Справа № 2-а-9870/11
Суддя: Сердинський В. С.
Дата ухвалення: 2011-09-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

справа № 2-а-9870/11
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 вересня 2011 року м. Бровари

Суддя Броварського міськрайонного суду Київської області Сердинський В.С. розглянувши в порядку скороченого провадження, згідно ст. 182-3 КАС України адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Броварському районі Київської області про визнання дій неправомірними та зобовязання здійснити перерахунок та виплату пенсії,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся з позовом до Управління Пенсійного фонду України в Броварському районі Київської області про визнання дій неправомірними та зобовязання здійснити перерахунок та виплату пенсії.

Позивач зазначав, що він перебуває на обліку в управлінні Пенсійного фонду України в Броварському районі Київської області та отримує пенсію за віком, призначену відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування».

01.01.2011 році позивач звернувся до відповідача із заявою про перерахунок пенсії. У лютому 2011 році відповідачем здійснено перерахунок пенсії відповідно до ч. 4 ст. 42 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування».

Під час розрахунку пенсії у 2011 році відповідач застосував показник середньої заробітної плати відповідно до ч. 4 ст. 42 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», а не за календарний рік, що передує року перерахування пенсії (тобто 2010 рік).

На думку позивача, відповідач під час перерахунку пенсії повинен був застосовувати положення, передбачені Постановою Кабінету Міністрів від 28.05.2008 року № 530 із врахуванням показника середньої заробітної плати за останній календарний рік, що передує року перерахунку пенсії.

Таким чином, позивач вважає, що дії відповідача щодо неправильного перерахунку пенсії полягають також у тому, що при цьому відповідачем застосовується спільний лист Міністерства праці та соціальної політики України та Пенсійного фонду України від 11.03.2009 року № 20/0/18-09/039, який не зареєстрований в Мінюсті, а отже не є нормативно-правовим актом і носить інформаційний, а не обовязковий характер.

З огляду на зазначене, позивач вважає, що за наявності чинних норм законодавства необхідно застосувати показник середньої заробітної плати за календарний рік, що передує року перерахунку пенсії, тобто 2010 рік і перерахувати пенсію з урахуванням цього показника.

Представник відповідача позов не визнав, просив у задоволенні позовних вимог відмовити з підстав, наведених у запереченнях.

Судом встановлено, що позивач є пенсіонером та перебуває на обліку в управлінні Пенсійного фонду України в Броварському районі Київської області.

Звернувшись в 2011 році до управління Пенсійного фонду України в Броварському районі Київської області із заявою щодо здійснення їй перерахунку пенсії за 2009 рік, позивачці був здійснений перерахунок пенсії за ч. 4 ст. 42 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої заробітної плати за 2007 рік відповідно до спільного листа Міністерства праці та соціальної політики України та Пенсійного фонду України від 11.03.2009 року № 20/0/18-09/039.

Листом відповідач повідомив про відсутність підстав для перерахунку пенсії та про те, що порядок її нарахування є таким, що здійснюється відповідно до вимог чинного законодавства. З листа управління Пенсійного фонду України у місті Броварах Київської області вбачається, що при здійсненні перерахунку пенсії зазначені органи Пенсійного фонду України враховують лист Мінпраці та Пенсійного фонду України від 11.03.2009 року, згідно якого норми статей 40, 42 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» після прийняття рішення Конституційний Судом України 22.05.2008 року втратили чинність, а рішення про відновлення дії її попередньої редакції зазначених норм не приймалось. Тому на даний час відповідач вважає, що немає законодавчого врегулювання показника заробітної плати (доходу) в середньому на одну особу при здійсненні перерахунку пенсії, а тому слід застосовувати показник середньої заробітної плати за 2007 рік. Позиція відповідача є такою, що суперечить вимогам чинного законодавства, оскільки дія пункту 35 підпункту 10-б розділу ІІ Закону України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, закону України Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України та в постанові КМУ від 28.05.2008 року за № 530 втратила чинність з 01 січня 2009 року відповідно до абзацу 7 ч. 2 розділу ІІІ Прикінцевих положень зазначеного Закону, де, зокрема, вказано, що розділ ІІ діє до 31 грудня 2008 року.

Крім того, посилання відповідача на спільний лист Міністерства праці та Пенсійного фонду України від 11.03.2009 року, яким останній керується при здійсненні перерахунку пенсії позивачеві та дії відповідача щодо перерахунку пенсії, вчинені на підставі зазначеного листа, є такими, що не відповідають вимогам Конституції України, оскільки відповідач в своїй діяльності має керуватися виключно вимогами Законів України, а не підзаконними актами та листами профільних Міністерств.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Зміну до частини четвертої статті 42, внесену законом N 107-VI від 28.12.2007 визнано неконституційною згідно з Рішенням Конституційного Суду N 10-рп/2008 від 22.05.2008 року.

Дії відповідача щодо застосування при перерахунку пенсії у 2011 році показника заробітної плати (доходу) в середньому на одну особу в цілому по Україні, з якої сплачено страхові внески та яка відповідно до Закону «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» враховується для обчислення пенсії за 2007 рік, суд вважає неправомірними.

Позивач має статус «дитини війни», що надає йому, відповідно до вимог ст. 1 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» № 2195-IV від 18.11.2004 р., який набрав чинності з 01.01.2006 року, право на отримання пільг та державної соціальної підтримки, встановлених цим Законом. Відповідач повинен нарахувати та виплатити доплату в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком.

Посилання відповідача у своїх письмових запереченнях суду на постанову Кабінету Міністрів України № 530 від 28.05.2008 року, п. 8 якої було визначено, що «дітям війни» підвищення проводиться в іншому, ніж передбачено це Законом, розмірі, суд вважає безпідставним, оскільки така постанова є підзаконним нормативним актом, а надання дітям війни соціальної підтримки є державною програмою соціальної допомоги, яка бере свій початок із вимог Закону України «Про соціальний захист дітей війни», які є чинними та домінуючими щодо підзаконних нормативних актів.

Судом також встановлено, що позивач є особою, яка постраждала від наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 2 категорії.

Позивач перебуває на обліку в управлінні та одержує пенсію за віком на підставі ст. 51 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та щомісячну додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоровю.

Відповідно до ст. 49 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи пенсії особам, віднесеним до категорій 1, 2, 3, 4, встановлюються у вигляді: а) державної пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

За змістом ст. 51 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи особам, віднесеним до категорії 2 призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоровю, у розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком.

Відповідно до ст. 71 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи дія положень цього Закону не може призупинятися іншими законами, крім законів про внесення змін до цього Закону.

Рішенням Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008 (справа щодо предмета та змісту закону про Державний бюджет України) визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними) положення пункту 28 розділу II Внесення змін до деяких законодавчих актів України Закону України Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України від 28 грудня 2007 року щодо внесення змін до Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Згідно із ч. 1 ст. 147, ч. 2 ст. 152 Конституції України Конституційний Суд України є єдиним органом конституційної юрисдикції в Україні, закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визначені неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

28 травня 2008 року Кабінет Міністрів України прийняв постанову за № 530 Деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян, якою встановив, що з 22 травня 2008 року особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, інвалідам ІІ групи щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоровю, виплачується у розмірі 20 % прожиткового мінімуму, встановленого законом для осіб, які втратили працездатність.

Відповідно до Постанови Кабінету міністрів України Про деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян від 28.05.2008 року за № 530, встановлено розмір доплат до пенсії особам, особам, щодо яких встановлений вязок з чорнобильською катастрофою, додаткова пенсія для осіб, що належать до 2 категорії виплачується в розмірі 15% від прожиткового мінімуму встановлених для осіб, які втратили працездатність.

Виходячи із загальних засад пріоритетності законів над підзаконними нормативними актами при вирішенні даного спору, суд дійшов висновку, що при розрахунку додаткової пенсій, передбачених ст. 51 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, застосуванню підлягає мінімальний розмір пенсії за віком, а не розмір визначений, вказаною вище постановою Кабінету Міністрів України.

Згідно із ч. 1 ст. 28 Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування від 09 липня 2003 року, який набрав чинності з 01 січня 2004 року, мінімальний розмір пенсії за віком за наявності у чоловіків 25, а у жінок 20 років страхового стажу встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Положення ч. 3 ст. 28 цього Закону, на думку суду, не є перешкодою для застосування даної величини (мінімального розміру пенсії за віком) для обрахування інших пенсій чи доплат, повязаних з мінімальною пенсією за віком, оскільки чинним законодавством іншого, крім передбаченого ч. 1 цієї статті, мінімального розміру пенсії за віком не встановлено.

Враховуючи викладене вище, суд дійшов висновку, що Управління ПФУ повинно виплачувати позивачу додаткову пенсії, передбачені ст. 51 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, на момент виплати.

Згідно ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За таких обставин, суд приходить до обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог.

На підставі викладеного та керуючись ст. 19 Конституції України, ст. 42 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року №1058-15, Постановою Кабінету Міністрів України від 28.05.2008 року № 530 «Деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян», Рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 року №10рп /2008, ст. ст. 49, 50, 51, 67, 71 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, ст. 6 ЗУ «Про соціальний захист дітей війни», ст. ст. 86, 99, 159, 183-2 КАС України, суд

п о с т а н о в и в:

позов задовольнити.

Визнати дії Управління Пенсійного фонду в Броварському районі Київської області щодо застосування показника середньої заробітної плати за 2007 рік при перерахунку пенсії ОСОБА_1 неправомірними.

Зобовязати Управління Пенсійного Фонду України в Броварському районі Київської області здійснити з 17.02.2011 року ОСОБА_1 перерахунок пенсії у 2011 році із застосуванням показника середньої заробітної плати працівників в середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні, з якої сплачено страхові внески за які відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» враховуються для обчислення пенсії за 2010 рік та стягнути недоотримані суми пенсії.

Зобовязати Управління Пенсійного фонду України у Броварському районі Київської області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з підвищенням її на 30% мінімальної пенсії за віком, виходячи з розміру, встановленого ч. 1 ст. 28 Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування з 17.02.2011 року з урахуванням проведених виплат.

Зобовязати Управління пенсійного фонду України у Броварському районі Київської області провести з 17 лютого 2011 року перерахунок додаткової пенсії ОСОБА_1 відповідно до ст. 51, ч. 3 ст. 67 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, із розрахунку 30 % мінімальної пенсії за віком, виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, встановленої ч. 1 ст. 28 Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування, та доплатити йому недоплачену суму пенсії з урахуванням проведених виплат.

Постанова підлягає негайному виконанню.

Постанова суду може бути оскаржено протягом десяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги до Київського адміністративного апеляційного суду.

Суддя В.С. Сердинський