Справа № 811/892/13-а(2-кас/811/13/15)
Суддя: Шлай А.В.
Дата ухвалення: 2015-11-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

10 листопада 2015 рокусправа № 811/892/13-а(2-кас/811/13/15)

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Шлай А.В.

суддів: Іванова С.М. Чабаненко С.В.

при секретарі: Горшкові В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Комунального підприємства «Теплоенергетик» на постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 13 липня 2015 року у справі №811/892/13-а(2-кас/811/13/15) за позовом Комунального підприємства «Теплоенергетик» до Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Кіровоградській області про визнання протиправною та скасування постанови, -

В С Т А Н О В И В:

Комунальне підприємство «Теплоенергетик» звернулося до суду з позовом, в якому, з урахуванням заяви про зміну позовних вимог, просило скасувати постанову про стягнення з боржника виконавчого збору у виконавчому провадженні ВП №28621858 від 14.03.2013 року, винесену старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Кіровоградській області Костяним О.Ю., в межах суми 467381,66 грн.

Постановою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 13 липня 2015 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржену постанову та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог. Апелянт зазначає, що постанова про стягнення виконавчого збору за невиконання наказу Господарського суду Кіровоградської області №5013/580/11 від 18.07.2011 року винесена протиправно, оскільки КП «Теплоенергетик» до початку вжиття державним виконавцем заходів з примусового виконання вказаного наказу добровільно сплатило суму боргу у розмірі 4673816,55 грн. Залишок боргу складав 25500 грн., однак відповідач спірною постановою стягнув виконавчий збір у розмірі 10% від суми, що підлягала стягненню.

У поданих до суду письмових запереченнях на апеляційну скаргу відповідач просив залишити постанову суду першої інстанції без змін, як законну та обґрунтовану.

У судовому засіданні представник апелянта підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі, просив скасувати оскаржену постанову та задовольнити позовні вимоги.

Представник відповідача проти апеляційної скарги заперечував, просив рішення суду першої інстанції залишити без змін як законне та обґрунтоване.

Колегія суддів, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, дійшла висновку про наявність підстав для її часткового задоволення, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, 07.09.2011 року державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Кіровоградській області Мірошником О.С. винесена постанова ВП №28621858 про відкриття виконавчого провадження по виконанню наказу Господарського суду Кіровоградської області №5013/580/11 виданого 18.07.2011 року про стягнення з КП «Теплоенергетик» на користь Дочірньої компанії «Газ України» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» 4673816,55 грн., інфляційних витрат 799016,14 грн., 245343 грн. річних, 100000 грн. пені, 25500 грн. сплаченого державного мита, 236 грн. витрат на оплату послуг по інформаційно-технічному забезпеченню судового процесу, з вимогою самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (т.1 а.с.55). Зазначена постанова отримана позивачем 23.09.2011 року, що підтверджується заявою позивача. (т.1 а.с.79). 27.09.2011 року виконавче провадження зупинено відповідно до Закону України «Про заходи, спрямовані на забезпечення сталого функціонування підприємств паливо-енергетичного комплексу» (т.1 а.с. 57). 25.02.2013 року виконавче провадження поновлено (т.1 а.с. 60). 12.03.2013 року на адресу відділу надійшла заява КП «Теплоенергетик» від 12.03.2013 року, в якій повідомлено про часткову сплату боргу в загальній сумі 4673816,55 грн., що підтверджується платіжним дорученням №12 від 28.12.2012 року та копію ухвали №5013/580/11 від 19.11.2012 року Господарського суду Кіровоградської області №5013/580/11 від 18.07.2011 року такими, що не підлягає виконанню в частині стягнення 799016,14 грн. інфляційних витрат, 245343,00 грн. 3 % річних, 100000,00 грн. пені та копію постанови Дніпропетровського апеляційного господарського суду №5013/580/11 від 20.12.2012 року про залишення без змін ухвал господарського суду Кіровоградської області від 19.11.2012 року (т.1 а.с.61-67). Постановою старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Кіровоградській області Костяним О.Ю. від 14.03.2013 року стягнуто з боржника виконавчий збір у розмірі 469955,26 грн., на підставі ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження». (т.1 а.с.75). 19.03.2013 року виконавче провадження закінчено. (т.1 а.с.76-77).

Розглядаючи справу, суд першої інстанції виходив з того, що спір у цій справі є публічно-правовим та належить до юрисдикції адміністративних судів.

На думку колегії суддів, такий висновок не ґрунтується на правильному застосуванні норм права.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) від 4 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 12 жовтня 1978 року у справі «Zand v. Austria» вказав, що словосполучення «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття «суд, встановлений законом» у частині першій статті 6 Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з <…> питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів <…>». З огляду на це не вважається «судом, встановленим законом» орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності. Вжитий у цій процесуальній нормі термін «суб'єкт владних повноважень» позначає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхню посадову чи службову особу, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень (пункт 7 частини першої статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України).

Частиною першою статті 181 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що учасники виконавчого провадження (крім державних виконавців) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Тобто, якщо законом встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби, то це виключає юрисдикцію адміністративних судів у такій категорії справ.

За правилами статті 121-2 Господарського процесуального кодексу України скарги на дії чи бездіяльність органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів можуть бути подані стягувачем, боржником або прокурором протягом десяти днів з дня вчинення оскаржуваної дії, або з дня, коли зазначеним особам стало про неї відомо, або з дня, коли дія мала бути вчинена.

Скарги на дії органів державної виконавчої служби розглядаються господарським судом, про час і місце якого повідомляються ухвалою стягувач, боржник чи прокурор та орган виконання судових рішень.

За результатами розгляду скарги виноситься ухвала, яка надсилається стягувачеві, боржникові та органові виконання судових рішень. Ухвалу може бути оскаржено у встановленому цим Кодексом порядку.

Таким чином, юрисдикція адміністративних судів не поширюється на публічно-правові справи про оскарження дій органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів.

Ця правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду України від 30.06.2015 року у справі №825/2566/14 за позовом ТОВ «Агроінвест-Борзна» до Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Чернігівській області про визнання протиправними та скасування постанов.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції помилково прийняв до свого провадження і розглянув справу, яка не відноситься до юрисдикції адміністративних судів.

З урахуванням наведеного колегія суддів дійшла висновку, що оскаржена постанова підлягає скасуванню із закриттям провадження в даній справі.

Керуючись статтями 195-196, 198, 203, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України,-

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Комунального підприємства «Теплоенергетик» - задовольнити частково.

Постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 13 липня 2015 року у справі №811/892/13-а(2-кас/811/13/15) - скасувати.

Провадження у справі за позовом Комунального підприємства «Теплоенергетик» до Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Кіровоградській області про визнання протиправною та скасування постанови - закрити.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня її складення у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий: А.В. Шлай

Суддя: С.М. Іванов

Суддя: С.В. Чабаненко