Справа № 809/4093/14
Суддя: Макарик Володимир Ярославович
Дата ухвалення: 2015-11-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 листопада 2015 року Справа № 876/1999/15

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді - Макарика В.Я.

суддів - Большакової О.О. Глушка І.В..

за участю секретаря судового засідання - Федак С.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційні скарги Долинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів в Івано-Франківській області та ТЗОВ "Мілвуд" на постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 29.01.2015р. у справі № 809/4093/14 за позовом ТЗОВ "Мілвуд" до Долинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів в Івано-Франківській області Управління Державного казначейства України в Долинському районі про скасування податкових повідомлень-рішень,-

В С Т А Н О В И В:

08.12.2014 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Мілвуд" (далі - ТзОВ "Мілвуд") звернулося до суду з адміністративним позовом до Долинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів в Івано-Франківській області (далі - Долинська ОДПІ), Управління Державної казначейської служби України у Долинському районі (далі - УДКСУ у Долинському районі) про скасування податкових повідомлень-рішень № та № від 24.10.2014 року.

Постановою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 29.01.2015р., позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення № від 24.10.2014 року щодо відмови у наданні бюджетного відшкодування з податку на додану вартість в розмірі 83333грн. (вісімдесят три тисячі триста тридцять три гривні).

Стягнуто з Державного бюджету України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Мілвуд" () бюджетну заборгованість з податку на додану вартість в розмірі 83333грн. (вісімдесят три тисячі триста тридцять три гривні).

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з Державного бюджету України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Мілвуд" частину сплаченого судового збору в розмірі 1218грн. (одна тисяча двісті вісімнадцять гривень).

Не погодившись із постановою суду першої інстанції, відповідач Долинська об'єднанна державна податкова інспекція Головного управління Міндоходів в Івано-Франківській оскаржила її в апеляційному порядку та просить скасувати постанову суду першої інстанції у частині задоволення позовних вимог та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог . Апелянт свої вимоги мотивує тим, що судом 1 інстанції неповно з'ясовано обставини справи, висновки суду не відповідають обставинам справи, висновки суду вважає необґрунтованими з підстав викладених в апеляційній скарзі, та порушено норми матеріального та процесуального права. Зокрема апелянт зазначає, що згідно акту Долинської ОДПІ від 10.10.14 №1964/09-05-15/37322161 "Про результати документальної позапланової виїзної перевірки правомірності нарахування ТзОВ "Мілвуд" від'ємного значення різниці між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового кредиту та бюджетного відшкодування ПДВ на розрахунковий рахунок за липень 2014 року", встановлено, що позивач в порушення п.200.4 ст.200 ПК України заявив до відшкодування ПДВ в розмірі 83 333 грн. та в порушення п.198.2 ст.198, п 200.4 ст.200 ПК України завищив суму бюджетного відшкодування за липень 2014 року на 5 000 грн. Крім того, у відповідності до п.123.1 ст.123 ПК України податковий орган самостійно зменшив суму бюджетного відшкодування у розмірі 5 000грн. та застосував штрафні санкції в розмірі 25%, тобто 1 250 грн. Зазначив, що позивач (замовник) уклав договір підряду на виконання робіт від 16.06.2014 року №16/06/14-1 із ПП "КАНТРАНСБУД", згідно умов якого підрядник зобов'язується своїми та/або залученими силами та коштами, з використанням власної техніки та матеріалів, або матеріалів наданих замовником, виконати передбачені цим договором загально-будівельні роботи. Відповідно до п.3.4 даного договору замовник, протягом 3-х робочих днів з моменту підписання даного договору сплачує аванс у розмірі 30% від загальної вартості робіт - 500467,24грн., в тому числі ПДВ, а Підрядник приступає до виконання робіт протягом п'яти днів з моменту отримання авансу. Так, "Мілвуд" здійснило протягом червня 2014 року попередню оплату ПП "Кантрансбуд" згідно платіжних доручень від 17.06.2014 за №262 на загальну суму 300000грн. в тому числі ПДВ - 50000 грн., та від 18.06.2014 року за № 263 на загальну суму 200000грн. в тому числі ПДВ- 33333,33 грн. за загально-будівельні роботи. ПП "Кантрансбуд" виписало податкові накладні № 8 від 17.06.2014 на суму 300000грн., в тому числі ПДВ - 50000 грн., та від 18.06.2014 року за № 9 на суму 200000 грн., в тому числі ПДВ- 33333,33 грн. ТзОВ "Мілвуд" дані суми включило до податкового кредиту в рядок 10.1 декларації по ПДВ за червень 2014 року на підставі п.198.2. ст.198 ПК України. Зазначив, що сплачені кошти в розмірі 500 000грн. в тому числі ПДВ - 83 333грн. є попередньою оплатою, авансом, а не платою за виконані роботи (надані послуги), а тому у позивача право на бюджетне відшкодування виникає тільки за умови виконання договору, тобто у разі фактичного надання послуг (виконання робіт), а в липні такого виконання не відбулось. Крім того, ТзОВ "Мілвуд" на виконання умов договору купівлі-продажу №10-02 від 10.02.2014р. з ПП "Брати КІП" здійснило попередню оплату на підставі платіжного доручення від 18.06.2014р. № 264 на загальну суму 10 000,0грн. в тому числі ПДВ 1666,67грн. та платіжного доручення від 20.06.2014 року №273 на загальну 20 000,0грн., в тому числі ПДВ 3 333,33грн., а ПП "Брати КІП" виписало одну податкову накладну від 20.06.2014р. №2006141 на суму 30 000грн., в тому числі ПДВ 5000 грн. Вказав, що ПП "Брати КІП" мав видати позивачу дві податкові накладні, а тому вважає, що оплата за 18.06.2014р. на суму 10 000 грн. взагалі не підтверджена податковою накладною, а оплата за 20.06.14 на суму 20 000 грн. підтверджена податковою накладною, яка складена з порушенням вимог ст. 201 ПК України (невідповідність суми операції), що позбавляє позивача віднести до податкового кредиту суми податку. Оскільки ТзОВ "Мілвуд" не подало заяву із скаргою на ПП "Брати КІП" про те, що податкова накладна за 18.06.2014р. на суму 10 000 грн. не видана, а податкова накладна за 20.06.2014р. на суму 20 000 грн. видана з порушенням порядку її заповнення, вважає оскаржувані рішення такими, що прийняті у відповідності до норм чинного законодавства.

Також не погодившись із постановою суду першої інстанції у частині відмови у задоволенні позовних вимог, позивач Товариство з обмеженою відповідальністю "Мілвуд" та оскаржила її в апеляційному порядку та просить скасувати постанову суду першої інстанції у частині відмови у задоволенні позовних вимог та ухвалити нове рішення яким задовольнити позовні вимоги повністю. Зокрема апелянт- позивач зазначив, що податковим органом упереджено і безпідставно зроблено висновок, що ТзОВ "Мілвуд" завищило суму бюджетного відшкодування ПДВ по декларації за липень 2014 року на 83 333грн. по здійсненій попередній оплаті ПП "КАНТРАНСБУД" коштів в тому числі ПДВ в розмірі 83333грн., оскільки виконання загально-будівельних робіт (факту придбання товарів та послуг із метою використання в господарській діяльності) у даних періодах не відбулося. Пояснив, що ТзОВ "Мілвуд" 16.06.2014 року уклало із ПП "КАНТРАНСБУД" договір підряду на будівництво деревообробного цеху і у червні сплатило аванс, на який ПП "КАНТРАНСБУД" видало податкові накладні N 8 від 17.06.2014 року на загальну суму 300 000,0грн., в тому числі ПДВ 50 000,0грн. (дата реєстрації 24.06.2014 року N) та N9 від 18.06.2014 року на загальну суму 200 000,0грн., в тому числі ПДВ 33 333,33грн. (дата реєстрації 24.06.2014 року N). Перевіркою не встановлено порушень щодо порядку виписки та реєстрації податкових накладних у встановленому порядку в ЄРПН, також Долинська ОДПІ не встановила розбіжностей між показниками податкового зобов'язання ПП "КАНТРАНСБУД" та податкового кредиту ТзОВ "Мілвуд" по проведених господарських операціях у червні 2014року. Станом на 30.09.2014 року ТзОВ "Мілвуд" прийняв виконані роботи від ПП "КАНТРАНСБУД" згідно акту №1/09-14 приймання виконаних будівельних робіт на загальну суму 838 500грн. в тому числі ПДВ 139 750грн. Крім того, ТзОВ "Мілвуд" на виконання умов договору з ПП "Брати КІП" провело оплату за поставку будівельних матеріалів згідно із платіжного доручення від 18.06.2014 року № 264 на суму 10000 грн. в тому числі ПДВ 1 666,67грн. та платіжного доручення від 20.06.2014 року №273 на суму 20000 грн., в тому числі ПДВ 3 333,33грн. Тобто списання коштів з розрахункового рахунку ТзОВ "Мілвуд" відбулось саме по датах, вказаних у платіжних дорученнях. При цьому другою необхідною умовою для отримання права на податковий кредит у позивача є підтвердження даної оплати ПП "Брати КІП" шляхом виписки податкової накладної. ПП "Брати КІП" на виконання проведеної фінансово-господарської операції, здійснило поставку будівельних матеріалів, (щебінь фр. 40-70), згідно видаткової накладної № 2006141 від 20.06.2014р., та оформило податкову накладну від 20.06.2014 року №2006141 на суму 30 000грн., в тому числі ПДВ 5 000грн. Відповідачем зауважень щодо правильності оформлення даної податкової накладної в Акті перевірки не зазначено. Враховуючи вищенаведене, вважає, що податкові повідомлення-рішення № та № від 24.10.2014 року винесені незаконно, а тому підлягають скасуванню.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів приходить до переконання, що подані апеляційні скарги не підлягають до задоволення, з наступних підстав.

10.10.2014р. працівниками Долинської ОДПІ проведено позапланову виїзну документальну перевірку ТзОВ "Мілвуд" з питань правомірності нарахування від'ємного значення різниці між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового кредиту та бюджетного відшкодування ПДВ на розрахунковий рахунок за липень 2014 року, за результатами якої складено акт №1964/09-05-15/37322161 від 10.10.2014р.

За наслідками перевірки податковий орган дійшов висновку, що ТзОВ "Мілвуд" порушило вимоги п.198.2 ст.198, п.200.4 ст.200 ПК України, у зв'язку з чим підприємству відмовлено у наданні бюджетного відшкодування з ПДВ по декларації за липень 2014р. у розмірі 83 333грн. та знижено суму бюджетного відшкодування за липень 2014 року на 5000 грн. (а.с. 45-55).

На підставі акту перевірки відповідач прийняв податкове повідомлення-рішення № від 24.10.2014р. щодо відмови у наданні бюджетного відшкодування з ПДВ в розмірі 83333грн. та податкове повідомлення рішення № від 24.10.2014р. щодо завищення суми бюджетного відшкодування в розмірі 5000 грн. та застосування штрафних (фінансових) санкцій в розмірі 1 250грн. (а.с. 14-15).

Так, судом встановлено, що 16.06.2014р. між ТзОВ "Мілвуд" (Замовник) та ПП "Кантрансбуд" (Підрядник) укладено договір підряду на виконання робіт №16/06/14-1, відповідно до якого підрядник зобов'язувався виконати своїми та/або залученими силами та коштами, з використанням власної техніки та матеріалів, або матеріалів наданих замовником, загально-будівельні роботи (будівництво деревообробного цеху) за адресою: Івано-Франківська область, Долинський р-н, смт. Вигода, вул. Заводська, 4Б відповідно до погодженої ціни, наведеної у додатку до договору та наданої замовником робочої документації. Термін виконання робіт встановлено до 15.09.2014р. при виконанні умов, визначених п.2.2 договору. Відповідно до п.3.4 даного договору Замовник протягом 3-х робочих днів з моменту підписання даного договору сплачує на розрахунковий рахунок підрядника аванс у розмірі 30% від загальної вартості робіт - 500467,24грн., в тому числі ПДВ, а Підрядник приступає до виконання робіт протягом п'яти днів з моменту отримання авансу (а.с. 57-58).

Позивач на виконання умов зазначеного договору здійснив попередню оплату ПП "Кантрансбуд" на підставі платіжного доручення №262 від 17.06.2014 на загальну суму 300 000грн. в тому числі ПДВ - 50 000грн., та платіжного доручення № 263 від 18.06.2014 року на загальну суму 200000грн. в тому числі ПДВ- 33333,33 грн.

У зв'язку з цим ПП "Кантрансбуд" виписало податкову накладну №8 від 17.06.2014р. на загальну суму 300 000грн., в тому числі ПДВ - 50 000 грн., та податкову накладну №9 від 18.06.2014р. на загальну суму 200 000 грн., в тому числі ПДВ- 33 333,33 грн. (а.с. 76-77).

ТзОВ "Мілвуд" дані суми включило до податкового кредиту в рядок 10.1 декларації по ПДВ за червень 2014р. на підставі п.198.2. ст.198 ПК України, згідно якого датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше, в даному випадку - дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг.

Станом на 30.09.2014р. позивач прийняв виконані роботи від ПП "Кантрансбуд" згідно акту №1/09-14 приймання виконаних будівельних робіт на загальну суму 838 500грн., в тому числі ПДВ 139 750грн. (а.с. 65-70).

Матеріалами справи стверджується судом, що додатковою угодою №1 від 15.09.2014р. про внесення змін до Договору підряду №16/06/14-1 від 16.06.2014р. сторони продовжили термін виконання робіт до 30.11.2014р. (а.с. 71).

Станом на 28.11.2014р. позивач прийняв виконані роботи від ПП "Кантрансбуд" згідно акту №2/11-14 приймання виконаних будівельних робіт на загальну суму 55 356грн., в тому числі ПДВ 9 226грн. (а.с. 72-75).

Податковий орган дійшов висновку, що ТзОВ "Мілвуд" правомірно включило до податкового кредиту сплачену суму ПДВ в розмірі 83 333грн., однак право на бюджетне відшкодування коштів у позивача не виникло, оскільки таке право виникає лише за умови виконання договору, тобто у разі фактичного надання послуг (виконання робіт), а в липні такого виконання не відбулось.

Також судом першої інстанції встановлено, що між ТзОВ "Мілвуд" (покупець) та ПП "Брати КІП" (продавець) укладено договір купівлі-продажу №10-02 від 10.02.2014р., предметом якого є поставка будівельних матеріалів (щебінь, пісок). Згідно із п.2.4 договору покупець проводить 50% оплати попередньо від суми, вказаної в заявці, та 50% протягом 3-ох робочих днів з моменту купівлі даної партії товару (а.с. 80).

На виконання умов зазначеного договору позивач здійснив попередню оплату ПП "Брати КІП" на підставі платіжного доручення №264 від 18.06.2014 на загальну суму 10000грн. в тому числі ПДВ - 1 666,67грн., та платіжного доручення № 273 від 20.06.2014 року на загальну суму 20 000грн. в тому числі ПДВ- 3333,33 грн.

ПП "Брати КІП" виписало ТзОВ "Мілвуд" одну податкову накладну №2006141 від 20.06.2014р. на загальну суму 30 000грн., в тому числі ПДВ - 5 000 грн. (а.с. 81).

Відтак, підставою для зменшення бюджетного відшкодування на 5 000грн. відповідно до податкового повідомлення-рішення № від 24.10.2014р. слугував висновок відповідача про те, що ПП "Брати КІП" повинно було видати позивачу дві податкові накладні на суму 10 000грн. і 20 000грн. відповідно, а тому відповідач вважає оплату 10 000грн. не підтвердженою податковою накладною, а оплату 20 000грн. - такою, що підтверджена податковою накладною, яка складена з порушенням вимог ст.201 ПК України.

При вирішенні даного спору суд виходив з наступного нормативного регулювання правовідносин.

Відповідно до п. 14.1.18. ст.14 Податкового кодексу України (далі ПК України) бюджетне відшкодування - це відшкодування від'ємного значення податку на додану вартість на підставі підтвердження правомірності сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість за результатами перевірки платника, у тому числі автоматичне бюджетне відшкодування у порядку та за критеріями, визначеними у розділі V цього Кодексу.

Порядок визначення суми податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або відшкодуванню з Державного бюджету України (бюджетному відшкодуванню), та строки проведення розрахунків визначає ст.200 ПК України.

Згідно із п.200.1 ст.200 ПК України сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

При позитивному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені цим розділом. При від'ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу), а в разі відсутності податкового боргу - зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду (п.200.2, п.200.3 ст.200 ПК України)

Відповідно до п.200.4 ст.200 ПК України якщо в наступному податковому періоді сума, розрахована згідно з п.200.1 цієї статті, має від'ємне значення, то: бюджетному відшкодуванню підлягає частина такого від'ємного значення, яка дорівнює сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, а в разі отримання від нерезидента послуг на митній території України - сумі податкового зобов'язання, включеного до податкової декларації за попередній період за отримані від нерезидента послуги отримувачем послуг; залишок від'ємного значення попередніх податкових періодів після бюджетного відшкодування включається до складу сум, що відносяться до податкового кредиту наступного податкового періоду.

Згідно із п.200.7 ст.200 ПК України платник податку, який має право на отримання бюджетного відшкодування та прийняв рішення про повернення суми бюджетного відшкодування, подає відповідному контролюючому органу податкову декларацію та заяву про повернення суми бюджетного відшкодування, яка відображається у податковій декларації.

В п.200.10 ст.200 ПК України передбачено, що протягом 30 календарних днів, що настають за граничним терміном отримання податкової декларації, контролюючий орган проводить камеральну перевірку заявлених у ній даних.

За наявності достатніх підстав, які свідчать, що розрахунок суми бюджетного відшкодування було зроблено з порушенням норм податкового законодавства, контролюючий орган має право провести документальну позапланову виїзну перевірку платника для визначення достовірності нарахування такого бюджетного відшкодування протягом 30 календарних днів, що настають за граничним терміном проведення камеральної перевірки. Перелік достатніх підстав, які надають право податковим органам на позапланову виїзну документальну перевірку платника податку на додану вартість для визначення достовірності нарахування бюджетного відшкодування податку, встановлюється Кабінетом Міністрів України (п.200.11 ст.200 ПК України).

Згідно із п.200.12 ст.200 ПК України контролюючий орган зобов'язаний у п'ятиденний строк після закінчення перевірки подати органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів висновок із зазначенням суми, що підлягає відшкодуванню з бюджету.

Відповідно до п.200.13 ст.200 ПК України на підставі отриманого висновку відповідного контролюючого органу орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, видає платнику податку зазначену в ньому суму бюджетного відшкодування шляхом перерахування коштів з бюджетного рахунка на поточний банківський рахунок платника податку в обслуговуючому банку протягом п'яти операційних днів після отримання висновку контролюючого органу.

Згідно із п.200.14 ст.200 ПК України якщо за результатами камеральної або документальної позапланової виїзної перевірки контролюючий орган виявляє невідповідність суми бюджетного відшкодування сумі, заявленій у податковій декларації, то такий орган: у разі заниження заявленої платником податку суми бюджетного відшкодування щодо суми, визначеної контролюючим органом за результатами перевірок, надсилає платнику податку податкове повідомлення, в якому зазначаються сума такого заниження та підстави для її вирахування. У цьому випадку вважається, що платник податку добровільно відмовляється від отримання такої суми заниження як бюджетного відшкодування та враховує її згідно з пунктом 200.6 цієї статті у зменшення податкових зобов'язань з цього податку в наступних податкових періодах; у разі перевищення заявленої платником податку суми бюджетного відшкодування над сумою, визначеною контролюючим органом за результатами перевірок, надсилає платнику податку податкове повідомлення, в якому зазначаються сума такого перевищення та підстави для її вирахування; у разі з'ясування за результатами проведення перевірок факту, за яким платник податку не має права на отримання бюджетного відшкодування, надсилає платнику податку податкове повідомлення, в якому зазначаються підстави відмови в наданні бюджетного відшкодування.

Як встановлено судом позивач у декларації з ПДВ за липень 2014 року заявив до бюджетного відшкодування 99847 грн. За наслідками проведеної відповідачем перевірки з цього приводу винесено оскаржувані податкові повідомлення-рішення, якими відмовлено у бюджетному відшкодуванню на 83333 грн. та зменшено суму бюджетного відшкодування на 5000 грн.

Стосовно позовної вимоги про скасування податкового повідомлення-рішення № від 24.10.2014р. щодо відмови позивачу у наданні бюджетного відшкодування з ПДВ в розмірі 83 333грн. суд зазначає наступне.

Відповідно до п.187.1ст.187 ПК України датою виникнення податкових зобов'язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку; б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

Згідно із п.198.1 ст.198 ПК України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

В п.198.2 ст.198 ПК України встановлено, що датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Відповідно до п.198.3 ст.198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг (у разі здійснення контрольованих операцій - не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до ст.39 цього Кодексу) та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою п.193.1 ст.193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Згідно із п.198.5 ст.198 ПК України платник податку зобов'язаний нарахувати податкові зобов'язання виходячи з бази оподаткування, визначеної відповідно до пункту 189.1 статті 189 цього Кодексу, за товарами/послугами, необоротними активами, під час придбання або виготовлення яких суми податку були включені до складу податкового кредиту, у разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи починають використовуватися: в операціях, що не є об'єктом оподаткування відповідно до ст.196 цього Кодексу (крім випадків проведення операцій, передбачених п.п.196.1.7 п.196.1 ст.196 цього Кодексу); в операціях, звільнених від оподаткування відповідно до ст.197, підрозділу 2 розділу XX цього Кодексу, міжнародних договорів (угод) (крім випадків проведення операцій, передбачених п.п.197.1.28 п.197.1 ст.197 цього Кодексу); в операціях, що здійснюються платником податку в межах балансу платника податку, у тому числі передача для невиробничого використання, переведення виробничих необоротних активів до складу невиробничих необоротних активів; в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку.

Відповідно до п.201.1 ст.201 ПК України платник податку зобов'язаний надати покупцю (отримувачу) на його вимогу підписану уповноваженою платником особою та скріплену печаткою (за наявності) податкову накладну, складену за вибором покупця (отримувача) в один з таких способів: у паперовому вигляді; в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та умови реєстрації податкової накладної у Єдиному реєстрі податкових накладних. У такому разі складання податкової накладної у паперовому вигляді не є обов'язковим.

Згідно із п.201.7 ст.201 ПК України податкова накладна складається на кожне повне або часткове постачання товарів/послуг, а також на суму коштів, що надійшли на поточний рахунок як попередня оплата (аванс).

В п.201.10 ст.201 ПК України зазначено, що податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Аналізуючи вищевикладене колегія судів вважає вірним висновок суду першої інстанції , що ТзОВ "Мілвуд" на виконання умов договору підряду з ПП "Кантрансбуд" №16/06/14-1 від 16.06.2014р., здійснивши попередню оплату останньому згідно платіжних доручень від 17.06.2014 за №262 на загальну суму 300 000грн. в тому числі ПДВ - 50 000грн., та від 18.06.2014 року за № 263 на загальну суму 200000грн. в тому числі ПДВ- 33333,33 грн., на підставі яких виписано податкові накладні №8 від 17.06.2014 на загальну суму 300000грн., в тому числі ПДВ - 50000 грн., та від 18.06.2014 року за № 9 на загальну 200000 грн., в тому числі ПДВ- 33333,33 грн., правомірно включило дані суми до податкового кредиту в рядок 10.1 декларації по ПДВ за червень 2014 року.

Позивачем в даному випадку не порушено порядку виписки та реєстрації податкових накладних, крім того відповідачем не встановлено розбіжностей між показниками податкового зобов'язання ПП "Кантрансбуд" та податкового кредиту ТзОВ "Мілвуд" по проведених господарських операціях у червні 2014р., а тому податковий орган дійшов висновку, що ТзОВ "Мілвуд" правомірно включило до податкового кредиту сплачену суму ПДВ в розмірі 83 333грн., однак право на бюджетне відшкодування коштів у позивача не виникло, оскільки таке право виникає лише за умови виконання договору, тобто у разі фактичного надання послуг (виконання робіт), а в липні такого виконання не відбулось.

Даючи оцінку вищенаведеному колегія суддів зазначає, що під час проведення перевірки у жовтні 2014 року відповідач пересвідчився, що роботи, за виконання яких було сплачено аванс у розмірі 500 000 тис., виконувалися в період з червня по вересень 2014 року (підтверджено актом №1/09-14 приймання виконаних будівельних робіт на загальну суму 838 500грн. станом на 30.09.2014), однак вказану обставину не врахував..

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає,що суд першої інстанції дійшов до вірного висновку про те, що податкове повідомлення-рішення № від 24.10.2014р. щодо відмови позивачу у наданні бюджетного відшкодування з ПДВ в розмірі 83 333грн. є неправомірним та підлягає скасуванню.

Відносно вимог апелянта - позивача щодо правомірності винесення податкового повідомлення рішення № від 24.10.2014р. про завищення позивачу суми бюджетного відшкодування в розмірі 5 000грн. та штрафних (фінансових) санкцій в розмірі 1 250грн. колегія суддів зазначає , що згідно із п.198.6 ст.198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу. У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

Згідно з п.201.10 ст.201 ПК України податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

При здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов'язаний надати покупцю податкову накладну та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Підтвердженням продавцю про прийняття його податкової накладної та/або розрахунку коригування до Єдиного реєстру податкових накладних є квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі, яка надсилається протягом операційного дня.

Датою та часом надання податкової накладної та/або розрахунку коригування в електронному вигляді до центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, є дата та час, зафіксовані у квитанції.

Якщо надіслані податкові накладні та/або розрахунки коригування сформовано з порушенням вимог, передбачених відповідно п.201.1 ст.201 та/або п.192.1 ст.192 цього Кодексу, протягом операційного дня продавцю надсилається квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі про неприйняття їх в електронному вигляді із зазначенням причин. Якщо протягом операційного дня не надіслано квитанції про прийняття або неприйняття, така податкова накладна вважається зареєстрованою в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Реєстрація податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних здійснюється не пізніше п'ятнадцяти календарних днів, наступних за датою їх складання.

Відсутність факту реєстрації платником податку - продавцем товарів/послуг податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних та/або порушення порядку заповнення податкової накладної не дає права покупцю на включення сум податку на додану вартість до податкового кредиту та не звільняє продавця від обов'язку включення суми податку на додану вартість, вказаної в податковій накладній, до суми податкових зобов'язань за відповідний звітний період.

Виявлення розбіжностей даних податкової накладної та Єдиного реєстру податкових накладних є підставою для проведення контролюючими органами документальної позапланової виїзної перевірки продавця та у відповідних випадках покупця товарів/послуг.

У разі відмови продавця товарів/послуг надати податкову накладну або в разі порушення ним порядку її заповнення та/або порядку реєстрації в Єдиному реєстрі покупець таких товарів/послуг має право додати до податкової декларації за звітний податковий період заяву із скаргою на такого постачальника, яка є підставою для включення сум податку до складу податкового кредиту. Таке право зберігається за ним протягом 60 календарних днів, що настають за граничним терміном подання податкової декларації за звітний (податковий) період, у якому не надано податкову накладну або порушено порядок її заповнення та/або порядок реєстрації в Єдиному реєстрі. До заяви додаються копії товарних чеків або інших розрахункових документів, що засвідчують факт сплати податку у зв'язку з придбанням таких товарів/послуг або копії первинних документів, складених відповідно до Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" , що підтверджують факт отримання таких товарів/послуг.

Надходження такої заяви із скаргою є підставою для проведення документальної позапланової виїзної перевірки зазначеного продавця для з'ясування достовірності та повноти нарахування ним зобов'язань з податку за такою операцією.

Як зазначено вище ТзОВ "Мілвуд" на виконання умов договору купівлі-продажу з ПП "Брати КІП" №10-02 від 10.02.2014р. здійснило попередню оплату останньому на підставі платіжних доручень від 18.06.2014 за №264 на загальну суму 10 000грн. в тому числі ПДВ - 1 666,67грн., та від 20.06.2014 року за № 273 на загальну суму 20 000грн. в тому числі ПДВ- 3333,33 грн. і в подальшому ПП "Брати КІП" на момент виникнення податкових зобов'язань виписало позивачу одну податкову накладну №2006141 від 20.06.2014р. на загальну суму 30 000грн., в тому числі ПДВ - 5 000 грн.

Однак, враховуючи норми ПК України ПП "Брати КІП" повинно було видати позивачу дві окремі податкові накладні, а саме: за 18.06.2014р. на суму 10 000грн. та за 20.06.2014р. на суму 20 000грн. Виходячи з вище викладеного колегія суддів погоджується з позицією суду першої інстанції та висновком податкового органу, що оплата за 18.06.2014р. на суму 10 000 грн. не підтверджена податковою накладною, а оплата за 20.06.14 на суму 20 000 грн. підтверджена податковою накладною, яка складена з порушенням вимог ст. 201 ПК України (невідповідність суми операції), що в свою чергу, відповідно до п.198.6 ст.198 ПК України, не дає права позивачу віднести до податкового кредиту суми податку.

Відповідно до п.123.1 ст.123 ПК України у разі якщо контролюючий орган самостійно визначає суму податкового зобов'язання, зменшення суми бюджетного відшкодування та/або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків на підставах, визначених підпунктами 54.3.1, 54.3.2, 54.3.4, 54.3.5, 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, - тягне за собою накладення на платника податків штрафу в розмірі 25 відсотків суми визначеного податкового зобов'язання, завищеної суми бюджетного відшкодування.

Колегія суддів вважає, що Долинською ОДПІ правомірно винесено податкове повідомлення рішення № від 24.10.2014р. про завищення позивачем суми бюджетного відшкодування в розмірі 5 000грн. та застосовано штрафні (фінансові) санкції в розмірі 1 250грн (5000 грн. х 25% = 1250 грн.), а тому вимоги апелянта - позивача в цій частині є безпідставними.

В зв'язку з вищевикладеним, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, вирішуючи даний спір, на підставі правильно встановлених обставин справи та визначених їм правовідносин, прийшов до обґрунтованих і законних висновків. Доводи апеляційних скарг не спростовують висновків суду першої інстанції і не свідчать про порушення судом норм матеріального чи процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи і відповідно до ст. 200 Кодексу адміністративного судочинства України не можуть бути підставою для скасування рішення суду першої інстанції.

Тобто, постанова суду першої інстанції відповідає вимогам ст. 159 Кодексу адміністративного судочинства України щодо вимог законності та обґрунтованості судових рішень, і підстав для її скасування і відповідно задоволення апеляційних скарг колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст. ст. 160, 195, 196, ст. 198, ст. 200, ст. 205, ст. 206, 254 КАС України, Львівський апеляційний адміністративний суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційні скарги Долинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів в Івано-Франківській області та ТЗОВ "Мілвуд" залишити без задоволення, а постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 29.01.2015р. у справі № 809/4093/14 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання ухвали в повному обсязі шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя: В.Я.Макарик

Судді: О.О.Большакова

І.В. Глушко

Повний текст ухвали складений 10 листопада 2015 року.