Справа № 809/1339/15
Суддя: Гулид Роман Методійович
Дата ухвалення: 2015-11-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 листопада 2015 року Справа № 876/6416/15

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Гулида Р.М.,

суддів - Кузьмича С.М., Улицького В.З.,

при секретарі судового засідання - Керод Х.І.,

за участю:

представника позивача - ОСОБА_1.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 20 травня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Відділу державної виконавчої служби Богородчанського районного управління юстиції про визнання дій неправомірними та скасування постанови про стягнення виконавчого збору від 10.11.2014 року, прийнятої у ВП № 41519119, -

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_2 звернувся з позовом до державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Богородчанського районного управління юстиції Любенько Н.Я., про визнання дій неправомірними та скасування постанови про стягнення виконавчого збору від 10.11.2014 року, прийнятої у ВП № 41519119.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 15.01.2014 року державним виконавцем ВДВС Богородчанського районного управління юстиції Любенько Н.Я. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 41519119 щодо примусового виконання рішення Богородчанського районного суду по справі № 338/2342/13-ц про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 грошових коштів в сумі 1300 000 грн. та 3441 грн. судових витрат.

Ухвалою Богородчанського районного суду від 03.02.2014 року по справі № 338/2342/13-ц визнано мирову угоду, укладену між ОСОБА_2, як боржником у виконавчому провадженні та стягувачем ОСОБА_4 На підставі вказаної ухвали суду 13.02.2014 року державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження № 41519119.

Однак, 07.11.2014 року постанову про закінчення виконавчого провадження від 13.02.2014 року відповідачем скасовано та винесено постанови про поновлення виконавчого провадження від 07.11.2014 року та про стягнення з боржника виконавчого збору від 10.11.2014 року.

Дії відповідача щодо винесення постанови про стягнення виконавчого збору від 10.11.2014 року позивач вважає протиправними, оскільки ним, як боржником у виконавчому провадженні № 41519119 рішення суду було добровільно виконано, що відповідно до вимог ЗУ "Про виконавче провадження" є обставиною, яка звільняє його від сплати судового збору.

Відтак, позивач просить визнати неправомірними дії відповідача щодо прийняття у ВП № 41519119 постанови про стягнення виконавчого збору від 10.11.2014 року та скасувати вказану постанову.

Постановою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 20 травня 2015 року, в задоволенні позову було відмовлено.

Не погодившись з зазначеним судовим рішенням, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу до Львівського апеляційного адміністративного суду, в якій просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову, якою позов задоволити.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що приймаючи оскаржувану постанову суд першої інстанції порушив норми матеріального права, а допущена упереджена оцінка зібраних доказів та довільне трактування законодавства за текстом постанови, не відповідає фактичним обставинам справи, що призвело до неправильного вирішення справи по суті позовних вимог.

Заслухавши доповідача - суддю Львівського апеляційного адміністративного суду, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задоволити, а постанову суду першої інстанції скасувати та ухвалити нову, якою позов задоволити, мотивуючи це наступним.

Судом першої інстанції встановлено, що постановою Богородчанського районного суду Івано-Франківської області по справі №338/2342/13-ц від 25.12.2013 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 грошові кошти в сумі 1 300 000 грн. за договором позики та 3441 грн. судових витрат( а.с.61-62).

15.01.2014 року державним виконавцем ВДВС Богородчанського районного управління юстиції Любенько Н.Я. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження за №41519119 з примусового виконання виконавчого листа №338/2342/13ц від 09.01.2014 року, виданого Богородчанським районним судом про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 1 300 000 грн. боргу та 3441 грн. судових витрат (а.с.39).

Ухвалою Богородчанського райсуду від 03.02.2014року по справі №338/2342/13-ц було посвідчено та затверджено мирову угоду між стягувачем і боржником, в частині добровільного покриття боргових зобов'язань (а.с.7-9).

На підставі вищезазначеної ухвали Богородчанського райсуду від 03.02.2014року, стягувачем ОСОБА_4 12.02.2014 року було зареєстровано за собою право власності на земельні ділянки, які були предметом даної мирової угоди.

Відтак, згідно вимог п.2 ст.49 ЗУ "Про виконавче провадження" 13.02.2014року державним виконавцем ВДВС Богородчанського районного управління юстиції Любенько Н.Я. було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження (а.с.46).

Зазначене свідчить про те, що рішення Богородчанського районного суду по справі №338/2342/13ц про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 суми заборгованості виконано боржником самостійно, в добровільному порядку в межах семиденного терміну визначеного державним виконавцем в п.2. постанови про відкриття виконавчого провадження ВП №41519119 від 15.01.2014р. шляхом укладення мирової угоди, про що відповідно до вимог п. 3 вказаної постанови та положень ст. 27 ЗУ «Про виконавче провадження» на адресу Відділу ДВС Богородчанського районного управління юстиції 21.01.2014р. було надано відповідне письмове підтвердження.

Фактично, в наслідок виконання рішення Богородчанського районного суду по справі №338/2342/13ц та згідно укладеної між сторонами і посвідченої судом мирової угоди від 14.01.2014р., стягувач набув право власності на земельні ділянки (кадастровий номер НОМЕР_1), яка розташована за адресою: Львівська обл., Сколівський район, село Плав'я, урочище «Товстий», загальною площею 0, 8505 га; та земельну ділянку кадастровий номер НОМЕР_2, яка розташована за адресою: Львівська обл., Сколівський район, село Плав'я, урочище «Товстий», загальною площею 0,9100 га. Таким чином, стягувач ОСОБА_4 набув право власності на дані земельні ділянки і на даний час є їх одноосібним власником, право власності зареєстровано у встановленому законом порядку у реєстраційній службі Сколівського районного управління юстиції і станом на даний час - не оскаржене та не скасоване.

За матеріалами справи також вбачається, що жодних претензій у стягувача ОСОБА_4 до ОСОБА_2 в частині виконання останнім рішення Богородчанського районного суду від 25.12.2013 року по справі №338/2342/13ц - після укладення між сторонами мирової угоди та реєстрації за ОСОБА_4 права власності на передані йому земельні ділянки - не має.

Однак, після добровільно виконано рішення суду шляхом зарахування погашення боргу через передачу у власність земельних ділянок, з реєстрацією права власності на них за стягувачем 12.02.2014р., ухвалою Апеляційного суду Івано-Франківської області від 17.09.2014 року було скасовано ухвалу Богородчанського районного суду від 03.02.2014 року по справі №338/2342/13-ц щодо визнання мирової угоди між боржником та стягувачем та направлено справу для продовження розгляду до суду першої інстанції, а ухвалою Богородчанського районного суду від 26.12.2014 року по справі №№338/2342/13-ц відмовлено у задоволенні заяви начальника відділу ВДВС Богородчанського районного управління юстиції про визнання мирової угоди, укладеної між боржником та стягувачем про добровільне виконання рішення суду від 25.12.2013 року.

07.11.2014року державним виконавцем відділу ДВС Богородчанського РУЮ було винесено постанову про скасування постанови про закінчення виконавчого провадження від 13.02.2014 року та відновлення виконавчого провадження з огляду на те, що виконавче провадження не зупинялося. Крім цього, державним виконавцем було винесено постанову про поновлення виконавчого провадження від 07.11.2014 року та постанову про стягнення з боржника виконавчого збору від 10.11.2014 року.

На переконання колегії суддів, такі дії державного виконавця Відділу ДВС Богородчанського РУЮ були неправомірними, оскільки грубо порушують майнові права та інтереси боржника, який належно та своєчасно виконав рішення суду до місяця часу з дати його постановлення в добровільному порядку і у встановлений законом строк, а постанови про скасування процесуального документа та про поновлення виконавчого провадження від 07.11.2014 року, а також постанова про стягнення з боржника виконавчого збору від 10.11.2014 року підлягають обов'язковому скасуванню виходячи з наступного.

Згідно ч. 2 ст. 25 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.

У винесеній постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом.

Стаття 27 Закону України «Про виконавче провадження» передбачає, що у разі ненадання боржником у строки, встановлені частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного виконання рішення, документального підтвердження повного виконання рішення, державний виконавець на наступний день після закінчення відповідних строків розпочинає примусове виконання рішення, чого в дійсності не було, адже боржник дотримався вимог діючого законодавства, своєчасно уклав мирову угоду з стягувачем і така була посвідчена судом, а 21 січня 2014 року подав до ДВС клопотання про передачу мирової угоди до суду для визнання її судом в процесі виконання судового рішення.

Згідно з Постановою Верховного суду України від 28 січня 2015 року №3-217гс14, сплив строку, наданого для добровільного виконання рішення суду, сам по собі не є тією достатньою підставою, з якою законодавець пов'язує стягнення виконавчого збору з боржника. Виконавчий збір стягується на підставі постанови державного виконавця, якщо боржником в установлений для цього строк рішення добровільно не виконано, а державним виконавцем вчинено дії, спрямовані на примусове виконання, які в даному випадку взагалі не вчинялися.

Відповідно до ст. 32 Закону України «Про виконавче провадження», заходами примусового виконання рішення є звернення стягнення на кошти та інше майно боржника. звернення стягнення на заробітну плату, доходи, пенсію, стипендію боржника, вилучення в боржника і передання стягувачу певних предметів, зазначених у рішенні, інші заходи, передбачені рішенням.

При цьому слід зазначити, що по оспорюваному виконавчому провадженню, з огляду на добровільне виконання боржником рішення суду, будь-які вищевказані заходи примусового виконання рішення органом ДВС взагалі не вчинялись та не здійснювались, а тому і були відсутні жодні підстави для стягнення з боржника виконавчого збору.

Проте, приймаючи оскаржувану постанову, суд першої інстанції помилково та упереджено виходив з того, що оскільки мирову угоду між стягувачем і боржником у ВП №41519119 скасовано в судовому порядку, відтак і були відсутні підстави для закриття виконавчого провадження №41519119. Поряд з цим, суд також дійшов хибного висновку про правомірність дій відповідача щодо винесення постанови від 07.11.2014 року про поновлення виконавчого провадження №41519119 та необхідність стягнення з боржника виконавчого збору від 10.11.2014року державним виконавцем ВДВС Богородчанського районного управління юстиції Любенько Н.Я. на підставі ст.28 Закону України «Про виконавче провадження».

Наведені висновки стали причинно-наслідковою зв'язком та підставою для прийняття судом оскаржуваного рішення, а тому суд дійшов хибного висновку про те, що позовні вимоги не є обгрунтованими, і в їх задоволенні слід відмовити.

При цьому, суд першої інстанції не звернув уваги і не дав правової оцінки тому факту, що не зважаючи на скасування ухвали Богородчанського районного суду від 03.02.2014 року по справі №338/2342/13-ц ухвалою Апеляційного суду Івано - Франківської області від 17.09.2014 року, земельні ділянки, котрі були предметом мирової угоди, в порядку добровільного виконання рішення суду уже були передані стягувачу ОСОБА_4, який зареєстрував за собою право власності на них, що підтверджується витягами з державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 17792827 та 17794353 від 12.02.2014року, а державна реєстрація права власності на ці ділянки на даний час ніким не скасована та не відмінена, відтак стягувач ОСОБА_4 є повноправним власником переданих йому земельних ділянок за рахунок покриття ними заборгованості по рішенню суду.

Виконавчий документ, в зв'язку добровільним виконанням рішення Богородчанського районного суду від 25 грудня 2013 року по справі №338/2342/13ц - повернуто стягувачу.

Частиною 2 ст. 82 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що боржник має право оскаржувати рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби виключно в судовому порядку.

Згідно ч.4 п.6 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 13.12.2010 року № 3 «Про практику застосування адміністративними судами законодавства у справах і з приводу оскарження рішень, дій чи бездіяльності державної виконавчої служби», що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи з приводу оскарження постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат, пов'язаних з організацією та проведення виконавчих дій і накладення штрафу, прийнятих у виконавчих провадженнях щодо примусового виконання усіх виконавчих документів, незалежно від того яким органом, у тому числі судом якої юрисдикції вони видані.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, згідно якої орган державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Всебічно та прискіпливо дослідивши обставини та зібрані матеріали справи, колегія суддів вважає, що винесену постанову суду першої інстанції про стягнення з боржника виконавчого збору від 10.11.2014 року у ВП №41519119 слід скасувати, як явно надуману та упереджену і скеровану не для захисту законних інтересів та прав громадян, як це передбачено ст.2 КАС України, а постановлену за ради безпідставного одержання ВДВС Богородчанського району Івано-Франківської області грошових коштів за удаване виконання рішення суду, до чого виконавча служба мала лише опосередковане відношення і жодних передбачених законом примусових заходів виконання не вчиняла.

Таким чином, колегія суддів прийшла до неспростовного переконання про те, що висновок суду першої інстанції по даній справі був зроблений при неповному з'ясуванні судом та недоведеності обставин, які мали значення для справи, внаслідок порушення норм матеріального права що і призвело до неправильного вирішення справи по суті спору, а у відповідності до вимог ст.202 КАС України є обов'язковою підставою для скасування постановленого судового рішення і ухвалення нового рішення по справі.

Керуючись ст. 160, ст. 195, ст. 196, п.3 ч. ст. 198, п. п. 1, 3, 4 ч.1 ст. 202, ч.2 ст. 205, ст. 207, ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задоволити.

Постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 20 травня 2015 року у справі №809/1339/15 - скасувати та винести нову, якою позов - задоволити.

Визнати неправомірними дії та скасувати постанову про стягнення з боржника виконавчого збору від 10.11.2014 року у ВП №41519119 винесену державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Богородчанського районного управління юстиції Любенько Н.Я..

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий: Р.М. Гулид

Судді: С.М. Кузьмич

В.З. Улицький

Повний текст постанови виготовлено 09.11.2015 року