Справа № 802/3701/15-а
Суддя: Мультян Марина Бондівна
Дата ухвалення: 2015-10-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

29 жовтня 2015 р. Справа № 802/3701/15-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Мультян М.Б,

за участі секретаря судового засідання: Щербацької О.С.

представників сторін:

позивача: ОСОБА_1, ОСОБА_2

відповідача: ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом: споживчого товариства "Строїнецьке"

до: Вінницької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Вінницькій області

про: визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом звернулось споживче товариство "Строїнецьке" (далі - СТ "Строїнецьке") до Вінницької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Вінницькій області (далі - Вінницька ОДПІ) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначив, що не погоджується з висновками податкового органу, викладеними у акті перевірки №8/21/31774274 від 05 серпня 2015 року та відповідно, із прийнятим податковим повідомленням-рішенням № НОМЕР_1 від 21 серпня 2015 року вважає його протиправним та просить скасувати.

В судовому засіданні представники позивача позов підтримали та просили суд задовольнити його у повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві.

Представники відповідача проти задоволення адміністративного позову заперечували та просили відмовити у задоволенні адміністративного позову з урахуванням письмових заперечень (а.с. 47-50).

Заслухавши пояснення учасників судового засідання, оцінивши наявні у справі докази, на засадах всебічного, повного і об'єктивного розгляду в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, судом встановлено наступне.

На підставі наказу № 2162 від 29 липня 2015 року Вінницької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Вінницькій області про проведення фактичної перевірки споживчого товариства "Строїнецьке" та направлень на перевірку № 15 та № 16 від 29 липня 2015 року працівниками Вінницької ОДПІ проведено фактичну перевірку споживчого товариства "Строїнецьке", а саме стану дотримання норм Податкового кодексу України та Законів України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів", "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг", "Про затвердження Правил роздрібної торгівлі алкогольними напоями", "Про встановлення розміру мінімальних оптово-відпускних і роздрібних цін на окремі види алкогольних напоїв", "Про затвердження положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні" та інших нормативно-правових актів, які регулюють виробництво, зберігання та обіг спирту етилового, алкогольних напоїв і тютюнових виробів в України.

За результатами проведеної перевірки відповідачем складено акт № 8/21/31774274 від 05 серпня 2015 року висновками якого встановлено порушення п. 12 ст. 3, ст. 6 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг", а саме не забезпечено ведення в порядку встановленому законодавством облік товарних запасів за місцем їх реалізації, а саме здійснюється продаж товарів, які не відображені в такому обліку - в продажі знаходиться не облікованого товару на суму 12233 грн. 15 коп. тобто товару на який відсутні накладні, товарно-транспортні накладні чи документи, що підтверджують походження товару; п. 13 ст. 3 не забезпечено відповідність сум готівкових коштів на місці проведення розрахунків сумі коштів, яка зазначена в денному звіті реєстратора розрахункових операцій, не відповідність склала - 1529 грн. 15 коп.

На підставі зазначеного акту перевірки 21 серпня 2015 року Вінницькою об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління ДФС у Вінницькій області винесено податкове повідомлення-рішення № НОМЕР_1 яким застосовано суму штрафних (фінансових) санкцій (штрафу) на суму 24467 грн. 30 коп. (а.с. 10).

13 серпня 2015 року позивачем було подане заперечення на зазначений акт перевірки до Вінницької ОДПІ (а.с. 11-13).

Листом № 25036 від 20 серпня 2015 року Вінницька ОДПІ Головного управління ДФС у Вінницькій області повідомила, що фактичну перевірку СТ "Строїнецьке" проведено у повній відповідності із нормами Податкового законодавства України, висновки акта перевірки відповідають нормам Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг".

04 вересня 2015 року позивачем була подана скарга на податкове повідомлення-рішення № НОМЕР_1 до Головного управління Державної фіскальної служи у Вінницькій області (а.с. 16-17).

За результатами розгляду скарги від 04 вересня 2015 року винесено рішення про результати розгляду первинної скарги № 1065/10/02-32-10-04 від 10 вересня 2015 року згідно якого податкове повідомлення-рішення № НОМЕР_1 від 21 серпня 2015 року залишено без змін, а скаргу від 04 вересня 2015 року без задоволення (а.с. 18-19).

Суд, визначаючись щодо заявлених позовних вимог, заперечень відповідача та наданих у справу доказів, виходив з наступного.

Правовідносини, що виникли між сторонами врегульовані нормами Конституції України, Податкового Кодексу України, Законом України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів" (далі - Закон) за № 481/95-ВР від 19 грудня 1995 року та Законами України.

Згідно п. 75.1. ст. 75 Податкового Кодексу України, органи державної податкової служби мають право проводити в тому числі фактичні перевірки.

Відповідно до п.п.75.1.3 п.75.1 ст.75 Податкового кодексу України, фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об'єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, патентів, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

Відповідно до п.80.1. та п.80.2. ст. 80 Податкового кодексу України фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи).

Нормою пункту 80.2 ст. 80 Податкового кодексу України передбачено, що фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки.

Як випливає із Наказу від 29 липня 2015 року № 2162, який став підставою для проведення фактичної перевірки позивача у справі, підставою для його прийняття стали норми п.п. 80.2.5. п. 80.2 ст. 80 Податкового кодексу України.

Позивач, з поміж іншого, обґрунтовуючи позов зіслався на незаконність проведення самої перевірки, а тому і протиправність її наслідків.

Надаючи оцінку таким доводам, суд зазначає, що Верховний Суд України в постанові від 27 січня 2015 року по справі № 21-425а14 за позовом ТОВ "Будгарантінвест-55" до ДПІ у м. Южному Одеської області про визнання незаконним наказу про проведення документальної невиїзної позапланової перевірки та визнання протиправними дій зазначив, що недотримання податковим органом норм Кодексу, щодо порядку призначення та проведення перевірки може призвести до визнання перевірки незаконною та відсутності правових наслідків такої.

Згідно п. 80.2 ст.80 ПК України фактична перевірка може проводитися за наявності хоча б однієї з таких обставин:

у разі отримання в установленому законодавством порядку інформації від державних органів або органів місцевого самоврядування, яка свідчить про можливі порушення платником податків законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи, зокрема, щодо здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності патентів, ліцензій та інших документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, виробництва та обігу підакцизних товарів; (пп.80.2.2 п. 80.2. ст. 80 ПК України);

у разі отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів та цільового використання спирту платниками податків, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, нафтопродуктів, палива моторного альтернативного, скрапленого газу; (п.п.80.2.5 п. 80.2. ст. 80 ПК України);

Як видно із диспозиції норми п.п.80.2.5 п. 80.2. ст. 80 ПК України обовязковою передумовою для застосування її як підстави для прийняття наказу повинно бути отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів та цільового використання спирту платниками податків, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, нафтопродуктів, палива моторного альтернативного, скрапленого газу.

Судом при розгляді справи вживались заходи з метою зясування отримання якої саме інформації послужило підставою для призначення перевірки та у якому порядку така інформація надходила.

Із наведених взаємосуперечливих доводів відповідача суд ставить під сумнів дотримання податковим органом процедури фактичної перевірки позивача.

Пунктом 81.1. ст. 81 ПК України передбачено, що посадові особи органу державної податкової служби мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред'явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів:

- направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування органу державної податкової служби, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб'єкта (прізвище, ім'я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) або об'єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку. Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника органу державної податкової служби або його заступника, що скріплений печаткою органу державної податкової служби;

- копії наказу про проведення перевірки;

- службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки.

Непред'явлення або не надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, платнику податків (його посадовим (службовим) особам або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції) цих документів або пред'явлення зазначених документів, що оформлені з порушенням вимог, встановлених цим пунктом, є підставою для недопущення посадових (службових) осіб органу державної податкової служби до проведення документальної виїзної або фактичної перевірки.

У разі відмови платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) розписатися у направленні на перевірку посадовими (службовими) особами контролюючого органу складається акт, який засвідчує факт відмови. У такому випадку акт про відмову від підпису у направленні на перевірку є підставою для початку проведення такої перевірки.

Згідно п. 86.5 ст. 86 ПК України, у разі відмови платника податків, його законних представників або особи, яка здійснювала розрахункові операції, від підписання акта (довідки), посадовими особами контролюючого органу складається акт, що засвідчує факт такої відмови. Один примірник акта або довідки про результати перевірки не пізніше наступного робочого дня після його складення реєструється в журналі реєстрації актів контролюючого органу і не пізніше наступного дня після його реєстрації вручається або надсилається платнику податків, його законному представнику або особі, яка здійснювала розрахункові операції.

Так, згідно п. п. 1-4 ч. 3 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено).

З метою встановлення фактів порушень вимог законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на податкові органи, а також осіб які їх вчинили, норми Податкового кодексу України наділяють перевіряючих рядом повноважень, в тому числі щодо проведення контрольної розрахункової операції та хронометражу господарських операцій.

Зокрема, згідно п. 80.4. ст. 80 ПК України, перед початком фактичної перевірки, з питань дотримання порядку здійснення розрахункових операцій та ведення касових операцій, посадовими особами контролюючих органів на підставі підпункту 20.1.9 пункту 20.1 статті 20 цього Кодексу може бути проведена контрольна розрахункова операція.

В силу п. 80.8 ст. 80 ПК України, під час проведення перевірки посадовими особами, які здійснюють таку перевірку, може проводитися хронометраж господарських операцій. За результатами хронометражу складається довідка, яка підписується посадовими особами контролюючого органу та посадовими особами суб'єкта господарювання або його представника та/або особами, що фактично здійснюють господарські операції.

Відповідно до п.п. 14.1.264. п. 14.1 ст. 14 ПК України, хронометраж - процес спостереження за веденням господарської діяльності платника податків, який здійснюється під час проведення фактичних перевірок та застосовується контролюючими органами з метою встановлення реальних показників щодо діяльності платника податків, яка здійснюється на відповідному місці її провадження

Крім того, даючи правову оцінку дотриманню процедури проведення перевірки, а саме: наявність підстав для проведення перевірки, відповідності порядку проведення перевірки вимогам закону тощо, суд досліджує ланцюг юридичних актів, в якому попередній факт є підставою для виникнення наступного.

Необхідно зазначити, що виключно правомірні рішення та дії посадових осіб суб'єктів владних повноважень є юридичними фактами в адміністративній процедурі. В діяльності суб'єкта владних повноважень, існує принцип ланцюга юридичних фактів, який означає, що всі дії, рішення органу влади, які в силу закону передують певному рішенню, мають бути правомірними, у випадку неправомірності будь-якої з дій/рішень у суб'єкта владних повноважень не виникає право на вчинення наступної дії в ланцюгу, а тому остаточне рішення в будь-якому разі є неправомірним, так як його прийняття не узгоджується із встановленим ч. 2 ст. 19 Конституції України принципом.

Надаючи оцінку змісту порушень, вчинення яких ставиться у вину позивачу у справі, суд зазначає, що згідно акту фактичної перевірки № 8/21/31774274 від 05 серпня 2015 року контролюючим органом зроблено висновок про порушення п. 12 ст. 3, ст. 6 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг", а саме не забезпечено ведення в порядку встановленому законодавством облік товарних запасів за місцем їх реалізації, а саме здійснюється продаж товарів, які не відображені в такому обліку - в продажі знаходиться не облікованого товару на суму 12233 грн. 15 коп. тобто товару на який відсутні накладні, товарно-транспортні накладні чи документи, що підтверджують походження товару; п. 13 ст. 3 не забезпечено відповідність сум готівкових коштів на місці проведення розрахунків сумі коштів, яка зазначена в денному звіті реєстратора розрахункових операцій, не відповідність склала - 1529 грн. 15 коп.

Пунктом 12 ст. 3 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" встановлено, що суб'єкти підприємницької діяльності, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг зобов'язані вести у порядку, встановленому законодавством, облік товарних запасів на складах та/або за місцем їх реалізації, здійснювати продаж лише тих товарів, які відображені в такому обліку, за винятком продажу товарів особами, які відповідно до законодавства оподатковуються за правилами, що не передбачають ведення обліку обсягів реалізованих товарів (наданих послуг).

Облік товарних запасів фізичною особою - підприємцем ведеться у порядку, визначеному чинним законодавством, а юридичною особою (її філією, відділенням, іншим відокремленим підрозділом) - у порядку, визначеному відповідним національним положенням (стандартом) бухгалтерського обліку. Облік ведеться з урахуванням особливостей, встановлених для суб'єктів малого підприємництва. Обов'язок із ведення обліку товарних запасів не застосовується до осіб, які відповідно до законодавства оподатковуються за правилами, що не передбачають ведення обліку придбаних або проданих товарів (ст. 6 Закону).

При цьому, облік товарних запасів є суто бухгалтерською категорією, тому порядок ведення обліку товарних запасів здійснюється на підставі норм законодавства, що регулюють порядок ведення бухгалтерського обліку.

Правові засади регулювання, організації, ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності в Україні визначені Законом України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні".

Частиною 1 ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" встановлено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Частиною 2 ст. 9 вказаного Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" встановлено, що первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Отже, документами, що є підставою для внесення записів до бухгалтерського обліку є накладні, витратні накладні, товарно-транспортні накладні, тощо.

Відповідно порушенням встановлено порядку ведення бухгалтерського обліку є відсутність відповідних первинних документів, які підтверджують рух товарно-матеріальних цінностей.

Натомість, позивачем надано до матеріалів справи первинні бухгалтерські документи, які надають можливість в повній мірі встановити відомості щодо отриманих позивачем доходів та понесених витрат.

Так, суд не погоджується з висновками податкового органу про наявність правових підстав для застосування до позивача фінансових санкцій адже в акті перевірки контролюючим органом не зазначено яким чином визначена сума не оприбуткованих товарів. До акту перевірки не додано будь якого належним чином оформленого документа, який би підтверджував факт не оприбуткування товарів.

В звязку з цим Вінницькою ОДПІ під час проведення фактичної перевірки порушено вимоги Методичних рекомендацій щодо оформлення матеріалів перевірок за дотриманням суб'єктами господарювання порядку проведення розрахунків за товари (послуги) вимог з регулювання обігу готівки, наявності торгових патентів і ліцензій), які затверджені наказом ДПА України від 12 серпня 2008 року № 534 (далі - Методичні рекомендації).

Зазначеними Методичними рекомендаціями передбачено, що акт перевірки - це службовий документ, який підтверджує факт проведення перевірки і є носієм доказової інформації про виявлені порушення (або їх відсутність) вимог чинного законодавства.

До акта перевірки можуть додаватися інформативні додатки у вигляді відомостей або таблиць, в яких згруповані факти однотипних порушень та порушень, що повторюються, пояснень, зауважень або заперечень посадових осіб суб'єкта господарювання щодо виявлених порушень та/або причини ненадання документів, що підтверджують встановлені у ході перевірки порушення.

Пунктом 5 Методичних рекомендацій передбачено, що фактичні залишки запасів (товарно-матеріальних цінностей), визначені при обстеженні приміщень суб'єкта господарювання, під час перевірки відображаються у відомості про результати контролю за повнотою оприбуткування, реалізації та фактичні залишки запасів (товарно-матеріальних цінностей) (далі - Відомість), форму якої наведено у додатку 3 до Методичних рекомендацій.

У відомості зазначаються найменування окремих груп (видів) запасів (товарно - матеріальних цінностей), відібраних для проведення перевірки (графа 2). У графі 3 вказуються одиниці виміру.

Залишки окремо обраних для перевірки запасів (товарно-матеріальних цінностей) за даними бухгалтерського обліку (товарного звіту, акта передачі зміни тощо) на початок перевірки зазначаються у графах 4-5. При цьому у графі 4 вказується кількість у натуральному виразі, у графі 5 - сума у грошовому виразі на підставі даних бухгалтерського обліку, товарних звітів, акта передачі зміни тощо. При застосуванні суб'єктами господарювання автоматизованих систем обліку товарів можуть бути залучені до перевірки дані оборотів по рахунку 282, інших рахунках.

Так, в судовому засіданні представником позивача зазначено, що жодних додатків, які б дали можливість платнику податків спростувати зазначену перевіркою суму товару до акту перевірки не додавалося.

Враховуючи сукупність встановлених вище обставин справи, суд дійшов висновку, що податкове повідомлення-рішення № НОМЕР_1 від 21 серпня 2015 року про застосування фінансових (штрафних) санкцій в сумі 24467 грн. 30 коп. є протиправними та підлягає скасуванню.

Частиною 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З обставин адміністративної справи вбачається, що відповідачем не доведено правомірність оскаржуваного рішення, відтак позовні вимоги знайшли своє підтвердження під час розгляду адміністративної справи.

Суб'єкт владних повноважень повинен надати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

На виконання цих вимог відповідач, як суб'єкт владних повноважень, не надав суду доказів, які спростовували б твердження позивача, а відтак, не довів правомірності своїх дій та винесеного рішення.

На підставі вищевикладеного, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню шляхом скасування оскаржуваного податкового повідомлення-рішення.

Питання про розподіл судових витрат у справі суд вирішує відповідно до ч. 1 ст. 94 КАС України, якою передбачено, що якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст.ст. 70, 71, 79, 86, 94, 128, 158, 162, 163, 167, 255, 257 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № НОМЕР_1 від 21 серпня 2015 року винесене Вінницькою об'єднаною Державною податковою інспекцією Головного управління ДФС у Вінницькій області.

Стягнути з Державного бюджету України на користь споживчого товариства "Строїнецьке" сплачений судовий збір у розмірі 1218 (одна тисяча двісті вісімнадцять) грн. 00 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Вінницької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Вінницькій області.

Постанова набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст. 186 КАС України апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Мультян Марина Бондівна