Справа № 219/7037/15-а
Суддя: Сіваченко Ігор Вікторович
Дата ухвалення: 2015-11-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Полтавець Н.З.
Суддя-доповідач - Сіваченко І.В.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2015 року справа №219/7037/15-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого Сіваченка І.В.,

суддів Шишова О.О., Чебанова О.О.,

секретар судового засідання Куленко О.Д.,

за участі позивача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 03 вересня 2015 року у справі № 219/7037/15-а за позовом ОСОБА_2 до виконавчого комітету Сіверської міської ради про визнання протиправним рішення, зобов'язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернувся до суду з адміністративним позовом до виконавчого комітету Сіверської міської ради про визнання протиправною відмову міжвідомчої комісії з розгляду питань відключення від центрального опалення і гарячого водопостачання при виконавчому комітеті Сіверської міської ради у наданні ОСОБА_2 дозволу на від'єднання належної йому квартири АДРЕСА_1 від мереж централізованого опалення та влаштування у вказаній квартирі індивідуального опалення, зобов'язання виконавчого комітету Сіверської міської ради розглянути заяву позивача щодо дозволу на від'єднання його квартири АДРЕСА_1 від мереж централізованого опалення та влаштування у квартирі індивідуального опалення, посилаючись на те, що 16.06.2015 р. витягом з протоколу № 3 від 15.06.2015 р. міжвідомча комісія з розгляду питань відключення від мереж центрального опалення і постачання гарячої води при виконавчому комітеті Сіверської міської ради йому відмовила у наданні дозволу на відключення належної йому квартири АДРЕСА_1 від мережі централізованого опалення та у влаштуванні у вказаній квартирі індивідуального опалення. Дії відповідача він вважає неправомірними, оскільки вони не відповідають нормам закону, та порушують його законні права. Комунальне підприємство (далі - КП) «Донецьктеплокомуненерго» виробнича одиниця «Краснолиманська тепломережа», не маючи договору з ним, системно збільшує тарифи і не надає потрібного для його проживання і лікування тепла. Послуги теплопостачання він не отримує у повному обсягу в зв'язку з порушенням теплового режиму в його квартирі, температура постійно +17, +18 градусів по С, а відповідно медичної довідки він потребує лікування і повинен перебувати в теплі 22-23 градуси по С, що підтверджується наданими актами та медичною довідкою. Виробнича одиниця «Краснолиманська тепломережа» відмовилася від відмітки в листі погодження та надала довідку щодо відсутності заборгованості. Відповідач свою відмову мотивує тим, що відключення від мереж центрального опалення та гарячого водопостачання проводиться тільки для житлових будинків в цілому. Внаслідок вказаних дій відповідача він обмежений в реалізації своїх законних прав власника квартири, оскільки не має можливості скористатися своїм правом власника розпоряджатися майном. В зв'язку з відмовою відповідача він не може від'єднатися від незадовільно функціонуючої, застарілої системи центрального опалення, вимушений користуватися послугами, які фактично йому не потрібні. Тепло в квартирі повинно бути 22-23 градуси по С, а не таке, як надається. Порушуються його права та свободи, передбачені ст. 41 Конституції України.

Постановою Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 03 вересня 2015 року позов залишено без задоволення.

Суд першої інстанції виходив з того, що відключення від мереж теплопостачання можливо тільки цілих багатоквартирних будинків, а можливість відключення окремих квартир (приміщень) у багатоквартирному будинку від мереж теплопостачання не передбачена законом.

Не погодившись з прийнятим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, зазначив про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить постанову скасувати і прийняти нову, якою позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Обґрунтовує доводи апеляційної скарги тим, що комісія при прийнятті відмови про надання дозволу на відключення від мереж централізованого опалення квартири позивача та влаштування в ній індивідуального опалення опирається на Постанову КМУ від 21.07.2005 року №630 та наказ Міністерства ЖКХ від 22.11.2005 року №4, але згідно Постанови Пленуму Верховного суду України №9 від 01.11.1996 року при здійснення правосуддя судам під час розгляду справи необхідно піддавати оцінці нормативно-правові акти на відповідність їх як Конституції України, так і закону. Якщо при цьому буде встановлено, що нормативно-правовий акт, який підлягає застосуванню, не відповідає чи суперечить законові, суд зобов'язаний застосувати закон, який регулює ці правовідносини, тобто, пріоритетності законів над підзаконними нормативними актами - суд першої інстанції не врахував нічого, що було позивачем викладене, пославшись тільки на підзаконні акти (постанови, накази), а не на закони. Також суд не врахував вказаного в актах порушення теплового режиму, щодо відсутності в сусідніх квартирах поверхом вище та поверхом нижче будь-якого опалення, що повністю порушує міжповерховий баланс температурного режиму, як зазначає апелянт, що в його квартирі ніколи не буде нормативного тепла від мереж централізованого опалення, так як дане опалення розраховане на будинок, де є тепло в усіх квартирах.

В судовому засіданні позивач підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити. Інші особи, які беруть участь у справі, до апеляційного суду не прибули.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, встановила наступне.

Позивач має право власності на квартиру АДРЕСА_1.

ОСОБА_2 звертався до відповідача за наданням йому дозволу на відключення від системи централізованого опалення та встановлення індивідуального (автономного) опалення, в чому йому було відмовлено.

За частиною шостою статті 26 Закону України від 24.06.2004 № 1875-IV «Про житлово-комунальні послуги», який є загальним, у разі зникнення потреби в отриманні послуги або відмови споживача від користування послугою виконавця/виробника споживач має право розірвати договір у порядку, встановленому законом.

Як вбачається з положень статті 24 Закону України від 02.06.2005 № 2633-IV «Про теплопостачання», який є спеціальним до спірних правовідносин, споживач теплової енергії має право на вибір одного або декількох джерел теплової енергії чи теплопостачання, якщо це можливо за існуючими технічними умовами.

Тобто, це право не є абсолютним, воно може бути реалізовано лише за певних умов.

Пунктом 24 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21.07.2005 року (далі - Правила), дійсно передбачено, що споживачі можуть відмовитися від отримання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води.

Проте, зазначене положення повинно застосовуватися в контексті з положеннями пунктів 25-27 цих Правил, що як і пункт 24 діють в редакції постанови КМУ № 1268 від 21.10.2007 року.

Так, згідно пункту 25 Правил, відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється у порядку, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства.

Пункт 26 Правил передбачає, що відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється у разі, коли технічна можливість такого відключення передбачена затвердженою органом місцевого самоврядування відповідно до Закону України "Про теплопостачання" (2633-15) схемою теплопостачання, за умови забезпечення безперебійної роботи інженерного обладнання будинку та вжиття заходів щодо дотримання в суміжних приміщеннях вимог будівельних норм і правил з питань проектування житлових будинків, опалення, вентиляції, кондиціонування, будівельної теплотехніки; державних будівельних норм з питань складу, порядку розроблення, погодження та затвердження проектної документації для будівництва, а також норм проектування реконструкції та капітального ремонту в частині опалення.

Слід звернути увагу, що постановою Кабінету Міністрів України від 31 жовтня 2007 р. N 1268 до Правил було внесені такі зміни:

1. У назві розділу "Відключення від мережі централізованого опалення та постачання гарячої води у квартирах багатоквартирних будинків з ініціативи споживача" слова "у квартирах багатоквартирних будинків з ініціативи споживача" замінити словами "багатоквартирних будинків з ініціативи споживачів".

2. У пункті 24 слова "Споживач може" замінити словами "Споживачі можуть".

3. В абзаці першому пункту 25 слово "споживача" замінити словом "споживачів".

4. Доповнити пункт 26 після слова "здійснюється" словами "у разі, коли технічна можливість такого відключення передбачена затвердженою органом місцевого самоврядування відповідно до Закону України "Про теплопостачання" (2633-15) схемою теплопостачання,".

5. Пункт 27 викласти у такій редакції:

"27. Витрати, пов'язані з відключенням від мережі централізованого опалення та постачання гарячої води, а також встановленням індивідуальних (автономних) систем опалення, відшкодовуються споживачами відповідно до калькуляції, складеної виконавцем.".

Аналіз внесених до Правил змін дає підстави стверджувати, що законодавством врегульовані спірні правовідносини таким чином, що дозволяється відключати вказані мережі теплопостачання лише цілим будинкам, а можливість відключення окремої квартири (приміщення) виключена.

Таким чином, Правила не суперечать актам законодавства вищої юридичної сили, зокрема, статті 24 Закону України «Про теплопостачання», а деталізують і конкретизують положення даної статті, розкриваючи зміст технічних умов, за яких споживач теплової енергії має право на вибір одного або декількох джерел теплової енергії чи теплопостачання.

Наказ Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України № 4 від 22.11.2004 року, яким затверджено Порядок відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання виданий на виконання пункту 25 Правил і також не суперечить актам законодавства вищої юридичної сили.

Приписами пункту 2.1 Порядку (в редакції наказу Міністерства з питань житлово-комунального господарства № 169 від 06.11.2007 року), для вирішення питання відключення житлового будинку (будинків) від мереж централізованого опалення його власник (власники) повинен (повинні) звернутися до Комісії з письмовою заявою про відключення від мереж ЦО і ГВП. У заяві про відключення від мереж ЦО і ГВП власник (власники) будинку зазначає причини відключення. До заяви додається копія протоколу загальних зборів мешканців будинку щодо створення ініціативної групи з вирішення питання відключення від мереж ЦО і ГВП та прийняття рішення про влаштування у будинку системи індивідуального або автономного опалення. Рішення про відключення будинку від системи централізованого опалення з улаштуванням індивідуального опалення повинно бути підтримане всіма власниками (уповноваженими особами власників) приміщень у житловому будинку.

Відповідно пункту 2.2 зазначеного Порядку, Комісія розглядає надані документи лише за наявності затвердженої органом місцевого самоврядування в установленому порядку оптимізованої схеми перспективного розвитку систем теплопостачання населеного пункту та у відповідності до неї. Комісія, після вивчення наданих власником (власниками) документів, у місячний термін приймає рішення щодо відключення від мереж ЦО і ГВП, улаштування індивідуальної (автономної) системи теплопостачання та збір вихідних даних і технічних умов для виготовлення проектної документації.

Оскільки ці умови позивачем не були дотримані, відмова відповідача у відключенні квартири позивача від мереж централізованого теплопостачання прийнята з урахуванням положень діючого законодавства.

Неякісне надання послуг не є підставою для задоволення позову.

Судове рішення за аналогічним предметом спору, ухвалене місцевим судом, не може розглядатись як підстава для застосування аналогії права, що частиною сьомою статті 10 Кодексу адміністративного судочинства визначається як можливість суду виходити із конституційних принципів і загальних засад права у разі відсутності закону, який регулює подібні правовідносини.

За таких обставин колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову у задоволенні позовних вимог та на підставі викладеного не приймає доводи апеляційної скарги.

Колегія суддів зазначає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції та не знайшли свого належного підтвердження в ході розгляду справи в суді апеляційної інстанції.

З врахуванням викладеного, колегія суддів дійшла до висновку, що постанова місцевого суду прийнята з додержанням норм матеріального та процесуального права, що є підставою для залишення без змін постанови суду першої інстанції, відмови в задоволенні апеляційної скарги.

В повному обсязі ухвала виготовлена 12 листопада 2015 року.

Керуючись статтями 160, 167, 184, 195, 196, 198, 200, 205, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Постанову Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 03 вересня 2015 року у справі № 219/7037/15-а за позовом ОСОБА_2 до виконавчого комітету Сіверської міської ради про визнання протиправним рішення, зобов'язання вчинити певні дії - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складення її в повному обсязі.

Головуючий: І.В.Сіваченко

Судді: О.О.Шишов

О.О.Чебанов