Справа № 815/2822/15
Суддя: Стас Л.В.
Дата ухвалення: 2015-11-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 листопада 2015 р. Справа № 815/2822/15

Категорія: 3.4 Головуючий в 1 інстанції: Єфіменко К. С.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

доповідача - судді Стас Л.В.

суддів - Турецької І.О., Косцової І.П.,

за участю секретаря - Шановської М.О.,

за участю представника відповідача - Прилипка О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 22 липня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області про скасування рішення та зобов'язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_2, звернувся до Державної міграційної служби України з позовом до Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області про скасування рішення Приморського РВ у м. Одесі ГУДМС України в Одеській області №16/443 від 13.05.2015 року про відмову ОСОБА_2 в продовженні строку перебування на території України та зобов'язання Головне управління Державної міграційної служби України в Одеській області повторно розглянути у встановленому порядку заяву ОСОБА_2 про продовження строку перебування на території України.

Мотивуючи позовні вимоги позивач посилався на те, що відповідачем було протиправно відмовлено у продовженні строку перебуванні в Україні рішенням Приморського РВ у м. Одесі ГУДМС України в Одеській області №16/443 від 13.05.2015 року, оскільки позивач прибув до України 31.01.2015 року та в межах строків перебування в Україні до 90 діб, а саме 30.04.2015 року звернувся із відповідною заявою про продовження строку його перебування в Україні до 29.05.2015 року, оскільки на 28.05.2015 року у нього була призначена реєстрація шлюбу з громадянкою України, що є поважною причиною.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 22 липня 2015 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області про скасування рішення та зобов'язання вчинити певні дії - відмовлено.

В апеляційній скарзі, ОСОБА_2, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, просить постанову Одеського окружного адміністративного суду від 22 липня 2015 року - скасувати та прийняти нову постанову про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Колегія суддів, заслухавши доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач є громадянином Республіки Вірменія, що підтверджується даними його паспорту Серія НОМЕР_1 від 04.11.2013 року (а.с.25-26) з терміном дії до 04.11.2023 року.

Також судом першої інстанції встановлено, що позивач останній раз прибув до України 31.01.2015 року та у термін граничного перебування в Україні до 90 діб, а саме 30.04.2015 року подав до Приморського РВ у м. Одесі ГУ ДМС в Одеській області заяву про продовження терміну перебування в Україні до 29.05.2015 року (а.с.55-57).

Підставою для продовження строку перебування в Україні понад встановлений законом термін позивач зазначив необхідність реєстрації укладання ним шлюбу з громадянкою України ОСОБА_4, яка призначена на 28.05.2015 року, що підтверджується довідкою Відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Суворівському районі м. Одеси від 22.04.2015 року №553/12.5-53 (а.с.9).

13.05.2015 року на адресу позивача було направлено рішення Приморського РВ у м. Одесі ГУ ДМС в Одеській області №16/443 (а.с.11), яким позивачу було відмовлено у продовженні строку його перебування в Україні, в зв'язку із тим, що на час подання заяви від 30.04.2015 року заявником був пропущений 90 денний строк перебування в Україні.

Вирішуючи справу суд першої інстанції виходив з того, що висновок органу міграції щодо відмови у задоволенні заяви про продовження строку перебування позивача в Україні є правомірним, у зв'язку з чим позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Колегія суддів погоджується з вище вказаними висновками суду першої інстанції та вважає, що при винесенні постанови про відмову у задоволенні позову судом першої інстанції були правильно встановлені обставини справи та застосовані норми матеріального права, виходячи з наступного.

У відповідності до ст. 26 Конституції України громадянам України та інших держав, особам без громадянства гарантуються рівні права, крім того, згідно ст.33 Конституції України вони мають право вільно перебувати та пересуватись територією України з підстав та у порядку, передбачених законом.

Правовий статус іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні, порядок в'їзду в Україну та виїзду з України визначені Законом України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства».

Відповідно до п.6 ч.1 ст.1 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземцем є особа, яка не перебуває у громадянстві України і є громадянином (підданим) іншої держави або держав.

Відповідно до п.7 ст.1 Закону України «Про правовий статус іноземця та осіб без громадянства», іноземці, які перебувають на території України на законних підставах це іноземці, які в установленому законодавством чи міжнародним договором України порядку в'їхали в Україну та постійно або тимчасово проживають на її території, або тимчасово перебувають в Україні.

Відповідно до п.9 ст.1 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», які тимчасово перебувають на території України це іноземці, які перебувають на території України протягом дії візи або на період, установлений законодавством чи міжнародним договором України, або якщо строк їх перебування на території України продовжено в установленому порядку.

Відповідно до ст.17 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» продовження строку перебування іноземцю або особі без громадянства може бути продовжено (за наявності законних підстав), якщо вони на законних підставах перебувають на території України.

Відповідно до п.2 Постанови Кабінету Міністрів України від 15.02.2012 року №150 «Про затвердження порядку продовження строку перебування та продовження або скорочення строку тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства на території України» іноземці та особи без громадянства, які на законній підставі прибули в Україну, можуть тимчасово перебувати на її території не більш як 90 днів протягом 180 днів у разі в'їзду іноземців, які є громадянами держав з безвізовим порядком в'їзду, якщо інший строк не визначено міжнародними договорами України. Порядок обчислення зазначеного строку встановлюється МВС (п.п.2 п.2 в редакції Постанови Кабінету Міністрів №163 від 31.03.2015 року).

Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до даних розділу визи у паспорті позивача (а.с.26), згідно штампів перетину кордону України проставлених в паспорті,: 14.02.2014 року позивач прибув в Україну, виїхав 11.05.2014 року, тобто знаходився на території України - 86 днів; 11.05.2014 року (в цей же день) знову прибув в Україну, виїхав 06.08.2014 року, тобто знаходився на території України - 86 днів; 06.08.2014 року (в цей же день) знову прибув в Україну, виїхав 03.11.2014 року, тобто находився на території України - 88 днів; 03.11.2014 року (в цей же день) знову прибув в Україну, виїхав 31.01.2015 року, тобто знаходився на території України - 89 днів; 31.01.2015 року (в цей же день) знову прибув в Україну, подав заяву про продовження строку перебування 30.04.2015 року, тобто знаходився на території України - 89 днів.

Таким чином, позивач перебуває на території України протягом останніх 438 днів після прибуття до України 14.02.2014 року, що унеможливлює задоволення його заяви про продовження строку перебування на території України так як, відповідно до ст..17 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземцю або особі без громадянства, які на законних підставах перебувають на території України, може бути продовжено строк перебування (за наявності законних підстав).

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що відповідачем прийнято обґрунтоване рішення про відмову позивачу у продовженні строку його перебування в Україні.

Доводи апеляційної скарги, на думку колегії суддів, ґрунтуються на суб'єктивній оцінці фактичних обставин справи та доказів, а також на невірному тлумаченні норм матеріального права. Зазначені доводи не містять посилань на конкретні обставини чи факти або на нові докази, які б давали підстави для скасування рішення суду першої інстанції.

Враховуючи все вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції порушень матеріального та процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують. За таких обставин апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 195, 196; п.1 ч.1 ст. 198; ст. 200; п.1 ч.1 ст. 205; ст. 206; ч.5 ст. 254 КАС України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Постанову Одеського окружного адміністративного суду від 22 липня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області про скасування рішення та зобов'язання вчинити певні дії - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає чинності негайно після її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з моменту виготовлення її в повному обсязі.

Головуючий:

Судді: