Справа № 826/6462/15
Суддя: Аблов Є.В.
Дата ухвалення: 2015-11-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

10 листопада 2015 року № 826/6462/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі: головуючого судді Аблова Є.В., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом публічного акціонерного товариства «Кристалбанк» до Державного реєстратора прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області Кіріченко І.О. про визнання протиправним та скасування рішення № 19933533 від 12.03.2015, -

ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернулося публічне акціонерне товариство «Перехідний банк «Кристалбанк» з позовом до Державного реєстратора прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області Кіріченко Ілони Олександрівни, в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень № 19933533 від 12.03.2015, що прийняте державним реєстратором Кіріченко І.О.;

- зобов'язати державного реєстратора Кіріченко І.О. зареєструвати за ПАТ «Перехідний банк «Кристалбанк» право приватної власності на нежитлові приміщення, що розташовані за адресою: Дніпропетровська область, місто Кривий Ріг, вулиця Ціолковського, будинок 7, приміщення 2.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що державний реєстратор Кіріченко І.О. прийняла протиправне рішення №19933533 від 12.03.2015, яким ПАТ «Перехідний банк «Кристалбанк» відмовлено у державній реєстрації права власності на нежитлове приміщення, що розташоване за адресою: Дніпропетровська обл., м. Кривий Ріг, вул. Ціолковського, буд. 7, приміщення 2, оскільки, на переконання позивача, така відмова державного реєстратора не ґрунтується на підставах, визначених ст. 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

В судовому засіданні, призначеному на 28.05.2015, представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Представник відповідача у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надіслав на адресу суду клопотання про розгляд справи за відсутності державного реєстратора.

Крім того, в наданих суду письмових запереченнях відповідач зазначив, що оскаржуване рішення про відмову у державній реєстрації права власності прийняте у межах повноважень державного реєстратора та з дотриманням норм чинного законодавства України. Зокрема, відповідач вказав, що оспорюване рішення мотивоване тим, що подані представником ПАТ «Перехідний банк «Кристалбанк» документи для проведення державної реєстрації права власності не відповідали вимогам, встановленим Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», та не давали змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують.

Відповідно до ч. 6 ст. 128 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України), якщо немає перешкод для розгляду справи в судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомленні про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Враховуючи клопотання відповідача, суд ухвалив розглядати справу у порядку письмового провадження.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва встановив наступне.

02.03.2015 представник ПАТ «Перехідний банк «Кристалбанк» за довіреністю Прудський В.М. звернувся до Державної реєстраційної служби Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області із заявою про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно - нежитлове приміщення, що знаходиться за адресою: Дніпропетровська обл., м. Кривий Ріг, вул. Ціолковського, буд. 7, приміщення 2 (реєстраційний номер заяви 10424285). Копія даної заяви позивача наявна в матеріалах справи.

12.03.2015 державним реєстратором прав на нерухоме майно Державної реєстраційної служби Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області Кіріченко І.О. прийнято рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень № 19933533 у зв'язку з тим, що подані документи не відповідають вимогам, або не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують.

Вважаючи таке рішення відповідача про відмову у державній реєстрації права власності на нерухоме майно неправомірним і таким таким, що порушує права та законні інтереси банку, позивач звернувся із цим позовом до суду.

При вирішенні даного спору суд виходить з наступного.

Нормативно-правовим актом, що визначає правові, економічні, організаційні засади проведення державної реєстрації речових та інших прав, які підлягають реєстрації, та їх обтяжень і спрямований на забезпечення визнання та захисту державою цих прав, створення умов для функціонування ринку нерухомого майна є Закон України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 року № 1952-IV (надалі - Закон № 1952-IV).

Згідно із ч. 1 ст. 2 цього Закону «державна реєстрація речових прав на нерухоме майно» (далі - державна реєстрація прав) - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 4 Закону № 1952-IV обов'язковій державній реєстрації підлягають речові права та обтяження на нерухоме майно, розміщене на території України, що належить фізичним та юридичним особам, державі в особі органів, уповноважених управляти державним майном, іноземцям та особам без громадянства, іноземним юридичним особам, міжнародним організаціям, іноземним державам, а також територіальним громадам в особі органів місцевого самоврядування, зокрема, право власності на нерухоме майно.

Приписами п. 1 ч. 1 ст. 8 Закону № 1952-IV передбачено, що орган державної реєстрації прав, зокрема, проводить державну реєстрацію прав та їх обтяжень або відмовляє у їх реєстрації.

При цьому, державний реєстратор має встановити відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема: відповідність обов'язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення (у випадках, встановлених законом); відповідність повноважень особи, яка подає документи на державну реєстрацію прав та їх обтяжень; відповідність відомостей про нерухоме майно, наявних у Державному реєстрі прав та поданих документах; наявність обтяжень прав на нерухоме майно, зареєстрованих відповідно до вимог цього Закону; наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або договір (угода) пов'язує можливість проведення державної реєстрації виникнення, переходу, припинення прав на нерухоме майно або обтяження таких прав (п. 1 ч. 2 ст. 9 Закону № 1952-IV).

Так, у відповідності до норм п. 2 ч. 2 ст. 9 Закону № 1952-IV державний реєстратор приймає рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, про відмову в державній реєстрації, про її зупинення, внесення змін до Державного реєстру прав.

Згідно ч. 1 ст. 15 Закону № 1952-IV державна реєстрація прав та їх обтяжень проводиться в такому порядку: 1) прийняття і перевірка документів, що подаються для державної реєстрації прав та їх обтяжень, реєстрація заяви; 2) встановлення факту відсутності підстав для відмови в державній реєстрації прав та їх обтяжень, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та/або їх обтяжень; 3) прийняття рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, відмову в ній або зупинення державної реєстрації; 4) внесення записів до Державного реєстру прав; 5) видача свідоцтва про право власності на нерухоме майно у випадках, встановлених статтею 18 цього Закону; 6) надання витягів з Державного реєстру прав про зареєстровані права та/або їх обтяження.

За нормою ч. 13 ст. 15 Закону № 1952-IV порядок державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, а також порядок надання інформації з Державного реєстру прав встановлює Кабінет Міністрів України.

Так, Постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2013 року № 868 на виконання положень ст. 15 Закону № 1952-IV затверджений Порядок державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень (надалі - Порядок № 868), який визначає процедуру проведення державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав), перелік документів, необхідних для її проведення, права та обов'язки суб'єктів у сфері державної реєстрації прав, а також процедуру взяття на облік безхазяйного нерухомого майна та який набрав чинності 12.02.2014 року, тобто діяв станом на прийняття оскаржуваного рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень від 12.03.2015 № 19933533).

Для проведення державної реєстрації прав заявник подає органові державної реєстрації прав, нотаріусові заяву, форму та вимоги до заповнення якої встановлює Мін'юст (п. 8 Порядку № 868).

Окрім того, для проведення державної реєстрації прав заявник має подати документи за встановленим переліком.

Згідно із п. 36 Порядку № 868 для проведення державної реєстрації речових прав необхідними документами є документи, що підтверджують виникнення, перехід або припинення таких прав на нерухоме майно, та інші документи, визначені цим Порядком.

Згідно п. 37 Порядку № 868 документами, що підтверджують виникнення, перехід та припинення речових прав на нерухоме майно, зокрема, є: укладений в установленому законом порядку договір, предметом якого є нерухоме майно, права щодо якого підлягають державній реєстрації, або речове право на нерухоме майно чи його дублікат; свідоцтво про право власності на нерухоме майно, видане державним реєстратором відповідно до закону; рішення про закріплення нерухомого майна на праві оперативного управління чи господарського відання, прийняте власником нерухомого майна чи особою, уповноваженою управляти таким майном; інші документи, що підтверджують виникнення, перехід та припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно відповідно до закону.

Документи, що подаються для проведення державної реєстрації прав, взяття на облік безхазяйного нерухомого майна, повинні відповідати вимогам, що встановлені законом, цим Порядком та іншими нормативно-правовими актами. Відповідальність за достовірність відомостей, які містяться у документах, поданих для проведення державної реєстрації прав, взяття на облік безхазяйного нерухомого майна, несе заявник (п. 6 цього Порядку).

За приписами положень п. 15 Порядку № 868, під час розгляду заяви і документів, що додаються до неї, державний реєстратор встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно, їх обтяженнями, зокрема щодо: 1) обов'язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення (у встановлених законом випадках); 2) повноважень заявника; 3) відомостей про нерухоме майно, речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, наявних у Державному реєстрі прав та поданих документах; 4) наявності обтяжень прав на нерухоме майно, зареєстрованих відповідно до закону; 5) наявності факту виконання умов правочину, з якими закон та/або договір (угода) пов'язує можливість проведення державної реєстрації виникнення, переходу, припинення прав на нерухоме майно або обтяження таких прав.

Як вбачається з матеріалів справи, а саме - картки прийому заяви №19704292 та внутрішнього опису документів облікової справи № 10424285 позивачем до реєстраційного органу подано наступні документи:

- заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (щодо права власності) від 02.03.2015 року;

- документ, що підтверджує внесення плати за надання витягу з Державного реєстру прав, та документ про сплату державного мита;

- копію документа, що посвідчує особу та копія дублікату реєстраційного номера облікової картки платника податку; копія документа, що підтверджує повноваження уповноваженої особи (довіреність);

- договір купівлі-продажу від 11.11.1996 року, укладений між АТ «Страхова компанія «Феррум» і Українським банком міжнародного співробітництва «Інвест-Кривбас Банк»;

- рішення виконкому Дзержинської районної ради № 208 від 20.04.2005 року «Про встановлення нумерації другому поверху будівлі на вул. Ціолковського, 7»;

- нотаріально посвідчений акт приймання передачі перехідному банку нерухомого майна неплатеспроможного банку № НАК 590942 від 22.12.2014 року, складений та підписаний ПАТ «Терра Банк» і ПАТ «Перехідний банк «Кристалбанк»;

- технічний паспорт від 15.03.2010 року, складений КП ДОР «Криворізьке БТІ»

- виписку з Плану врегулювання неплатоспроможного банку ПАТ «Терра Банк» від 13.10.2014 року 224/14 (із змінами та доповненнями).

Під час розгляду реєстраційної заяви позивача та зазначених наданих документів державним реєстратором встановлено наступне: в наданому разом з реєстраційною заявою договорі купівлі-продажу від 11.11.1996, видавник: Страхове акціонерне товариство «Страхова компанія «Феррум»; Український банк міжнародного співробітництва «Інвест-Кривбас Банк», зазначено: «покупатель покупает здание банка по адресу: г. Кривой Рог, Циолковского, 7 ... площадью 401 м2» та відповідно до акту приймання-передавання перехідному банку нерухомого майна неплатоспроможного банку від 22.12.2014, неплатоспроможний банк передає перехідному банку нежиле приміщення № 2, яке розташоване за адресою: Україна, м. Кривий Ріг, вул. Ціолковського, будинок 7, загальною площею 401 кв.м. Проте в технічному паспорті від 15.03.2010, який подав заявник, в «експлікації внутрішніх площ до плану житлового будинку, який має вбудовані приміщення» зазначено загальну площу приміщення 388, 7 кв.м.

Крім того, з метою з'ясування наявності записів про державну реєстрацію прав власності на вказане нерухоме майно 10.03.2015 звернувся до відомостей Реєстру прав власності на нерухоме майно, що відповідає його повноваженням, наданим п. 94 і 95 Порядку № 868 Відповідно до отриманих з Реєстру прав власності на нерухоме майно відомостей (копія яких наявна в матеріалах справи) загальна площа об'єкта нерухомого майна за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Ціолковського, буд. 7, приміщення 2, становить 388,7 кв.м., а не 401 кв.м., як визначено в договорі купівлі-продажу.

Таким чином, державний реєстратор встановив, що надані позивачем документи для реєстрації права власності на нерухоме майно (нежиле приміщення за адресою: Дніпропетровська обл., м. Кривий Ріг, вул. Ціолковського, буд. 7, приміщення 2) містять суперечності у відомостях про об'єкт такого нерухомого майна, а саме: щодо площі та типу об'єкта нерухомого майна.

За результатами розгляду заяви та документів, необхідних для проведення державної реєстрації прав, державний реєстратор приймає рішення про державну реєстрацію прав або рішення про відмову в такій реєстрації (п. 20 Порядку № 868).

У випадку прийняття рішення про державну реєстрацію прав держаний реєстратор з метою проведення державної реєстрації виникнення права власності у відповідності до вимог п. 20 постанови Кабінету Міністрів України від 26.10.2011 № 1141 «Про затвердження Порядку ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно « вносить до запису про нерухоме майно (а саме об'єкта нерухомого майна), зокрема, відомості щодо: тип об'єкта нерухомого майна (житловий будинок, будівля, споруда, квартира, житлове приміщення, нежитлове приміщення тощо); призначення об'єкта нерухомого майна (житловий або нежитловий); площа об'єкта нерухомого майна (загальна та (за наявності) житлова); відомості про складові частини об'єкта нерухомого майна (найменування та/або присвоєння літера, загальна та (за наявності) житлова площа об'єкта нерухомого майна, який є складовою частиною складної речі та призначений для обслуговування іншої (головної) речі, пов'язаний з нею спільним призначенням та є її приналежністю); адреса об'єкта нерухомого майна; підстава для внесення запису про нерухоме майно (назва рішення; дата формування рішення; індексний номер рішення; прізвище, ім'я та по батькові державного реєстратора; найменування органу державної реєстрації прав або найменування нотаріальної контори, назва нотаріального округу).

У іншому випадку відповідно до п. 28 Порядку № 868 державний реєстратор приймає рішення про відмову в державній реєстрації прав виключно за наявності підстав для відмови в державній реєстрації прав, що визначені Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

В свою чергу норми п. 4 ч. 1 ст. 24 Закону № 1952-IV встановлюють, що у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом, або не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують.

За наявності підстав для відмови в державній реєстрації державний реєстратор приймає рішення про відмову в державній реєстрації прав та їх обтяжень. Відмова в державній реєстрації прав та їх обтяжень з підстав, зазначених у пунктах 4, 52 - 56 частини першої цієї статті, не позбавляє заявника права повторно звернутися із заявою за умови усунення перешкод для державної реєстрації прав та їх обтяжень (ч. 2 і 3 ст. 24 цього Закону).

Наявними матеріалами справи засвідчується факт відсутності у документах, що підтверджують виникнення, перехід та припинення речових прав на нерухоме майно, достовірних відомостей про нерухоме майно, необхідних для вчинення державним реєстратором реєстраційної дії.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

За таких обставин, суд прийшов до висновку, що державний реєстратор при прийнятті оскаржуваного рішення про відмову у державній реєстрації права власності діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а відтак позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.

Щодо решти заявлених позовних вимог, які полягають у зобов'язанні відповідача вчинити певні дії, то слід зазначити, що останні мають похідний характер від розглянутих вище позовних вимог щодо яких суд дійшов висновку про відмову у їхньому задоволенні, а, отже, вимога про зобов'язання державного реєстратора Кіріченко І.О. зареєструвати за ПАТ «Кристалбанк» право власності на нерухоме майно - нежитлове приміщення за адресою: Дніпропетровська обл., м. Кривий Ріг, вул. Ціолковського, буд. 7, приміщення 2 на підставі заяви за реєстраційним № 10424285 від 02.03.2015 також задоволенню не підлягають.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч. 1 ст. 9 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їх посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

При цьому суд, оцінюючи спірні дії відповідача, виходить з критеріїв оцінки рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, встановлених ч. 3 ст. 2 КАС України, до яких, зокрема, відносяться вчинення дій на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для вчинення дії.

Згідно з ч. 1 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 72 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, проаналізувавши матеріали справи та надані сторонами докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що відповідно не підлягають задоволенню.

Частиною 2 ст. 94 КАС України визначено, що якщо судове рішення ухвалене на користь сторони - суб'єкта владних повноважень, суд присуджує з іншої сторони всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати, пов'язані із залученням свідків та проведенням судових експертиз.

Керуючись ст.ст. 94, 158-163 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні адміністративного позову публічного акціонерного товариства «Кристалбанк» відмовити повністю.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі в Окружний адміністративний суд міста Києва апеляційної скарги на постанову протягом десяти днів з дня її проголошення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає до Київського апеляційного адміністративного суду.

Якщо апеляційна скарга не була подана у строк, встановлений ст. 186 КАС України, постанова набирає законної сили після закінчення цього строку.

Суддя Є.В. Аблов