Справа № 2-а-2577/11
Суддя: Мельничук О. В.
Дата ухвалення: 2011-03-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 березня 2011 року Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області у складі:

головуючого судді Мельничук О.В.

розглянувши у письмовому провадженні в залі суду м. Первомайськ адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м. Первомайськ Миколаївській області про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

21.02.2011 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до управління Пенсійного фонду України в місті Первомайську Миколаївської області про визнання протиправними дії про відмову в перерахунку пенсії відповідно до ст. ст. 50, 54 Закону України « Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та зобов'язання призначити пенсію в розмірі передбаченому ч. 3 ст. 50, ч. 4 ст. 54 зазначеного закону з жовтня 2007 року, також поновити строк подання позовної заяви, так як про недоплату він узнав лише в жовтні 2010 року.

В обґрунтування позову позивач зазначав, що він, як учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС першої категорії та інвалід II групи має право на пенсію в розмірі не нижче за вісім мінімальних пенсій за віком, що передбачено ч. 4 ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», та право па додаткову пенсію за шкоду заподіяну здоров'ю, особам віднесеним до 1 категорії в розмірі 75 % від мінімальної пенсії за віком для інвалідів 2 групи. Позивач 14.10.2010 року звернувся до відповідача про перерахунок пенсії, однак в проведенні перерахунку йому було відмовлено.

В судове засідання позивач не зявився, надав заяву з проханням слухати справу у його відсутність. а позов задовольнити.

Відповідач надав заяву з проханням слухати справу у відсутність представника та заперечення в яких позов не визнав, вказавши, що позивач отримує пенсію як інвалід другої групи відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», в розмірі 90% від пенсії за віком іа додатково пенсію в розмірі 20% прожиткового мінімуму, такий розмір пенсії проводився від мінімальної пенсії за віком відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 1 від 03.01.2001 року «Про підвищення розмірів пенсії та інших соціальних виплат окремим категоріям пенсіонерів, фінансування яких здійснюється за рахунок коштів державного бюджету».

Поскільки розмір мінімальної пенсії за віком, діючим законодавством встановлено лише в Законі України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, то він може застосовуватися тільки до тих осіб, які отримують пенсію за даним законом. Згідно постанови Кабінету Міністрів України № 654 від 16.07.2008 року «Про підвищення рівня пенсійного забезпечення громадян» встановлено з 01.07.2008 року рівень основних розмірів пенсій для інвалідів учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 році: інвалідів 1 групи 1200 грн., інвалідів 2 групи 1090 грн., інвалідів 3 групи 980 грн., тобто розмір пенсії позивача не може бути менше ніж 1090 грн., а такий основний розмір і отримує позивач.

Також відповідач зазначав, що вимоги позивача про перерахунок пенсії з жовтня 2007 року не підлягають задоволенню, так як немає підстав поновлення пропущеного строку позовної давності, яка встановлена в шість місяців.

Вирішуючи надану справу у письмовому провадженні відповідно до ч.4 ст. 122 КАС України на основі наявних у суду матеріалів, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає частковому задоволенню за таких підстав.

Встановлено, що ОСОБА_1 є пенсіонером та перебуває на обліку в управлінні Пенсійного фонду України в місті Первомайську Миколаївської області. При цьому позивач являється учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС першої категорії, що підтверджується посвідченням серії А № 083944 від 19.10.2004 року, а також визнаний інвалідом другої групи.

Відповідачем нараховувалася та виплачувалася позивачу пенсія по інвалідності внаслідок захворювання, пов'язаного з роботами по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, на підставі ст.. 51 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи від 28.02.1991 року № 796 XII» (надалі - закон 796 XII).

Встановлені обставини сторонами не оспорюються.

Статею 49 Закону України № 796-ХІІ передбачено, що пенсії особам, віднесеним до категорії 1,2,3,4 встановлюються у вигляді: а) державної пенсії, б) додаткової пенсії за шкоди, заподіяної здоров'ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

Відповідно до ч. 4 ст. 54 цього Закону (у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) якою визначено підстави і умови призначення державних пенсії особам віднесеним до І категорії та у зв'язку з втратою годувальника, в усіх випадках розмір пенсії для інвалідів II групи щодо котрих установлено зв'язок з Чорнобильською катастрофою не може буї и нижчим восьми мінімальних пенсій за віком.

Згідно ст.. 50 Закону №796-ХІІ особам, віднесеним до категорії І призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, зокрема інвалідам II групи, 75% мінімальної пенсії за віком як передбачено статтею 53 того самого Закону виплата додаткової пенсії здійснюється повністю незалежно від заробітку, пенсії чи іншого доходу.

Наявність такого права у позивача є визначальною для вирішення такого спору. Крім того це право гарантується ч. 2 ст. 46 Конституції України.

Правові засади формування та застосування державних соціальних стандартів і нормативів, спрямованих на реалізацію закріплених Конституцією України та законами України основних соціальних гарантій, до яких відносяться і пенсії, визначаються Законом України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії».

Відповідно до ст. 17 Зазначеного Закону мінімальний розмір пенсії за віком, як основна державна соціальна гарантія, встановлюється законом..

Встановлення розміру мінімальної пенсії за віком Кабінетом Міністрів України суперечить, наведеним нормам закону.

На підставі ч. 3 ст. 46 Конституції України пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Із врахуванням наведеної конституційної норми, розмір мінімальної пенсії за віком, з якої о має обраховуватися державна пенсія позивачу, не може бути нижчою від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Аналогічне положення щодо визначення розміру мінімальної пенсії за віком міститься в ч. 1 ст. 28 Закону України « Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», яким набрав чинності з 01 січня 2004 року.

Так відповідно до ч. 1 ст. 28 названого Закону, мінімальний розмір пенсії за віком за наявності у чоловіків - 25 , а у жінок - 20 років страхового стажу встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність - визначеного законом.

Будь-якими іншими чинними законодавчими актами розмір мінімальної пенсії за віком не визначається.

Із врахуванням викладеного, суд приходить до висновку, щодо не взяття до уваги положень ч. З ст. 28 Закону України « Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, з якого випливає, що мінімальний розмір пенсії за віком, встановлений абзацом першим частини першої цієї статті, застосовується виключно для визначення розмірів пенсій, призначених згідно з цим Законом, оскільки наявність такої норми та відсутність іншою мінімального розміру пенсії за віком не є підставою для відмови в реалізації позивачем конституційної гарантії та права па отримання державної пенсії у встановленому законом розмірі.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевої о самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставах, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Виходячи з пріоритетності законів над підзаконними актами при визначенні розміру державної пенсії позивачу підлягають застосуванню ч. З ст. 46 Конституції України, ст. ст. 50 та 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», ст. 17 Закону України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії» і ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», а не постанова Кабінету Міністрів України, яка істотно знижує обсязі встановлених законом прав.

Надане Кабінету Міністрів України законодавцем право визначати порядок обчислення пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, не означає, що він може, визнаючи такий порядок, допустити звуження змісту та обсягу прав позивача, встановлених цим же Законом.

Викладене дає підстави дійти висновку, що позивач має право на перерахунок державної пенсії, виходячи з розміру прожиткового мінімуму встановленого державними бюджетами України на відповідні роки.

Таким чином, відповідач при нарахування та виплаті позивачу пенсії як ліквідатору аварії на Чорнобильській АЕС діяв протиправно і протиправно відмовив йому у перерахунку відповідної пенсії з наведених вище підстав.

Разом з тим, суд вважає, що вимоги позивача підлягають частковому задоволенню, оскільки суд не може перебирати на себе функцію Пенсійного фонду щодо здійснення нарахування, перерахунку та виплати пенсії замість органу, якому належать такі повноваження. Такий обовязок покладено на органі Пенсійного фонду України. Тому, відповідно до ч.2 ст. 162 КАС України суд вважає за необхідне задовольнити позов частково і прийняту іншу постанову щодо вирішення суті спору, яка б гарантувала дотримання і захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших субєктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку субєктів владних повноважень. Також суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню за період до звернення до суду відповідно до строків передбачених ст.99 ч.2 КАС України, так як поважних причин поновлення пропуску процесуального строку суд не знаходить.

Керуючись ст.ст. 19, 22, 24, 55 Конституції України, ст.ст. 6, 8-11, 70, 71, 86, 87, 98, 158-163 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправною відмову Управління Пенсійного фонду України в м. Первомайськ Миколаївській області до нарахувати та виплатити ОСОБА_1 основну та додаткову пенсію у відповідності до ст. ст. 50, 54 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали в наслідок Чорнобильської катастрофи».

Зобов'язати Управління Пенсійного Фонду України в м. Первомайськ Миколаївській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 відповідно до ст. ст. 50, 54 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали в наслідок Чорнобильської катастрофи» основної пенсії виходячи з розміру 8 мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії в розмірі 0,75 мінімальної пенсії за віком, встановленої ст. 28 ч.1 Закону України «Про загальнообов»язкове державне пенсійне страхування» за період з 21.08.2010 року по 21.02.2011 року з врахуванням виплачених за цей період сум таких виплат.

В іншій частині в задоволенні позову відмовити.

Апеляційну скаргу на постанову може бути подано протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі прийняття постанови у відсутність осіб, які приймають участь у справі, апеляційна скарга може бути подана протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

СУДДЯ: