135, п.137.1 ст.137 ПК України, в результаті чого ТОВ «Верена» завищено доходи, що враховуються при визначені об'єкта оподаткування за період 01.01.2011р. - 31.12.2012р. на суму 191313грн.; п. 134.1 ст. 134, п. 138.2 ст. 138, п.п. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139 ПК України, у зв'язку з чим завищено витрати, що враховують при визначенні об'єкта оподаткування в загальній сумі 182317 грн.; ст. 185, ст. 186 , ст. 187, ст. 188 ПК України, а саме - ТОВ «Верена» завищено податкові зобов'язання у частині нереальності реалізації товарів на суму 39044 грн.; п. 198.3, п. 198.6 ст. 198, ст.201 ПК України, в результаті чого ТОВ «Верена» завищено податковий кредит у частині нереальності придбання товарів, послуг на суму 38174 грн.

Ні підставі висновків зазначеного акту перевірки, податковим органом здійснено коригування в АІС «Податковий блок» показників податкової звітності ТОВ «Верена», що підтверджується листом від 17.02.2015р. №3639/10/04-07-22-02/30,

Приймаючи рішення про часткове задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що акт перевірки відповідачем було надіслано, з порушенням вимог ст.58 ПК України.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позовних вимог щодо зобов'язання Нікопольської ОДПІ вилучити з автоматизованої системи інформацію про результати перевірки позивача, оформленої актом від 15.03.2013р. №814/221/32289371 та задовольняючі позовні вимоги в цій частині, суд апеляційної інстанції, виходив з того, акт перевірки не є підставою для коригування в електронній базі податкової звітності задекларованих платником податків показників.

Надаючи оцінку обставинам у справі, колегія суддів Вищого адміністративного суду України виходить з наступного.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, щодо компетенції контролюючих органів, повноважень і обов'язків їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальності за порушення податкового законодавства, врегульовані Податковим кодексом України (надалі - ПК України).

У пункті 61.1 статті 61 ПК України визначено, що податковий контроль - це система заходів, що вживаються контролюючими органами з метою контролю правильності нарахування, повноти і своєчасності сплати податків і зборів, а також дотримання законодавства з питань регулювання обігу готівки, проведення розрахункових та касових операцій, патентування, ліцензування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Способом здійснення такого контролю є, зокрема, перевірки та звірки відповідно до вимог цього Кодексу, а також перевірки щодо дотримання законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, у порядку, встановленому законами України, що регулюють відповідну сферу правовідносин. (підпункт 62.1.3 пункту 62.2 статті 62 ПК України).

Відповідно до пункту 75.1 статті 75 ПК України органи державної податкової служби мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Камеральні та документальні перевірки проводяться органами державної податкової служби в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на органи державної податкової служби.

Порядок проведення документальних позапланових перевірок визначений положеннями статті 78 ПК України.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідач є органом державної влади і, відповідно, його діяльність має підпорядковуватись вимогам наведеної норми Конституції України та аналогічним вимогам Податкового кодексу України. Право податкового органу на проведення перевірки підлягає законодавчим обмеженням та реалізується з дотриманням порядку, встановленого законом.

Суд може захистити право платника податку у разі проведення перевірки за відсутності для цього належних юридичних постав та з порушенням правил, процедури, встановлених законом. Наявність негативних наслідків такої перевірки для можливості судового захисту законом не вимагається. Право на судовий захист пов'язане з самою протиправністю дій.

Разом з тим, позивачем не оспорювалось право державної податкової інспекції на проведення перевірки, взагалі, він не доводив протиправність розпочатої щодо нього перевірки.

Натомість, як зазначено у постанові Верховного Суду України від 24 січня 2006 року у справі №21-102во05 суд, установивши порушення вимог законодавства, має захистити права та охоронювані законом інтереси, самостійно обравши спосіб, який би гарантував дотримання і захист прав, свобод, інтересів від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Відповідно до частини 2 статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

Поряд з цим, необхідно враховувати, що способом здійснення податкового контролю є, зокрема, інформаційно-аналітичне забезпечення діяльності контролюючих органів (підпункт 62.1.2 пункту 62.2 статті 62 ПК України).

Відповідно до статті 71 ПК України інформаційно-аналітичне забезпечення діяльності контролюючих органів - це комплекс заходів щодо збору, опрацювання та використання інформації, необхідної для виконання покладених на контролюючі органи функцій.

Згідно з приписами підпункту 72.1.1 пункту 72.1 статті 72 ПК України для інформаційно-аналітичного забезпечення діяльності контролюючого органу використовується інформація, що надійшла, зокрема: від платників податків та податкових агентів, що міститься в податкових деклараціях, розрахунках, інших звітних документах; що міститься у наданих великими платниками податків в електронній формі копіях документів з обліку доходів, витрат та інших показників, пов'язаних із визначенням об'єктів оподаткування (податкових зобов'язань), первинних документах, які ведуться в електронній формі, регістрах бухгалтерського обліку, фінансовій звітності, інших документах, пов'язаних з обчисленням та сплатою податків і зборів; про фінансово-господарські операції платників податків.

У пункті 74.1 статті 74 ПК України зазначено, що податкова інформація, зібрана відповідно до цього Кодексу, може зберігатися та опрацьовуватися в інформаційних базах контролюючих органів або безпосередньо посадовими (службовими) особами контролюючих органів.

Виходячи із системного тлумачення статей 71, 72, 74 ПК України, для інформаційно-аналітичного забезпечення діяльності контролюючого органу використовується інформація, що надійшла за результатами податкового контролю і не може бути виключена з баз даних, якщо дії зі здійснення такого контролю не визнані протиправними в установленому порядку.

Вищезазначене також узгоджується з позицією Верховного Суду України, викладеною, зокрема, у постанові від 09 грудня 2014 року у справі №21-511а14.

Отже, під час нового розгляду справи судам необхідно врахувати викладене, повно та об'єктивно дослідити обставини справи, дати їм належну юридичну оцінку, звернути увагу на правомірність призначення підстав для проведення перевірки та дій контролюючого органу щодо проведення.

При цьому, суд постановляє ухвалу про закінчення з'ясування обставин у справі та перевірки їх доказами тільки після того, як проведено всі дії, необхідні для повного та всебічного з'ясування обставин справи, перевірено всі вимоги та заперечення осіб, які беруть участь у справі, та вичерпано всі можливості збирання й оцінки доказів.

Разом з тим, частина 4 та 5 статті 11 даного Кодексу встановлює, що суд вживає передбачені законом заходи, необхідні для з'ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи. Суд повинен запропонувати особам, які беруть участь у справі, подати докази або з власної ініціативи витребувати докази, яких, на думку суду, не вистачає.

Виходячи з положень ст.220 КАС України, суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визначати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні.

За таких обставин, відсутні підстави вважати, що судами з'ясовані всі обставини справи і їм надана правильна юридична оцінка. Вказане позбавляє касаційну інстанцію можливості перевірити юридичну оцінку, надану судами попередніх інстанцій всім обставинам справи.

Зважаючи на наведене, касаційна інстанція на підставі ст.227 КАС України дійшла висновку про неможливість надання належної юридичної оцінки всім обставинам у справі, у зв'язку з чим справа підлягає направленню на новий розгляд для повного, достовірного з'ясування та правильного вирішення цього спору.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 227, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, -

ухвалив:

Касаційну скаргу Нікопольської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області - задовольнити частково.

Постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 07 квітня 2015 року та постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30 липня 2013 року - скасувати та направити справу на новий судовий розгляд в суд першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, та може бути переглянута з підстав, встановлених статтею 237 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий: ___________________ Н.Є. Маринчак

Судді: ___________________ О.В. Вербицька

___________________ Ю.І. Цвіркун