Справа № 2а-73/12
Суддя: Стародуб О.П.
Дата ухвалення: 2015-11-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 листопада 2015 року м. Київ К/800/30937/13

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України

в складі: головуючий - Стародуб О.П.,

судді - Ємельянова В.І., Рецебуринський Ю.Й.

розглянувши у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Донецького апеляційного адміністративного суду від 08.05.2013р. у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м. Ровеньки Луганської області, третя особа - Відділ державної виконавчої служби Ровеньківського міськрайонного управління юстиції Луганської області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії, -

в с т а н о в и л а:

У липні 2012 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про визнання дій протиправними та зобов'язання проводити виплату пенсії як інваліду 3 групи в розмірі 6 мінімальних пенсій за віком відповідно до статей 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з 01.11.2011р. по теперішній час.

Постановою Ровеньківського міського суду Луганської області від 13.03.2013р. позов задоволено.

Постановою Донецького апеляційного адміністративного суду від 08.05.2013р. скасовано рішення суду першої інстанції, у задоволенні позову відмовлено.

З таким рішенням суду апеляційної інстанції не погодився позивач, подав касаційну скаргу, в якій посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи. Просить скасувати ухвалене апеляційним судом рішення та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Заслухавши доповідача по справі, перевіривши матеріали справи та касаційну скаргу в межах наведених у ній доводів, колегія суддів приходить до висновку, що касаційна скарга задоволенню не підлягає з наступних мотивів та передбачених законом підстав.

Так, відповідно до статті 50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (в редакції станом після 22.05.2008р.) особам, віднесеним до категорії 1, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, зокрема, інвалідам ІІІ групи - у розмірі 50 процентів мінімальної пенсії за віком.

Відповідно до частини 4 статті 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (в редакції станом після 22.05.2008р.) розміри пенсій для інвалідів, щодо яких встановлено зв'язок з Чорнобильською катастрофою, не можуть бути нижчими, зокрема, по IІІ групі інвалідності - 6 мінімальних пенсій за віком.

Пунктом 7 частини першої статті 1 Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2011 рік» № 3491-VI Прикінцеві положення Закону України «Про Державний бюджет України на 2011 рік» доповнено пунктом 4, яким установлено, що у 2011 році норми і положення, зокрема, статей 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України виходячи з наявного фінансового ресурсу бюджету Пенсійного фонду України на 2011 рік.

На виконання вимог Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2011 рік» № 3491-VI Кабінетом Міністрів України прийнято постанову № 745 «Про встановлення деяких виплат, що фінансуються за рахунок коштів державного бюджету», яка набрала чинності 23.07.2011р., пунктами 1 та 3 якої визначено інші розміри основної та додаткової пенсій для інвалідів, щодо яких встановлено зв'язок з Чорнобильською катастрофою.

В ході розгляду справи судами встановлено, що позивач є особою, постраждалою від наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 1 категорії, інвалідом 3 групи.

Згідно постанови Ровеньківського міського суду Луганської області від 27.11.2007р. та ухвали Донецького апеляційного адміністративного суду від 21.02.2008р. до 01.11.2011р. позивач отримував пенсію в розмірі 6 мінімальних пенсій за віком відповідно до статей 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

З 01.11.2011р. відповідач припинив виплату пенсії у визначених рішеннями судів та статтями 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» розмірах.

Листом УПФУ в м. Ровеньки Луганської області від 20.02.2012р. позивача повідомлено, що Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2011 рік» встановлено, що у 2011 році положення статей 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» застосовуються в порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України виходячи з наявного фінансового ресурсу бюджету Пенсійного фонду України на 2011 рік, а тому правові підстави для виплати пенсії відповідно до вищевказаних судових рішень відсутні.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем протиправно відмовлено у виплаті позивачу пенсії відповідно до рішень судів, які набрали законної сили. Крім того, при визначенні розміру пенсії відповідач протиправно керувався постановою Кабінету Міністрів України від 06.07.2011р. №745.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та відмовляючи у задоволенні позову, апеляційний суд виходив із того, що з 23.07.2011р. норми і положення, зокрема, статей 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених постановою Кабінету Міністрів України від 06.07.2011р. №745 «Про встановлення деяких розмірів виплат, що фінансуються за рахунок коштів державного бюджету» виходячи з наявного фінансового ресурсу бюджету Пенсійного фонду України на 2011 році, а тому відсутні законні підстави для задоволення позову.

З такими висновками апеляційного суду колегія суддів погоджується і вважає, що вони відповідають нормам матеріального та процесуального права та фактичним обставинам справи.

Мотиви та доводи, наведені у касаційній скарзі, висновки суду не спростовують і є безпідставними, оскільки пунктом 7 Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2011 рік», який неконституційним не визнавався, Кабінету Міністрів України надано право встановлювати порядок та розміри соціальних виплат, передбачених зокрема положеннями статей 50,54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», відповідно Кабінетом Міністрів України прийнята постанова від 06.07.2011р. №745 «Про встановлення деяких розмірів виплат, що фінансуються за рахунок коштів державного бюджету», яка підлягає застосуванню з 23.07.2011р., а тому апеляційний суд обґрунтовано дійшов висновку про відмову у задоволенні позову.

Відповідно до частини першої статті 224 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

За наведених обставин колегія суддів приходить до висновку, що апеляційним судом правильно встановлено обставини справи та ухвалено рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому касаційну скаргу слід залишити без задоволення, а судове рішення - без змін.

Керуючись статтями 210, 220, 220-1, 223, 224, 230, 231, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Донецького апеляційного адміністративного суду від 08.05.2013р. у даній справі - без змін.

Ухвала набирає законної сили в порядку статті 254 КАС України і може бути переглянута Верховним Судом України з підстав та в порядку передбаченому главою 3 розділу IV КАС України.

Головуючий: О.П. Стародуб

Судді: В.І. Ємельянова

Ю.Й. Рецебуринський