Справа № 2а-3803/10/0970
Суддя: Матуляк Я.П.
Дата ухвалення: 2010-11-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" листопада 2010 р. Справа № 2a-3803/10/0970

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі:

Судді Матуляка Я.П.

при секретарі Андрейчук Л.М.

за участю:

представника позивача - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду адміністративну справу

за позовом: Відкритого акціонерного товариства "Укрнафта" в особі структурної одиниці Прикарпатського УБР

до відповідача: Управління Пенсійного фонду України в Долинському районі

про визнання недійсним та скасування Рішення № 1721 від 23.06.10 р.,-

ВСТАНОВИВ:

29.10.2010 року ВАТ «Укрнафта» в особі Прикарпатського управління бурових робіт (далі позивач) звернулось до суду з позовом до управління Пенсійного фонду України в Долинському районі про визнання недійсним та скасування рішення про застосування фінансових санкцій за донарахування органом Пенсійного фонду України або страхувальником сум своєчасно не обчислених та несплачених страхових внесків за №1721 від 23 червня 2010 року. Позовні вимоги мотивує тим, що Прикарпатське УБР ВАТ «Укрнафта» було допущено помилку в розрахунку сум страхових внесків, що підлягають сплаті до Пенсійного фонду України за вересень 2009 року, а саме: в графі сум фактичних витрат на оплату праці 191570,49 грн., та відповідно в сумі страхових внесків на 63600,59 грн. Вказує, що дану помилку було виявлено в березні 2010 року та зазначено в звіті за березень 2010 року суму страхових внесків, які підлягають до сплати збільшено на 63600,59 грн. В результаті чого, начальником управління ПФУ в Долинському районі винесено оскаржуване рішення на підставі п.4 ч.9 ст. 106 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування». Позивач вказує, що як на момент допущення помилки, так і при подачі звітності за березень 2010 року, в Прикарпатського УБР ВАТ «Укрнафта» існувала суттєва переплата по страхових внесках, а отже й відсутня заборгованість зі сплати страхових внесків. З цих підстав вважає, що рішення прийняте всупереч вимогам закону й підлягає до скасування.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав в повному обсязі з мотивів викладених в позовній заяві та просив задовольнити.

Представник відповідача, в судове засідання не прибув, однак на адресу суду направив письмове заперечення проти позову, в якому зазначив, що наявність у позивача переплати по сплаті страхових внесків до ПФУ, не може звільняти позивача від відповідальності за порушення вимог щодо своєчасності обчислення та сплати страхових внесків. Крім того, вказав, що позивачем пропущено строк звернення до суду з позовом, передбачений ст. 99 КАС України. Просив в задоволенні позову відмовити.

Заслухавши представника відповідача й дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити враховуючи наступне.

Згідно ст.67 Конституції України кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Частина 2 статті 17 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» встановлює обовязки страхувальників, пункт шостий якої передбачає, що страхувальники зобовязані нараховувати, обчислювати і сплачувати в установлені строки та в повному обсязі страхові внески.

Відповідно до ч.2 ст. 20 Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування, обовязок по обчисленню страхових внесків на загальнообовязкове державне пенсійне страхування покладений на страхувальника. Та згідно частини 5 вказаної статті, обовязок щодо сплати страхових внесків виникає у страхувальника тільки після їх нарахування.

Прикарпатським УБР ВАТ «Укрнафта» при подачі розрахунку сум страхових внесків на загальнообовязкове державне пенсійне страхування, що підлягають сплаті за вересень 2009 року, було допущено помилку, а саме: в графі фактичних витрат на оплату праці вказано суму 6 981 470,12 грн., до якої не враховано 191570,49 грн., та відповідно сума страхових внесків, яка підлягала сплаті, однак в звязку з помилкою не обчислена, становила 63600,59 грн.

Вказану помилку позивачем було виявлено в березні 2010 року та зазначено в розрахунку сум страхових внесків на загальнообовязкове державне пенсійне страхування, що підлягають сплаті за березень 2010 року, а саме в графі 6.

В звязку з вищенаведеними обставинами на підставі п.4 ч.9 ст. 106 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» 23.06.2010 року начальником управління ПФУ в Долинському районі було прийнято рішення про застосування фінансових санкцій за донарахування органом Пенсійного фонду України або страхувальником сум своєчасно не обчислених та несплачених страхових внесків за №1721 в розмірі 19080,18 грн.

Стаття 106 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» встановлює відповідальність страхувальників, пунктом 4 частини 9 якої передбачено, що за донарахування територіальним органом Пенсійного фонду або страхувальником сум своєчасно не обчислених та не сплачених страхових внесків накладається штраф у розмірі 5 відсотків зазначених сум за кожний повний або неповний місяць, за який донараховано ці суми.

Не погоджуючись з даним рішення позивач оскаржив його до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області та Пенсійного фонду України, однак за результатами розгляду скарг позивача, оскаржуване рішення залишено без змін.

Крім того, судом встановлено, що у позивача на час допущення помилки була переплата по страхових внесках в розмірі 103 254, 94 грн. Станом на час виявлення помилки, тобто в березні 2010 року, переплата по страхових внесках становила 446 162 грн. Вказана обставина підтверджується наявними в матеріалах справи доказами та не заперечується сторонами.

Враховуючи вищевикладене, суд констатує, що страхові внески можуть бути сплачені лише після їх нарахування та подання відповідної звітності до органу ПФУ, на підставі якої проводиться зарахування таких коштів по особовому рахунку страхувальника.

Як встановлено в судовому засіданні та не заперечується позивачем, страхові внески в розмірі 63600,59 грн., які підлягали сплаті за вересень 2009 року, були задекларовані Прикарпатським УБР ВАТ «Укрнафта» в квітні 2010 року, тобто не були своєчасно обчислені та сплачені. А тому, саме з цього моменту відбулось зарахування цієї суми по особовому рахунку позивача до бюджету Пенсійного фонду України. Вказана сума, жодним чином не могла бути зарахована по особовому рахунку позивача за рахунок наявної переплати, до її обчислення страхувальником чи нарахування органом Пенсійного фонду.

Крім того, слід зазначити, що законодавець не передбачає будь-яких виключень або пільг щодо нарахування та сплати самостійно визначених зобовязань або звільнення від відповідальності за допущене порушення, в тому числі й за наявності переплати. Вказана обставина не спростовує факт допущення позивачем порушення вимог пенсійного законодавства.

Підсумовуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що оскаржуване рішення прийнято відповідачем у відповідності до вимог Закону, а в задоволенні позову слід відмовити.

В той же час, суд не приймає до уваги посилання представника відповідача на те, що позивачем пропущено строк звернення до суду з адміністративним позовом, оскільки відповідно до частини 4 статті 99 КАС України, якщо законом передбачена можливість досудового порядку вирішення спору і позивач скористався цим порядком, то для звернення до адміністративного суду встановлюється місячний строк, який обчислюється з дня, коли позивач дізнався про рішення субєкта владних повноважень за результатами розгляду його скарги на рішення, дії або бездіяльність субєкта владних повноважень.

Як вбачається з матеріалів справи позивач скористався своїм правом досудового врегулювання спору та після отримання рішення Пенсійного фонду України від 18.10.2010 року, 29.10.2010 року звернувся з адміністративним позовом до суду в межах строку встановленого ст. 99 КАС України. А тому, підстав для залишення без розгляду заяви позивача у відповідності до вимог ст. 100 КАС України, у суду немає.

На підставі ст. 124 Конституції України, керуючись ст. ст. 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд ,-

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні позову відмовити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку. Відповідно до статті 186 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Апеляційна скарга подається до Львівського апеляційного адміністративного суду через Івано-Франківський окружний адміністративний суд.

Постанова набирає законної сили в порядку та строки встановлені статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя: (підпис) ОСОБА_2

Постанова складена в повному обсязі 29.11.2010 року.