Справа № 2а-3847/10/0970
Суддя: Кишинський М.І.
Дата ухвалення: 2011-01-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" січня 2011 р. Справа № 2a-3847/10/0970

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі:

Судді Кишинського М.І.

при секретарі Дякун М.М.

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1

від відповідача: ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду адміністративну справу

за позовом: ПП "НВФ "Енергобудмонтаж"

до відповідача: Івано-Франківської митниці Державної митної служби України

про визнання нечинним та скасування рішення № 206000006/2010/001450/2 від 07.09.2010 року.,-

ВСТАНОВИВ:

02.11.2010 року ПП «НВФ Енергобудмонтаж» (надаліпозивач) звернулося до суду з адміністративним позовом до ІваноФранківської митниці Державної митної служби України (надалівідповідач) про визнання нечинним та скасування рішення №206000006/2010/001450/2 від 07.09.2010 року. Позовні вимоги мотивовані тим, що 07.09.2010 року відповідачем прийнято оскаржуване, яким збільшено митну вартість на імпортовані позивачем товари шляхом проведення перевірки відомостей, заявлених у деклараціях митної вартості.

З даним рішенням позивач не погоджується, оскільки переконаний, що підприємством було подано всі необхідні документи для підтвердження заявлених відомостей про митну вартість ввезеного товару за цінами, що визначені в контракті. Зазначив, що відповідно до відомостей з бази даних Єдиної автоматизованої інформаційної системи Держмитслужби, заявлена митна вартість товару не є нижчою у порівнянні з рівнем митної вартості такого товару, митне оформлення якого вже здійснено. В оскаржуваних рішеннях відповідачем не обґрунтовано підвищення митної вартості, а також не вказано порушення, вчиненні позивачем при розмитненні товару, які б слугували підставою для повторного визначення митної вартості товару. Вважає, що відповідачем в порушення статті 266 Митного Кодексу України, було здійснено повторне визначення митної вартості товару не за ціною договору як основним методом, а із застосуванням резервного методу визначення митної вартості, який використано в порушенням порядку черговості послідовного використання методів, зазначених у статтях 267272 Митного Кодексу України. Вважає дане рішення про визначення митної вартості незаконним та необґрунтованим.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги з підстав викладених в адміністративному позові підтримав повністю. Суду пояснив, що 20.07.20010 року позивачем укладено контракт №14/1 з фірмою P.P.H Patrol Group Gregorz Muzyka згідно якого позивачем придбано пластмасові вироби, відповідно до додатку №01 від 26.08.2010 року до вказаного контракту, за цінами вказаними у прайслисті компанії P.P.H Patrol Group Gregorz Muzyka, відповідно до інвойсу компанії P.P.H Patrol Group Gregorz Muzyka, зокрема: ящики для інструментів, ящики будівельні, відра та горщики для квітів. Вказує на те, що позивачем придбано товари в штуках, а відповідачем при визначенні митної вартості виміряно в масах, тобто в кілограмах. Зазначив, що позивачем подано всі необхідні документи для пітвердження митної вартості, однак відповідачем необґрунтовано було піднято митну вартість на ввезені позивачем товари. Крім того, відповідачем не було дотримано порядку визначення митної вартості, зокрема, не проводилось процедури консультації для того, щоб визначити митну вартість, а самостійно було визначено митну вартість на ввезений товар. В подальшому представник позивача подав заяву про уточнення позовних вимог, просить визнати недійсним та скасувати рішення ІваноФранківської митниці №206000006/2010/001450/2 від 07.09.2010 року.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечив, надавши суду письмове заперечення до позову, в якому вказав, що визначення митної вартості товарів, що імпортуються на митну територію України, здійснюється відповідно до Митного Кодексу України та Постанови Кабінету Міністрів України №1766 від 20.12.2006 року «Про затвердження Порядку декларування митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, подання відомостей для її підтвердження» та на підставі пакету документів, поданих до митного оформлення. Зазначив, що у відповідності до підпунктів 711 вищезазначеного Порядку посадова особа митного органу має право витребувати додаткові документи, про що при розмитненні даного товару здійснено відповідну відмітку в декларації митної вартості. Вважає, що позивач на вимогу митного органу зобовязаний подати документи, які містять відомості про задекларовану ним митну вартість, та належним чином їх оформити у відповідності до пункту 12 Порядку. Однак, позивачем не подано необхідних документів, ним же на Декларації вчинено запис про ознайомлення та зазначено, що не має змоги надати вищенаведеної інформації. В звязку із цим, митниця на підставі наявних відомостей та керуючись пунктом 13 Порядку здійснила коригування митної вартості. Відповідач також зазначив, що станом на 24.11.2010 року позивач не звертався до митниці для перегляду результатів митного оформлення у встановленому порядку та не долучав документів, які витребувала ІваноФранківська митниця, просив в задоволенні позову відмовити повністю. Також пояснив суду, що митна вартість визначена за резервним методом, оскільки перший метод не застосовано у звязку з відсутністю обґрунтованих та документально підтверджених даних стосовно задекларованої митної вартості, а 25 методи визначення митної вартості не застосовані у звязку з відсутністю інформації щодо угод на ідентичні та подібні товари та даних, на підставі яких можливе визначення митної вартості.

Суд, розглянувши матеріали адміністративного позову та подані письмові докази, вислухавши представника позивача та представника відповідача, приходить до висновку, що позов обґрунтований та такий, що підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що 20.07.20010 року позивачем укладено контракт №14/1 з фірмою P.P.H Patrol Group Gregorz Muzyka згідно якого позивачем придбано пластмасові вироби, відповідно до додатку №01 від 26.08.2010 року до вказаного контракту, за цінами вказаними у прайслисті компанії P.P.H Patrol Group Gregorz Muzyka, відповідно до інвойсу компанії P.P.H Patrol Group Gregorz Muzyka. Зокрема, позивачем було придбано наступні товари: ящики для інструментів та органайзери з ручками та кришками з поліпропілену, ящики будівельні з поліпропілену, відра, горщики для квітів та підставки до них. Загальна кількість ящиків для інструментів1027 штук, органайзерів з ручками 210 штук, загальна кількість ящиків будівельних140 штук, загальна кількість відер650 штук, загальна кількість горщиків для квітів540 штук, загальна кількість підставок до горщиків150 штук на загальну суму 14116,40 PLN, а загальна митна вартість вищезазначених товарів складає 14652,89 PLN. За вказані товари позивачем було перераховано на рахунок підприємства продавця 15836,60 PLN. Вищезазначені товари позивачем імпортовано в Україну згідно вантажномитної декларації №206000010/2010/303448.

З метою визначення митної вартості по даній ВМД відповідачем було подано запит у відділ товарної вартості номенклатури. 07.09.2010 року позивачем було отримано рішення про визначення митної вартості №206000006/2010/001450/2, яким підвищено митну вартість товару на ввезені позивачем товари, зокрема ящики для інструментів та органайзери з ручками на суму 19334,73 PLNціна за кілограм 12,63 PLN; ящики будівельні на суму 2535,38 PLNціна за кілограм 7,64 PLN; відра на загальну суму 2751,03 PLNціна за кілограм 8,86 PLN; горщики для квітів та підстави до них на загальну суму 1006,08 PLNціна за кілограм 9,85 PLN. Цим рішенням відповідач самостійно визначив митну вартість товару, застосувавши 6 резервний метод. Приймаючи оскаржуване рішення про визначення митної вартості товару витребувані у позивача додаткові документи, а саме висновки про якісні та вартісні показники товарів підготовленими спеціальними експертними організаціями та інформацію зовнішньоторгівельних організацій про вартість товару, про що зроблено відмітку на декларації митної вартості. При цьому, відповідач, виходив із того, що позивачем не представлено на вимогу митного органу вищезазначених документів.

З таким обґрунтуванням коригування митної вартості товару заявленого позивачем до митного контролю суд, не погоджується з наступних підстав.

Позивачем в обґрунтування заявленої митної вартості подав документи які обґрунтовують визначену митну вартість, зокрема зовнішньоекономічний договір з додатками до нього, інвойс та прайс лист компанії продавця завірений в Торгово промисловій палаті Польщі, калькуляція виробника, експортну декларацію з відміткою іноземної митниці. Зазначені вище документи на думку суду є достатніми для обґрунтування зазначеної в митній декларації ціни товару, що перетинає митний кордон України. При коригуванні ціни товару Відділ контролю митної вартості виходив із даних інших митних органів про розмитнення товару даної групи. Зокрема, представник ІваноФранківської митниці в судовому засіданні послався на відомості одержані з Єдиної автоматизованої інформаційної системи Держмитслужби. Однак порівняння цих даних свідчить про те, що прийнятті за аналогічні, ці дані не відповідають номенклатурним і якісним характеристикам товару заявленого позивачем до розмитнення. Відповідачем взято до уваги відомості про розмитнення спорідненого товару іншого виробника. Позивач одержав по контракту товар від Польської фірми виробника P.P.H Patrol Group Gregorz Muzyka, а відповідачем взято до уваги для порівняння товар, що раніше розмитнений, виробником якого є Польська фірма «CURVER POLAND». Порівняний відповідачем товар, ціна якого вища за заявлений позивачем, не відповідає і по своїм основним характеристикам. Згідно МД2 позивачем заявлено до митного оформлення наступні товари: «Ящики для інструментів вироби з пластмаси (поліпроп.) (прямокутної форми з ручками та кришками), для зберігання, пакування та транспортування інструментів(на будовах, складах, тощо) товар виготовлений з сировини 2-го сорту». В той же час, відповідач прийняв до порівняння товари, розмитнення яких проводилось на інших митницях, які мають відмінну індивідуально-визначену характеристику, саме: «Коробки та ящики з пластмаси, що мають спеціальну форму та спеціальні пристосування у середині для зберігання інструментів та дрібних кріпильних деталей: валізи пластикові для інструменту 18».

Крім того, як вбачається із порівняння індивідуальних ознак товару, предявлених позивачем до митного оформлення, ці товари виготовленні із сировини (поліпропілен) 2-го сорту, а прийняті відповідачем до порівняння товари, які раніше розмитнювались, такої індивідуальної ознаки не містять. Аналогічні розбіжності мають місце і по інших товарах по яких прийнято ІваноФранківською митницею рішення про визначення митної вартості за шостим резервним методом.

Одночасно рішення ІваноФранківської митниці №206000006/2010/001450/2 від 07.09.2010 року про визначення митної вартості товарі не узгоджується з діями ІваноФранківської митниці які проводились по розмитненню абсолютно ідентичного товару, того самого виробника, в той самий період, по тій самій ціні.

Так, згідно поданих позивачем восьми митних деклараціях (форми МД2) по яких проведено розмитнення аналогічного товару в період з 18.03.2010 року по 22.07.2010 року ТзоВ «ТІМЕКС», розмитнення проведено по тій самій ціні, що заявлена в спірному випадку позивачем, без будь-якого коригування ціни. При цьому таке розмитнення проводилось як до прийняття оскаржуваного рішення про визначення митної вартості на ці самі товари, так і після прийняття такого рішення. Про вищезазначені обставини представник відповідача в судовому засіданні не заперечив.

Також, представником відповідача не представлено суду жодних доказів про проведення процедури консультацій між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору підстав для визначення митної вартості, необхідність яких передбачена ст. 266 Митного кодексу України. Частина 5 даної статті передбачає, що кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

За наведених вище обставин суд приходить до висновку, що відповідачем здійснено застосування іншого методу визначення митної вартості товару, ніж основний, без достатніх підстав, передбачених Митним кодексом України та в порушення порядку контролю за правильністю визначення митної вартості товарів визначеного Постановою Кабінету Міністрів України за № 339 від 09.04.2008 року, Порядку декларування митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, та подання відомостей для її підтвердження, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України за № 1766 від 20.12.2006 року. При цьому, суд виходить із наступних правових підстав.

Стаття 260 Митного кодексу України регулює питання визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, згідно частини 1 та 4 якої митна вартість товарів, які переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до положень цього Кодексу. Методи визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, та умови їх застосування встановлюються цим Кодексом.

В статті 266 Митного кодексу України вказані методи визначення митної вартості товарів, які імпортуються в Україну. Частина 2 цієї статті зазначає, що основним є метод визначення митної вартості товарів за ціною договору щодо товарів, які імпортуються (вартість операції). Якщо митна вартість не може бути визначена за ціною договору, проводиться процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору підстав для визначення митної вартості. Частина 5 статті 266 Митного кодексу України передбачає, що кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

Пунктом 2 "Порядку здійснення контролю за правильністю визначення митної вартості товарів", затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України за №339 від 09.04.2008 року контроль за правильністю визначення митної вартості товарів під час проведення операцій їх митного контролю і митного оформлення покладено на митні органи, при цьому послідовність дій посадових осіб митного органу під час здійснення передбаченого цим пунктом контролю визначається Державною митною службою України.

Декларування митної вартості товарів передбачене нормами "Порядку декларування митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, та подання відомостей для її підтвердження", затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України за № 1766 від 20.12.2006 року.

Згідно пункту 7 Порядку, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України за № 1766 від 20.12.2006 року, для підтвердження заявлених відомостей про митну вартість товарів декларант зобовязаний подати: зовнішньоекономічний договір (контракт) і додатки до нього; рахунок-фактуру (інвойс) або рахунок-проформу; банківські платіжні документи (якщо рахунок сплачено), а також інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; рішення митного органу про визначення митної вартості раніше ввезених ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів, якщо воно прийнято за одним договором (контрактом); пакувальні листи; копію ліцензії на ввезення (вивезення) товарів, імпорт (експорт) яких підлягає ліцензуванню.

Пунктом 11 зазначеного Порядку для підтвердження митної вартості товарів на вимогу митного органу декларант зобов'язаний подати додаткові документи. При цьому, посадова особа митного органу у графі "Для відміток митниці" декларації митної вартості робить запис про необхідність подання додаткових документів, що підтверджують митну вартість товарів, із складенням переліку, зазначає дату і прізвище та ставить свій підпис. Декларант ознайомлюється з таким записом, зазначає під ним дату, прізвище та ставить свій підпис.

Відповідачем, при визначені митної вартості товару, що імпортувався позивачем, застосовано шостий, резервний метод визначення митної вартості товарів, передбачений статтею 273 Митного кодексу України.

Частина 1 статті 273 Митного кодексу України передбачає застосування даного методу визначення митної вартості у разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 267-272 цього Кодексу.

Суд вважає, що відповідачем рішення про неможливість застосування інших методів визначення митної вартості товарів, прийнято необґрунтовано, без урахування всіх обставин, що мають значення для його прийняття.

Згідно з ч.2 ст. 267 Митного кодексу України якщо митна вартість не може бути визначена за ціною договору, проводиться процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору підстав для визначення митної вартості відповідно до вимог статей 268 і 269 цього Кодексу. Статті 268 та 269 Митного кодексу України передбачають визначення митної вартості товару за ціною договору щодо ідентичних товарів та за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів. Частина 5 статті 266 Митного кодексу України передбачає, що кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

Пункт 3.4. Методичних рекомендацій із застосування окремих положень Митного кодексу України, що стосуються питань визначення митної вартості товарів, які імпортуються на митну територію України, затверджених наказом Державної митної служби України за №74 від 31.01.2007 року передбачає, що якщо декларантом не надано в установлений законодавством термін вищезазначені додаткові документи або якщо він відмовився від їх подання, то митний орган відповідно до статті 265 Митного кодексу України має право зобовязати його визначити митну вартість іншим методом, ніж він використав для її визначення.

Частина 2 статті 268 Митного кодексу України встановлює, що під ідентичними розуміються товари, однакові за всіма ознаками з оцінюваними товарами, у тому числі за такими, як фізичні характеристики; якість та репутація на ринку; країна походження; виробник. Згідно положень частин 3 та 4 вказаної статті Митного кодексу України незначні зовнішні відмінності не можуть бути підставою для відмови у розгляді товарів як ідентичних, якщо в цілому такі товари відповідають вимогам частини другої цієї статті. Ціна договору щодо ідентичних товарів береться за основу для визначення митної вартості товарів, якщо ці товари ввезено приблизно в тій же кількості та на тих же комерційних умовах, що й оцінювані товари.

Зазначені вище норми Митного Кодексу України та підзаконних актів, які регулюють порядок визначення (коригування) митними органами ціни товару, заявленого позивачем до митного оформлення, в даному спірному випадку дотримані не були. Позивачем були представлені всі необхідні документи, які підтверджували заявлену у митних деклараціях ціну товару, а тому вимоги відповідача про подання додаткових документів, які б підтверджували цю ціню, зокрема висновок спеціалізованих експертних організацій про якісні та вартісні показники товару та інформацію зовнішньо-торгівельних організацій про вартість цих товарів, є необґрунтованими.

Згідно частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до пунктів 1,2,3,5,6 частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); добросовісно; розсудливо.

У відповідності до статті 94 КАС України судові витрати покласти на відповідача.

На підставі ст. 124 Конституції України, керуючись ст. ст. 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати недійсним та скасувати рішення Івано-Франківської митниці №206000006/2010/001450/2 від 07.09.2010 року.

Стягнути с Івано-Франківської митниці на користь ПП "НВФ "Енергобудмонтаж" судові витрати.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку. Відповідно до статті 186 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо субєкта владних повноважень у випадках та порядку, передбаченому частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення пятиденного строку з моменту отримання субєктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Апеляційна скарга подається до Львівського апеляційного адміністративного суду через Івано-Франківський окружний адміністративний суд.

Постанова набирає законної сили в порядку та строки встановлені статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя: Кишинський М.І.

Постанова складена в повному обсязі 17.01.2011 року.