Справа № 804/12539/14
Суддя: Тулянцева Інна Василівна
Дата ухвалення: 2014-10-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі
головуючого судді Тулянцевої І.В.,
при секретарі Литвин Ю.Ю.
представника позивача ОСОБА_1,
представника відповідача ОСОБА_2,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпропетровську адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Дніпрохим» до Дніпропетровської митниці Міндоходів про визнання протиправним та скасування рішення, -
15.08.14 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Дніпрохим» (далі позивач) звернулося до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Дніпропетровської митниці Міндоходів (далі відповідач)в якому просить:
В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити у повному обсязі із викладених у позові підстав.
Заслухавши пояснення представників сторін, повно, всебічно, об'єктивно дослідивши надані у справу докази, надавши їм юридичну оцінку, суд при прийнятті рішення виходить з наступного.
Судом встановлено, що спірні рішення прийняті відповідачем у зв'язку із розмитненням позивачем поставленого йому 22.04.2014 року на виконання умов Рамочного договору поставки товару № SABIC-PM/6213 від 01.01.2013 р. з фірмою SABIC SALES EUROPE B.V. (Нідерланди) товару «поліетилен низького тиску (високої щільності) в первинній формі, гранульований, без вмісту сополімерів і домішок. Марка Sabic HDPE B5429 110 000 кг». З метою розмитнення вказаного товару Позивач 22.04.2014 року звернувся до Дніпропетровської митниці Міндоходів для здійснення митного оформлення товару «поліетилен низького тиску (високої щільності) в первинній формі, гранульований, без вмісту сополімерів і домішок. Марка Sabic HDPE B5429 110 000 кг».
Так, позивачем ТОВ «Дніпрохім» 22.04.2014 р. до Дніпропетровської митниці шляхом електронного декларування було подано митну декларацію від 22.04.2014 №110080000/2014/109341та такі документи:
Міжнародні автомобільні накладні (CMR) від 15.04.14 № б/н; від 17.04.14№ б/н;
? плат.доруч.№4 від 10.04.14;
? довідки про витрати б/н від 15.04.14;
? Біржова інформація від 04.04.14 б/н ;
? Інвойс від 17.04.14 № НОМЕР_6;
? Пакувальні листи від 17.04.14 б/н та від 15.04.14;
? Прайс-лист виробника товару від 31.03.14 № 6213-4;
? Зовнішньоекономічний договір купівлі-продажу від 01.01.13 № SABIC-PM/6213;
? Доповнення від 10.01.13 № дод.1, від 31.12.13 № дод.2, від 02.04.14 № дод.4
? Договори про перевезення від 01.05.13 №166, від 14.04.14 №52, від 11.04.14 №60;
? Договір про надання послуг митного брокера від 01.02.2013 № 56;
? Сертифікати якості від 14.04.14 б/н 2 серт.якості, від 11.04.143 серт.якості б/н;
? Копії митних декларацій країни відправлення від 17.04.14 та від 15.04.14.
? Лист б/н від 18.04.14;
? Рахунок-проформа від 02.04.14 № НОМЕР_7.
Відповідно до митної декларації від 22.04.2014 р. №110080000/2014/109341 митна вартість товару була задекларована позивачем із застосуванням першого методу визначення митної вартості товарів, які імпортуються в Україну (за ціною договору), в розмірі 125400,00 EUR (курс валюти 15,55 грн.) за поставку 110 000 кг товару (1,16 євро/кг.
Згідно з електронним повідомленням митниці декларанту від 22.04.2014 року в результаті здійсненого відповідачем контролю встановлено, що митна вартість імпортованих товарів не може бути визначена за ціною договору у звязку з наступним:
- відповідно до умов поставки до ціни угоди включені витрати на транспортування і страхування. При цьому, відповідні витрати не включені до митної вартості (не зазначені в ВМД);
- необхідно забезпечення декларантом перекладу документів українською мовою для здійснення митного контролю та митного оформлення товарів, що переміщуються через митний кордон України при здійсненні зовнішньоекономічних операцій;
- наданий декларантом прас лист компанії SABIC SALES EUROPE B.V. (Нідерланди) від 31.03.2014 р. містить цінову інформацію виключно щодо поліетилену марки Sabik HDPE B5429, що заявлено в МД від 22.04.2014 р. №110080000/2014/109341. За результатами моніторингу веб сторінок мережі Інтернет встановлено, що згідно відомостей офіційного сайту компанії постачальник здійснює продаж пластикової продукції різного асортименту. У зазначеному прас листі відсутня інформація щодо умов поставки, за якими товар «поліетилен марки Sabik HDPE B5429» пропонується до продажу;
- за даними біржових котивувань на HIS Chemical від 04.04.2014 р. відсутня інформація щодо поліетилену марки Sabik HDPE B5429, а зазначена цінова інформація не враховує вартості транспортування та страхування;
- декларантом до митного оформлення не надано договір на виконання транспортно експедиційних послуг.
Відповідно до частин 2 та 3 ст. 53 Митного кодексу України, під час консультацій декларанта зобовязано протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі документи: виписку із банківської документації; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини; транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів.
В рамках проведення консультацій митниця розглянула додатково надані позивачем документи та направила електронне повідомлення із переліком виявлених розбіжностей, а також із зазначенням того, що декларантом заявлено неповні відомості стосовно митної вартості товару та використані декларантом відомості не підтверджені документально (документи, які підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості, містять розбіжності), що не дає можливості ідентифікувати товар.
За змістом оскаржуваного Рішення від 19.05.2014 року №110080000/2014/100074/1, Дніпропетровською митницею у відповідності до п.п. 2 п. 6 ст. 54 Митного кодексу України було відмовлено у митному оформленн товарів за заявленою декларантом митною вартістю за ціною договору у звязку із тим, що використані декларантом відомості не підтверджені документально (документи, які підтверджують числові значення складових митної вартості - витрати на транспортування та страхування, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості, містять розбіжності). При визначені митної вартості товару неможливо було застосувати методи 2 а), 2 б), так як у митного органу відсутня інформація щодо вартості ідентичних та подібних (аналогічних) товарів, враховуючи положення ст. 59, 60, 61 МКУ. Методи на основі віднімання 2 в) та додавання 2 г) вартості (ст.62, ст.63 МКУ) неможливо застосувати у зв'язку із відсутністю об'єктивних, документально підтверджених даних, які піддаються обчисленню. Митну вартість товару, що імпортується, скориговано із застосуванням другорядного методу визначення митної вартості 2 ґ), - резервний метод визначення митної вартості (ст.64 МКУ) (метод 6). Визначена митна вартість товару ґрунтується на інформації щодо вартості оцінюваних товарів за МД від 22.04.2014 року №209160000/2014/5865 та становить 1,19 EUR/кг.
Судом також встановлено, що 23.04.2014 року за МД № 110080000/2014/109472 товар «поліетилен низького тиску (високої щільності) в первинній формі, гранульований, без вмісту сополімерів і домішок. Марка Sabic HDPE B5429 110 000 кг» був ввезений під гарантійні зобовязання з урахуванням відкоригованої суми за ціною 1,19 EUR/кг.
Перевіряючи юридичну та фактичну обґрунтованість доводів відповідача і винесених на їх підставі спірних актів індивідуальної дії на відповідність вимогам ч.3 ст.2 КАС України, проаналізувавши положення законодавчих актів, якими врегульовані спірні правовідносини, суд зауважує на наступному.
Засади державної митної справи, зокрема, правовий статус органів доходів і зборів, митна територія та митний кордон України, процедури митного контролю та митного оформлення товарів, що переміщуються через митний кордон України, митні режими та умови їх застосування, заборони та/або обмеження щодо ввезення в Україну, вивезення з України та переміщення через територію України транзитом окремих видів товарів, умови та порядок справляння митних платежів, митні пільги, визначено Митним кодексом України від 13.02.2012 року № 4495 - VI (далі МК України).
Відповідно до ст. 49 цього Кодексу митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Відомості про митну вартість товарів використовуються для: нарахування митних платежів; застосування інших заходів державного регулювання зовнішньоекономічної діяльності України; ведення митної статистики; розрахунку податкового зобов'язання, визначеного за результатами документальної перевірки (стаття 50 МКУ). За приписами статті 52 МКУ заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього кодексу та цією главою.
Положеннями ст. 54 МКУ визначено, що контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у ч.1 ст.58 цього Кодексу. За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.
Відповідно до ст.58 МК України метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо: 1) немає жодних обмежень щодо прав покупця (імпортера) на використання оцінюваних товарів, за винятком тих, що: а) встановлюються законом чи запроваджуються органами державної влади в Україні; б) обмежують географічний регіон, у якому товари можуть бути перепродані (відчужені повторно); в) не впливають значною мірою на вартість товару; 2) щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів; 3) жодна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу, розпорядження або використання товарів покупцем не надійде прямо чи опосередковано продавцеві, якщо тільки не буде зроблено відповідне коригування з урахуванням положень ч.9 цієї статті; 4) покупець і продавець не пов'язані між собою особи або хоч і пов'язані між собою особи, однак ці відносини не вплинули на ціну товарів.
Метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов'язковою при її обчисленні. У разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у п.2 ч.1 ст.57 цього Кодексу.
Згідно з ч.2 ст. 53 МК України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у ч.5 і 6 ст.52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
У разі якщо наведені документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини. (ч.3 ст.53 МК України).
Окрім того, суд зауважує, що з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів законодавець надав митному органу як право у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості так і право звертатися до митних органів інших країн із запитами щодо надання відомостей, необхідних для підтвердження достовірності заявленої митної вартості, а також застосовувати інші передбачені цим Кодексом форми митного контролю. Відповідачем на обґрунтування своє позиції не надано доказів звернення до митних органів країни експорту товару із запитом щодо надання необхідних відомостей для підтвердження ціни. Між тим, чинним законодавством саме на митний орган покладений обов'язок із здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції).
Суд також вважає за необхідне зазначити, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний. Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу. Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов'язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу. При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу (ст.57 МК України).
Аналіз наведених законодавчих положень дає підстави для висновку, що митні органи мають виключну компетенцію в питаннях перевірки та контролю правильності обчислення декларантом митної вартості. Однак, дискреційні функції митних органів мають законодавчі обмеження у випадках незгоди із задекларованою митною вартістю. До таких, зокрема, належать обов'язок послідовного вибору другорядних методів визначення митної вартості товарів із проведенням процедури консультації між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу, під час якої митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності (ч.4 ст.57 МКУ).
Судом встановлено, що посадовою особою Дніпропетровської митниці Міндоходів відповідно до п.4.1. ст. 54 Митного кодексу України було здійснено контроль наявності в підтверджуючих документах усіх відомостей в кількісному виразі, використаних при обчисленні митної вартості.
В результаті такого контролю встановлено, що документи, які підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості, містять розбіжності.
Так, при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, згідно з п.10 ст.58 МКУ додаються витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті.
Відповідно до офіційних правил Міжнародної торгової палати для тлумачення торговельних термінів (Інкотермс), на заявлених умовах поставки FCA PL м. Кutno ПОКУПЕЦЬ (тобто, Позивач) зобов'язаний за власний рахунок укласти договір перевезення товару та понести витрати, пов'язані з доставкою товару до місця призначення.
Відповідно до п.1 ст.53 МКУ, у випадках, передбачених МКУ, одночасно з митною декларацією декларант подає документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Згідно з п.2 ст.53 МКУ, серед документів, що підтверджують митну вартість товарів, є транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів.
Законом України від 01.07.2004р. N1955-IV «Про транспортно-експедиторську діяльність» визначено, що транспортно-експедиторська діяльність - це підприємницька діяльність із надання транспортно-експедиторських послуг з організації та забезпечення перевезень експортних, імпортних, транзитних або інших вантажів.
До переліку витрат, які мають включатися до митної вартості товарів, якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, згідно з п.5 частини десятої ст. 58 МКУ входять витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України.
Декларантом до митного оформлення не було надано договір на виконання транспортно-експедиційних послуг. Натомість, надано договори на виконання транспортно-експедиційних послуг з перевезення вантажу автомобільним транспортом в міжнародному та міжміському сполученні між експедитором ПП «Автоцентр Алтранс» та перевізниками ФОП ОСОБА_3 (від 11.04.2014 №51), ФОП ОСОБА_4 (від 14.04.2014 №52), ТОВ «ТЕК Гарант» (від 11.04.2014 №60).
Згідно наданих декларантом транспортних документів CMR, лише у двох (6577105, 0154103) з п'яти CMR наявні відомості щодо перевізника (ФОП ОСОБА_3О.). Відомості щодо інших перевізників відсутні у наданих транспортних документах.
Більш того, примірники транспортних документів CMR, що надані Позивачем до суду, відрізняються від тих, що були долучені до митної декларації під час здійснення митного оформлення. В усіх п'яти документах взагалі відсутні будь-які реквізити перевізників.
Згідно правил заповнення CMR за Конвенцією про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів від 19.05.1956 року графа 16 має назву «Перевізник, найменування, адреса, країна» та повинна містити реквізити перевізника. Однак, графа 16 наданих CMR містить лише номер транспортного засобу. Таким чином, встановити, хто саме надавав послуги перевезення неможливо.
Відповідно до Методичній: рекомендацій з формування собівартості перевезень (робіт, послуг) на транспорті, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 05.02.2001 p. N 65, собівартість перевезень (робіт, послуг) -це виражені в грошовій формі поточні витрати транспортних підприємств, безпосередньо пов'язані з підготовкою та здійсненням процесу перевезень вантажів і пасажирів, а також виконанням робіт і послуг, що забезпечують перевезення.
У підпункті 8 пункту 29 Методичних рекомендацій зазначено, що до собівартості перевезень включаються також витрати, пов'язані з реалізацією перевезень (робіт, послуг), зокрема, оплата послуг транспортно-експедиторських, страхових та посередницьких організацій (включаючи комісійну винагороду).
Враховуючи викладене, плата експедитору за надання ним послуг з організації та забезпечення перевезень імпортованих вантажів на умовах поставки, які передбачають оплату транспортних витрат за рахунок покупця товару, в тому числі в разі надання послуги на всьому шляху прямування вантажу від пункту його відправлення до пункту його призначення, нерозділеної до та після перетину митного кордону України, є частина загальних витрат на транспортування, тому в межах вимог законодавства з питань державної митної справи (зокрема, частини четвертої, десятої ст.58 МКУ), Податкового кодексу України (пункту 190.1 статті 190) є обов'язковою для включення до бази оподаткування таких товарів.
З урахуванням вищевикладеного, згідно наданих декларантом рахунків експедитора від 15.04.2014, невірно проведений декларантом розрахунок митної вартості заявленого товару.
Суд також зазначає, що в наданих декларантом документах експедитора від 15.04.2014 містяться посилання на транспортні засоби, відомості щодо яких відсутні у поданих домитного оформлення документах на партію товару, що оцінюється.
Так, у графах 18 та 21 «Ідентифікація і країна реєстрації транспортного засобу» поданої митної декларації міститься перелік номерів транспортних засобів, якими здійснювалось перевезення вантажу, а саме: ВМ0154АІ/ВМ6507ХХ, ВМ6577АТ/ВМ4077ХТ, ВМ0587АЕ/ВМ4377ХХ, АЕ5625АС/АЕ1246ХХ, ВМ9448АМ/ВМ2366ХТ. Однак, рахунок-фактура від ПП «Автоцентр Алтранс» від 15.04.2014 №СФ-0000093 містить відмінний № транспортного засобу ВМ5448АО/ВМ9927ХХ, який серед заявленого переліку відсутній. Водночас, рахунок на перевезення автомобільним транспортом №ВМ9448АМ/ВМ2366ХТ - не надано взагалі.
У наданих декларантом рахунках експедитора від 15.04.2014 наявне
посилання на договір від 14.01.2013 №7. Зазначений договір декларантом не
подано до митного оформлення.
Проте, Позивач надав до суду договір транспортного експедирування від 14.01.2013 №7, згідно з умовами якого ПП «Автоцентр Алтранс» (Експедитор) зобовязується за винагороду організувати в інтересах Клієнта (ТОВ «Дніпрохім») транспортно експедиційне обслуговування вантажів, поданих до перевезення автомобільним транспортом по території України, а ТОВ «Дніпрохім» зобовязується сплатити Експедитору вартість наданих послуг. Згідно з п. 8.1. вищевказаного договору, він вступає в силу з моменту підписання та діє до 31.12.2013 року. Підтвердження пролонгації дії договору відсутнє. Таким чином, на момент здійснення митного оформлення договір вже втратив чинність.
Суд також зазначає, що в якості підтвердження вартості транспортних витрат, декларантом до митного оформлення було надано довідки ПП «Автоцентр Алтранс» про транспортні витрати від 15.04.2014 р.. Однак, в зазначених довідках взагалі відсутня інформація про розмір експедиторської винагороди.
Виписка з особового рахунку від 25.04.2014 містить посилання на рахунок
оформлення не подано. Декларантом додатково надано наступні рахунки від експедитора: №СФ-000000089 від 15.04.2014; №СФ-000000090 від 15.04.2014; №СФ-000000091 від 15.04.2014; №СФ-000000092 від 15.04.2014; №СФ-000000093 від 15.04.2014. В кожному із зазначених рахунків міститься інформація про те, що вони є дійсними до сплати до 15.04.2014.
Враховуючи зазначене, за відсутності документів, що підтверджують надання транспортно-експедиційних послуг ТОВ «Дніпрохім» для перевезення партії товару, що оцінюється, неможливо за поданими документами перевірити включення транспортної складової витрат до заявленої вартості.
Згідно наявної у митного органу інформації щодо вартості витрат на
доставку вантажу (лист Посольства України у ОСОБА_5 від 19.09.2012 №
6137/16-250-2193 щодо надання інформації про тарифи на транспортування
вантажів з ОСОБА_5), отриманої від державних органів на запит Держмитслужби, та
використання якої передбачено Методичними рекомендаціями щодо роботи
посадових осіб митних органів з аналізу, виявлення та оцінки ризиків при
здійсненні контролю правильності визначення митної вартості товарів, які
переміщуються через митний кордон України, затверджених Наказом ДМСУ від
13.07.12 №362, такі витрати є значно вищими, аніж заявлено Позивачем.
Так, вартість доставки одного стандартного контейнера станом на 2012р. в напрямку ОСОБА_5 - Ягодинська митниця становила 120 - 190 євро/100 км.
У наданій довідці про транспортні витрати вартість доставки вантажу одним автомобілем (відстань 430 км) - 6 000,00 грн. З огляду на вищевказане, виявлені розбіжності не дають можливості достовірно обрахувати транспортні витрати Позивача, які є невід'ємною складовою митної вартості товару.
Враховуючи зазначене, наявні підстави вважати, що має місце неврахування у повному обсязі транспортної складової до заявленої декларантом митної вартості товару.
Крім того, суд зазначає, що при здійсненні контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган повинен впевнитися, що заявлена декларантом митна вартість товару ґрунтується на дійсній вартості, під якою, відповідно до статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 року, згода на обов'язковість якої надана
Верховною Радою України, розуміється ціна, за якою такий або аналогічний товар
продається або пропонується для продажу при нормальній ході торгівлі в умовах
Наданий декларантом прайс-лист компанії «Sabic Sales Europe В. V.» від 31.03.2014 містить цінову інформацію виключно щодо поліетилену марки Sabic HDPE В5429, який заявлено за МД від 22.04.2014 №110080000/2014/109341. За результатами моніторингу веб-сторінок мережі Інтернет митним органом було встановлено, що згідно відомостей сайту www.sabic.com, компанія «Sabic Sales Europe В. V.» здійснює продаж пластикової продукції різного асортименту. У зазначеному прайс-листі відсутня інформація щодо умов поставки, на яких товар «поліетилен марки Sabic HDPE В5429» пропонується до продажу.
Так, прайс-лист виробника є публічною пропозицією придбати наявні категорії товарів при нормальній ході торгівлі в умовах повної конкуренції та повинен мати знеособлений характер, однак прайс-лист від 31.03.2014 не відповідає вказаним критеріям.
Наданий Позивачем документ є індивідуалізованим:
- містить інформацію лише стосовно однієї товарної позиції;
- спеціально сформований для Позивача (є вказівка на те, що документ виготовлено спеціально для ТОВ «Дніпрохим»).
За даними біржових котирувань на HIS Chemical від 04.04.2014, відсутня інформація щодо поліетилену марки Sabic HDPE В5429, а зазначена цінова інформація не враховує вартості транспортування та страхування.
Статтею 254 Митного кодексу України передбачено, що органи доходів і
зборів вимагають переклад українською мовою документів, складених іншою
мовою, тільки у разі, якщо дані, які містяться в них, є необхідними для перевірки
або підтвердження відомостей, зазначених у митній декларації. У такому разі
декларант забезпечує переклад зазначених документів за власний рахунок.
Згідно п.2.5 «Порядку виконання митних формальностей при здійсненні митного оформлення товарів із застосуванням митної декларації на бланку єдиного адміністративного документа», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 30.05.2012 № 631 правильність перекладу документів, що надаються декларантом відповідно до ст. 254 Митного кодексу, засвідчується шляхом вчинення напису «Перекладено вірно», проставлянням особистого підпису особи, яка здійснила переклад, та печатки підприємства, співробітник якого зробив переклад.
Позивач не надав належного перекладу, здійсненого згідно вищевказаним вимогам.
Крім того, до суду Позивачем надано переклади без будь-якого посвідчення.
Суд також зазначає, що відповідно до зовнішньоекономічного контракту від 01.01.2013 № SABIC-РМ/6213 продавцем товару є фірма "SABIC SALES EUROPE B.V." (Нідерланди), покупцем - ТОВ «Дніпрохим» (Україна).
Відповідно до даних, зазначених Позивачем у графі 2 «Відправник/експортер» МД № 110080000/2014/109341, відправником товару є Nijof-Wassink Sp.z.o.o (ОСОБА_5).
У графі 11 «Торговельна країна/Країна виробництва» зазначається місцезнаходження особи, з якою українським суб'єктом зовнішньоекономічної діяльності укладено договір (контракт) або інший документ, що використовується в міжнародній практиці замість договору (контракту).
Так, у графі 11 МД Позивачем зазначений літерний код - NL, який згідно Класифікації держав світу відповідає назві держави «Нідерланди».
У графі 15 «Код країни відправлення» зазначений літерний код - PL, який згідно Класифікації держав світу відповідає назві держави «Польща».
А у графі 34 «Код країни походження» Позивачем задекларовано літерний код - SA, який згідно Класифікації держав світу відповідає назві держави «Саудівська Аравія».
Отже, Позивач повинен був надати до Дніпропетровської митниці Міндоходів договори з третіми особами, що пов'язаний з договором (контрактом) про поставку товарів, однак свого обов'язку не виконав.
За таких обставин, суд зазначає, що вищезазначені суттєві розбіжності не давали можливості відповідачу ідентифікувати товар та свідчать про те, що заявлено неповні відомості про митну вартість товарів, в використані декларантом відомості не підтверджені документально (документи, які підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості, містять розбіжності).
Відповідно до частини другої статті 52 МКУ декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов'язані подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об'єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.
19.05.2014 року уповноваженою особою митниці прийняте Рішення про коригування митної вартості товарів № 110080000/2014/100074/1, де зазначається про неподання Позивачем до митного оформлення документів, які підтверджують складові митної вартості у відповідності до вимог ч. 2-4 статті 53 Митного кодексу України. Вказується також, що метод визначення митної вартості за ціною договору щодо товарів, які імпортуються, не може бути прийнятий у зв'язку з тим, що використані декларантом відомості не підтверджені документально (документи, які підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості, містять розбіжності).
Згідно з ч.І ст. 55 МКУ рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.
Відповідно до пункту другого частини шостої статті 54 МКУ митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обгрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
До прийняття оскаржуваного рішення Позивач не надав митниці всі документи, що вимагались, а оскільки виявлені розбіжності усунені не були, то посадовою особою Дніпропетровської митниці Міндоходів правомірно було послідовно перейдено до другорядних методів визначення митної вартості.
Відповідно до ст. 59 МКУ, у разі якщо митна вартість імпортованих товарів не може бути визначена згідно з положеннями статті 58 МКУ, за основу для її визначення береться вартість операції з ідентичними товарами, що продаються на експорт в Україну з тієї ж країни і час експорту яких збігається з часом експорту оцінюваних товарів або є максимально наближеним до нього.
При застосуванні цього методу визначення митної вартості за основу береться прийнята митним органом вартість операції з ідентичними товарами з дотриманням умов, зазначених у цій статті. При цьому під ідентичними розуміються товари, однакові за всіма ознаками з оцінюваними товарами, у тому числі за такими, як:
1) фізичні характеристики;
2) якість та репутація на ринку;
3) країна виробництва;
4) виробник.
Як свідчать матеріали справи, відсутність інформації про продаж ідентичних товарів унеможливила застосування цього методу для визначення митної вартості товару.
Відповідно до ст. 60 МКУ - (метод визначення митної вартості за ціною договору щодо подібних (аналогічних товарів), у разі якщо митна вартість оцінюваних товарів не може бути визначена згідно з положеннями ст. ст. 58 і 59 МКУ, за митну вартість береться прийнята митним органом вартість операції з подібними (аналогічними) товарами, які продано на експорт в Україну і час експорту яких збігається з часом експорту оцінюваних товарів або є максимально наближеним до нього.
Під подібними (аналогічними) розуміються товари, які хоч і не є однаковими за всіма ознаками, але мають схожі характеристики і складаються зі схожих компонентів, завдяки чому виконують однакові функції порівняно з товарами, що оцінюються, та вважаються комерційно взаємозамінними.
Ціна договору щодо подібних (аналогічних) товарів береться за основу для визначення митної вартості товарів, якщо ці товари ввезено приблизно в тій же кількості і на тих же комерційних рівнях, що й оцінювані товари. Відсутність інформації про продаж подібних(аналогічних) товарів унеможливила застосування цього методу для визначення митної вартості товару.
Методи на основі віднімання та додавання вартості (ст. ст. 62, 63 МКУ) повинні ґрунтуватися на даних, які є об'єктивними, підтверджуються документально, піддаються обчисленню та належать до вартості витрат, понесених виробником при виробництві оцінюваних товарів. Відсутність необхідних документів унеможливила застосування зазначених методів.
Тому під час перевірки заявленої митної вартості товару та здійсненні митної оцінки виникла потреба у використанні різних джерел її обґрунтування та була необхідність застосування різних підходів до оцінки товарів.
Застосований митницею резервний метод визначення митної вартості (ст. 64 МКУ) базується на світовій практиці, згідно якої в рамках цього методу допускається розумна гнучкість в підходах до застосування попередніх методів визначення митної вартості.
Відповідно до ст. 64 МКУ у разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58-63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (ОАТТ).
Митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) митними органами митних вартостях.
Аналогічні норми містяться в ст. 7 Угоди про застосування статті VII Генеральної угоди про тарифи й торгівлю 1994 року. Приміткою до статті 7 пебредбачено, що митні вартості, визначені згідно з положеннями статті 7, повинні настільки, наскільки можливо, ґрунтуватися на раніше визначених митних вартостях. Методи оцінювання, які мають використовуватися згідно зі статтею 6, повинні бути методами, викладеними в статтях 1-6, проте обґрунтована гнучкість у застосуванні таких методів відповідатиме цілям та положенням статті 7.
Одним з прикладів обґрунтованої гнучкості є: ідентичні товари - вимога про те, що ідентичні товари повинні експортуватися в той самий час чи приблизно в той час, як і товари, що оцінюються, може тлумачитися гнучко; ідентичні імпортні товари, вироблені в країні, іншій, ніж країна експорту товарів, що оцінюються, можуть бути основою для митного оцінювання; можуть використовуватися митні вартості ідентичних імпортних товарів, які вже визначені згідно з положеннями статей 5 і 6.
За результатами контролю співставлення відповідно до ст. 337 МКУ встановлено, що рівень заявленої декларантом митної вартості товару становить 1,16 EUR/кг. Рівень митної вартості, раніше визнаної митними органами, оформленої за МД від 22.04.2014 №209160000/2014/5865, з урахуванням регіону походження, торгівельної марки, у наближений до митного оформлення час, становить 1,19 EUR/кг. З урахуванням виявлених за результатами здійснення митних формальностей з контролю правильності визначення митної вартості, відповідно до сформованих АСАУР обсягів контролю, невідповідностей відомостей у документах митного оформлення, відсутності обґрунтувань зазначених невідповідностей, відповідачем і було прийнято рішення про коригування митної вартості від 19.05.2014 №110080000/2014/100074/1.
Таким чином, Рішення про коригування митної вартості товарів прийнято митницею відповідно до норм чинного законодавства.
Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Особливістю адміністративного судочинства є те, що тягар доказування в спорі покладається на відповідача - орган публічної влади, який повинен надати суду всі матеріали, які свідчать про його правомірні дії.
В ході розгляду справи відповідачем було доведено правомірність прийняття оскаржуваних рішень, у звязку із чим у задоволенні позову слід відмовити.
Судові витрати підлягають розподілу відповідно до ст. 94 КАС України.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 4, 7-12, 14, 86, 94, 160-163 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:
У задоволенні адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Дніпрохим» до Дніпропетровської митниці Міндоходів про визнання протиправними та скасування рішень - відмовити.
Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд в порядку та строки, передбачені ст.186 КАС України.

Постанова суду набирає законної сили відповідно до вимог ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя ОСОБА_6