Справа № 804/9389/15
Суддя: Ляшко Олег Борисович
Дата ухвалення: 2015-09-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 вересня 2015 р. Справа № 804/9389/15
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючий суддя ОСОБА_1,
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпропетровську адміністративну справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Криворізька будівельна компанія" до Криворізької південної обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -
Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити.
Платником не підтверджено відємне значення суми ПДВ за оренду приміщення, внаслідок чого визначено суму ПДВ до сплати в бюджет.
Висновки перевірки формувались виключно згідно первинних документів які надавались посадовими особами ТОВ «КБК» до перевірки.
На думку відповідача позовні вимоги є необгрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.
Відповідач просив розглядати справу без участі свого представника.
Відповідно до ч. 6 ст. 128 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.
Розглянувши подані документи і матеріали справи, зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини.
Так, з матеріалів справи встановлено, що спеціалістами Криворізької Південної об'єднаної ДШ ГУ ДФС у Дніпропетровській області було здійснено позапланову виїзну документальну перевірку фінансово-господарської діяльності Товариства з обмеженою відповідальністю «Криворізька будівельна компанія» (далі - підприємство або позивач), з питань законності декларування від'ємного значення різниці між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового кредиту за березень 2015 р. та декларування суми від'ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного періоду квітень 2015 р.
За наслідками перевірки був складений акт від 30.06.2015 р. № 52/15-01/37861655.
Судом встановлено, що у акті № 52/15-01/37861655 від 30.06.2015 зроблено висновок про те, що на порушення п. 198.3, п. 198.6 ст.198 розділу V Податкового кодексу України від 02.12.10 №275 VI (зі змінами та доповненнями), ТОВ «КБК», у зв'язку з віднесенням до складу податкового кредиту сум ПДВ підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням завищено податковий кредит:
податкові накладні № 59 від 31.03.2015р. придбання послуг орендної плати згідно договору оренди нежитлового приміщення № 06/11 -2013р. від 01.11.2013 року на загальну суму 1576,53 грн., у т.ч. ПД 262,76 грн. Договір оренди нежитлового приміщення № 06/11 -2013р. від 01.11.2013 року діє з 01.11.2013 по 31.10.2016 р. тобто укладено на три роки;
- у квітні 2015 року на суму 6500,00 грн. по ТОВ «Вікор», а саме в ході проведення перевірки було надано податкові накладні, оформлень порушенням вимог статті 201 розділу V Податкового кодексу України:
На думку податкової інспекції вищевказані податкові накладні оформлені з порушенням норм Податкового кодексу України, через те, що зазначені договори оренди не є легітимними, оскільки укладені більш ніж на три роки та нотаріально не посвідчені, а право користування нерухомим майном не зареєстроване.
Вирішуючи питання обґрунтованості висновків податкового органу та відповідності їх нормам законодавства суд зазначає наступне.
Згідно з п. 44.1 ст. 44 Податкового кодексу України, для цілей оподаткування платники податків зобовязані вести облік доходів, витрат та інших показників, повязаних з визначенням обєктів оподаткування та/або податкових зобовязань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, повязаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.
Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.
Водночас статтею 1 Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні від 16.07.1999 № 996-ХІV визначено, що первинний документ це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.
Господарська операція дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства (ст. 1 Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні від 16.07.1999 № 996-ХІV).
Згідно п. 198.3 ст. 198 Податкового кодексу України, податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг (у разі здійснення контрольованих операцій - не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу) та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у звязку з:
- придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку;
- придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.
Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.
Таким чином, господарські операції для цілей визначення податкового кредиту з податку на додану вартість мають бути фактично здійснені і підтверджені належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків.
Щодо висновків відповідача про те, що податкові накладні оформлені з порушенням норм Податкового кодексу України, оскільки договори оренди не є легітимними бо укладені більш ніж на три роки та нотаріально не посвідчені, суд звертає увагу на наступне.
Згідно до п.2 ст.793 Цивільного кодексу України, договір найму будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини) строком на три роки і більше підлягає нотаріальному посвідченню.
Статтею 794 Цивільного кодексу України встановлено, що право користування нерухомим майном, яке виникає на підставі договору найму будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини), укладеного на строк не менш ніж на три роки, підлягає державній реєстрації відповідно до закону.
З матеріалів справа встановлено, що договір оренди нежитлового приміщення №6/11-2013р. від 01.11.2013 року (термін дії з 01.11.2013р. по 31.10.2016 року), договір оренди нежитлового приміщення № 9/12-2013р. від 23.12.2013 року (термін дії з 23.12.2013р. по 31.12.2016 року) та договір оренди адміністративної будівлі № 7/01-2015р. від 01.11.2013 року (термін дії з 01.01.2015р. по 31.12.2017 року) були підписані з протоколами суперечностей та угодами про зміну договорів оренди, згідно з якими термін дії договорів оренди визначений менше ніж три роки. Так у договорі оренди № 6/11-2013р. від 01.11.2013 року термін дії встановлено з 01.11.2013р. по 30.09.2016р., у договорі № 9/12-2013р. від 23.12.2013 року термін дії встановлено з 23.12.2013р. по 30.11.2016 року) та у договорі №7/01-2015 р. від 01.11.2013 року термін дії встановлено з 01.01.2015р. по 31.11.2017 року).
Таким чином, усі договори оренди, що їх зазначено у акті перевірки є такими, що їх укладено на термін менший ніж 3 роки, тому вони не підлягають нотаріальному посвідченню та право користування нерухомим майном не підлягає державній реєстрації.
Окрім того, доказами підтверджено, що послуги з оренди приміщень було отримано та за них було сплачено у повному обсязі орендодавцю, тобто умови договору виконано обома сторонами у повному обсязі та виконання прийнято у передбачений законом спосіб, який змінив структуру власних активів ТОВ «КБК».
Всього відповідачем у березні - квітні 2015 р. задекларований податковий кредит з ПДВ на загальну суму 16 513,00 грн., який підтверджено належним чином оформленими первинними бухгалтерськими документами (договори, додаткові угоди, акти приймання передавання приміщень та послуг, податкові накладні, рахунки, виписки банку щодо сплати орендної плати).
Натомість відповідач під час розгляду справи не навів суду обставин та доказів, які б свідчили про невідповідність господарських операцій нормам законодавства.
Відповідно до ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
В силу ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Як визначено ч. 1 ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.
З огляду на викладену вище норму, суд вважає за необхідне стягнути з Державного бюджету України на користь ТОВ КАМАТ судовий збір у розмірі 487,20 грн.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 7-14, 69-71, 94, 128, 155, 158-163, 167, 267 Кодексу адміністративного судочинства України, -
Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Криворізька будівельна компанія" задовольнити.
Апеляційна скарга на постанову суду подається до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня отримання копії повного тексту постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.
Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова суду, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя ОСОБА_1