Справа № 2а-3849/10/0970
Суддя: Лучко О.О.
Дата ухвалення: 2010-12-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" грудня 2010 р. Справа № 2a-3849/10/0970

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі:

Судді Лучко О.О.

при секретарі Круглій О.М.,

за участю сторін:

представника позивача: ОСОБА_1,

представника відповідача: ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду адміністративну справу

за позовом: ТЗОВ "Миро-Марк"

до відповідача: Івано-Франківської митниці Державної митної служби України

про визнання нечинним та скасування рішення № 206000006/2010/001474/2 від 09.09.2010 року,-

ВСТАНОВИВ:

02 листопада 2010 року ТзОВ "Миро-Марк" звернулось в суд з адміністративним позовом до Івано-Франківської митниці Державної митної служби України про визнання нечинним та скасування рішення № 206000006/2010/001474/2 від 09.09.2010 року.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 09.09.2010 року Івано-Франківською митницею прийнято рішення, яким безпідставно збільшено митну вартість на імпортовані товари в Україну, зокрема на частини меблів різних найменувань з 4864,88 євро до 10210,17 євро та встановлено митну вартість одиниці частин меблів у кілограмах в розмірі 7,6676 євро за 1 кг, в той час коли згідно фактури-накладної фірми-продавця товар зазначено поштучно, визначення вартості товару здійснювалось не за ціною договору, як за основним методом визначення вартості, а безпідставно застосовано резервний метод, з порушенням порядку черговості послідовного використання методів згідно ст.267-272 Митного кодексу України. Вважає такі дії відповідача протиправними та вчиненими всупереч діючих норм Митного кодексу України.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримав з підстав, вказаних у позовній заяві та зазначив, що митна вартість імпортованого позивачем товару повинна складати ціну визначену в договорі, за яким придбаний імпортований товар, тобто повинен застосовуватись основний метод визначення вартості товару, а не резервний.

Представник відповідача проти позову заперечив, пояснив, що рішення про визначення митної вартості товару прийняте у звязку з наявністю на момент митного оформлення товару обґрунтованих сумнівів у правильності декларування митної вартості, оскільки задекларована позивачем вартість товару нижча за вартістю від подібних товарів, митне оформлення яких вже проведене, і відомості про вартість яких містяться в Єдиній автоматизованій інформаційній системі Державної митної служби України. З метою перевірки правильності визначення митної вартості товару позивача зобовязано подати додаткові документи, які митний декларант позивача відмовився надати, а тому митний орган на підставі наявних у нього відомостей здійснив визначення митної вартості товарів, імпортованих позивачем. При визначенні митної вартості товарів, імпортованих позивачем митниця керувалась приписами статтей 264, 265, 267 Митного кодексу України та діяла у відповідності до Порядку декларування митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, та подання відомостей для їх підтвердження, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України за №1766 від 20.12.2006 року, Порядку здійснення контролю за правильністю визначення митної вартості, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України за №339 від 09.07.2008 року. Пояснив, що застосування резервного методу відбулось у звязку з відсутністю обґрунтованих та документально підтверджених документів щодо задекларованої митної вартості, а другий пятий методи не застосовані у звязку з відсутністю інформації щодо угод на ідентичні та подібні (аналогічні) товари та даних, на підставі яких можливе визначення митної вартості. Дії митниці вважає законними та такими, що повністю відповідають вимогам чинного законодавства. У задоволенні позову просив відмовити.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши та оцінивши подані докази, суд приходить до висновку, що адміністративний позов слід задовольнити з наступних мотивів.

Судом встановлено, що 01.12.2009 року позивачем укладено контракт за №13/2009 з фірмою Belpassi Сomponents srl про купівлю-продаж комплектуючих частин для меблів за цінами, вказаними у прайс-листі компанії продавця. Відповідно до даного контракту згідно фактури-накладної фірми-продавця № 483 від 02.09.2010 року, яка була затверджена торгово промисловою палатою Пезаро і Урбіно (Італія), позивачем придбано у Belpassi Сomponents srl комплектуючі до меблів:

Модель СПЕЦІАЛЕ:

- каркас для панелі спинки в голову за ціною 9,10 євро за 1 шт. в кількості 96 шт.

- каркас для панелі спинки в ноги за ціною 9,45 євро за 1 шт. в кількості 95 шт.

Модель МАРТІНА :

- каркас для панелі спинки в голову за ціною 9,10 євро за 1 шт. в кількості 50 шт.

- каркас для панелі спинки в ноги за ціною 9,45 євро за 1 шт. в кількості 50 шт.

Модель ЛОЛА 160:

- каркас для панелі спинки в голову за ціною 15,40 євро за 1 шт. в кількості 20 шт.

- каркас для панелі спинки в ноги за ціною 11,90 євро за 1 шт. в кількості 20 шт.

- каркас для панелі дзеркала за ціною 9,10 євро за 1 шт. в кількості 30 шт.

- оправа на дверку шафи за ціною 5,25 євро за 1 шт. в кількості 60 шт.

Модель ЛУЛУ 160:

- каркас для панелі спинки в голову за ціною 22,75 євро за 1 шт. в кількості 20 шт.

- каркас для панелі спинки в ноги за ціною 15,75 євро за 1 шт. в кількості 20 шт.

Крім того, вартість придбаного товару підтверджується також прайс-листом компанії-продавця, фактурою-калькуляцією виробника № 483 від 02.09.2010 року, експортною декларацією з відміткою іноземної митниці.

За вказані товари підприємством було здійснено передоплату та перераховано на рахунок підприємства-продавця кошти в сумі 11107,60 євро, що підтверджується платіжним дорученням в іноземній валюті № 32 від 11 серпня 2010 року.

Зазначені вище товари підприємством імпортовано в Україну згідно вантажно-митної декларації № 206000010/2010/303443 від 07.09.2010 року.

Тоді ж відповідач у декларації митної вартості (форма ДМВ-1) №206000010/2010/303443 від 07 вересня 2010 року для підтвердження митної вартості товарів та у звязку із наявністю відомостей в Єдиній автоматизованій інформаційній системі Державної митної служби України про вищу вартість подібних товарів, митне оформлення яких вже проведене, зобовязав митного декларанта позивача подати додаткові документи, а саме: висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та інформацію зовнішньо-торговельних організацій про вартість товару. Представник декларанта, ознайомившись із запитом відповідача про надання додаткових документів 08.09.2010 року, на наступий день повідомив про неможливість надання витребуваної інформації.

09.09.2010 року Івано-Франківською митницею прийнято оскаржуване рішення про визначення митної вартості товару №206000006/2010/001474/2.

Засади організації та здійснення митної справи в Україні, регулювання економічних, організаційних, правових, кадрових та соціальних аспектів діяльності митної служби України визначає Митний кодекс України.

В ст.259 Митного кодексу України встановлено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є їх ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, обчислена відповідно до положень цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.260 Митного кодексу України митна вартість товарів, які переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до положень цього Кодексу. Методи визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, та умови їх застосування встановлюються цим Кодексом (ч.4 ст.260 МК України).

Згідно із ст.262 Митного кодексу України митна вартість товарів і метод її визначення заявляються (декларуються) митному органу декларантом під час переміщення товарів через митний кордон України, шляхом подання декларації митної вартості. Порядок та умови декларування митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Статтею 266 Митного кодексу України встановлено шість методів визначення митної вартості товарів, які імпортуються в Україну. При цьому основним є метод визначення митної вартості товарів за ціною договору щодо товарів, які імпортуються (вартість операції) (частина 2 даної статті). Крім того, положення даної статті передбачають, що якщо митна вартість не може бути визначена за ціною договору, проводиться процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору підстав для визначення митної вартості. Відповідно до ч.5 ст.266 Митного кодексу України кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

Згідно п.2 Порядку здійснення контролю за правильністю визначення митної вартості товарів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України за №339 від 09.04.2008 року, контроль за правильністю визначення митної вартості товарів під час проведення операцій їх митного контролю і митного оформлення покладено на митні органи.

Постановою Кабінету Міністрів України №1766 від 20.12.2006 року затверджено Порядок декларування митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, та подання відомостей для її підтвердження.

Згідно пункту 7 даного Порядку для підтвердження заявлених відомостей про митну вартість товарів декларант зобовязаний подати: зовнішньоекономічний договір (контракт) і додатки до нього; рахунок-фактуру (інвойс) або рахунок-проформу; банківські платіжні документи (якщо рахунок сплачено), а також інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; рішення митного органу про визначення митної вартості раніше ввезених ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів, якщо воно прийнято за одним договором (контрактом); пакувальні листи; копію ліцензії на ввезення (вивезення) товарів, імпорт (експорт) яких підлягає ліцензуванню.

Відповідно до пункту 11 Порядку для підтвердження митної вартості товарів на вимогу митного органу декларант зобов'язаний подати додаткові документи. При цьому, посадова особа митного органу у графі "Для відміток митниці" декларації митної вартості робить запис про необхідність подання додаткових документів, що підтверджують митну вартість товарів, із складенням переліку, зазначає дату і прізвище та ставить свій підпис. Декларант ознайомлюється з таким записом, зазначає під ним дату, прізвище та ставить свій підпис.

Для підтвердження заявленої декларантом митної вартості оцінюваних товарів можуть подаватися, зекрема, і висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, що мають відповідні повноваження згідно із законодавством, та інформацію зовнішньо-торговельних організацій про вартість товару та/або сировини.

Згідно п.п.13 та 14 цього Порядку декларант зобовязаний подати додаткові документи, визначені у пункті 11 Порядку, протягом 10 календарних днів після ознайомлення із записом митного органу про їх подання. За вмотивованою заявою декларанта такий строк може бути продовженим. У разі ж відмови подати додаткові документи декларант робить відповідний запис із зазначенням дати, прізвища та проставлення свого підпису на зворотному боці основного аркуша декларації митної вартості. І лише у випадку, якщо декларантом не подано в установлений строк додаткові документи, митну вартість товарів визначає митний орган на підставі наявних відомостей згідно із законодавством.

Як встановлено в судовому засіданні, в декларації митної вартості відповідач 08.09.2010 року зобовязав представника позивача подати додаткові документи для підтвердження митної вартості товару, а саме: висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та інформацію зовнішньо-торговельних організацій про вартість товару. Однак представник митного декларанта ОСОБА_3, ознайомившись 08.09.2010 року із записом митного органу про надання додаткових документів, 09.09.2010 року вчинила запис, що надати додаткові документи не може. А відтак, 09.09.2010р. Івано-Франківська митниця винесла оскаржуване рішення про визначення миної вартості товару, застосувавши шостий - резервний метод визначення вартості товару.

Хоча відповідно до ст.266 Митного кодексу України є шість методів визначення митної вартості товару, при цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товару не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

Частина 1 статті 273 Митного кодексу України передбачає застосування шостого методу визначення митної вартості у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 267-272 цього Кодексу.

Крім того, представник відповідача не надав суду жодних доказів про проведення процедури консультацій між Івано-Франківською митницею та ТзОВ «Миро-Марк»з метою обґрунтованого вибору підстав для визначення митної вартості, необхідність яких передбачена ст.266 Митного кодексу України, посилаючись на те, що порядок проведення таких консультацій на час винесення рішення не був визначений ні Кабінетом Міністрів України, ні Державною митною службою України. Проте законодавчо 9У Митному кодексі України) такий порядок передбачений.

Крім того, пунктом 3.4. Методичних рекомендацій із застосування окремих положень Митного кодексу України, що стосуються питань визначення митної вартості товарів, які імпортуються на митну територію України, затверджених наказом Державної митної служби України за №74 від 31.01.2007 року, передбачено, що відповідно до статті 266 Митного кодексу України проводиться процедура консультацій між декларантом та митним органом з метою обгрунтованого вибору підстав для визначення митної вартості відповідно до вимог статей 268 і 269 Митного кодексу України. У ході таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

В той же час, посилання представника відповідача на витяг цінової інформації бази даних Державної митної служби України, згідно якого вартість схожих товарів була значно вищою, ніж вартість товарів, задекларованих позивачем, судом оцінюється критично з огляду на наступне.

Так, пунктом 2.5 Порядку роботи відділу контролю митної вартості регіональної митниці, відділу контролю митної вартості та номенклатури митниці при вирішенні питань визначення митної вартості товарів, що переміщуються через митний кордон України, затвердженого наказом Державної митної служби України від 13.10.2003 року №685, визначено, що з метою правильного визначення митної вартості товарів та предметів, що переміщуються через митний кордон України, посадові особи відділу проводять роботу із збирання, аналізу, оброблення даних про вартість таких товарів з метою формування бази даних цінової інформації. А тому факт заниження митної вартості товару може бути підтверджено витягом цінової інформації бази даних Державної митної служби України.

Однак, із поданого суду витягу з такої бази не вбачається, що товари, зазначені у ньому, та товари, задекларовані позивачем, є ідентичними чи схожими. Оскільки, у витягу робиться посилання на частини меблів (частини шафи, полиці, ящики для столу тощо), які можуть комплектуватися у готовий виріб, в той час як позивач ввозив частини меблів (каркаси для панелі, оправи на дверки шафи тощо), з яких в процесі подальшої обробки підприємством виготовлялися частини меблів, що комплектувалися у готовий виріб. А тому зазначений витяг цінової інформації бази даних Державної митної служби України, за таких умов, не доводить суду ті обставини, на які посилається представник відповідача, а саме: заниження позивачем митної вартості товару.

За змістом ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових та службових осіб, інших субєктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ст.9 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого суд вирішує справи на підставі Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обовязковість яких надана Верховною ОСОБА_2 України.

Відповідно до ч.2 чт.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідачем застосовано шостий, резервний, метод визначення митної вартості товару, без достатніх підстав, передбачених Митним кодексом України та в порушення Порядку контролю за правильністю визначення митної вартості товарів, визначеного Постановою Кабінету Міністрів України за № 339 від 09.04.2008 року, Порядку декларування митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, та подання відомостей для її підтвердження, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України за № 1766 від 20.12.2006 року.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає рішення Івано-Франківської митниці про визначення митної вартості товарів за №206000006/2010/001474/2 від 09.09.2010 року протиправним, та таким, що підлягає скасуванню.

На підставі ст. 124 Конституції України, керуючись ст. ст. 2, 8-14, 86, 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд ,-

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення Івано-Франківської митниці про визначення митної вартості товару №206000006/2010/001474/2 від 09.09.2010 року.

Стягнути з Державного бюджету України на користь ТзОВ "Миро-Марк" 3,40 грн. судових витрат.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку. Відповідно до статті 186 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Апеляційна скарга подається до Львівського апеляційного адміністративного суду через Івано-Франківський окружний адміністративний суд.

Постанова набирає законної сили в порядку та строки встановлені статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя: Лучко О.О.

Постанова складена в повному обсязі 27.12.2010 року.