Справа № 821/642/15-а
Суддя: Романішин В.Л.
Дата ухвалення: 2015-11-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 листопада 2015 р.м.ОдесаСправа № 821/642/15-а

Категорія: 8.3.2 Головуючий в 1 інстанції: Пекний А.С.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого -судді Романішина В.Л.,

суддів Димерлія О.О., Єщенка О.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в приміщенні суду в м.Одесі апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у м.Херсоні Головного управління ДФС у Херсонській області на постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 20 квітня 2015 року у справі за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Державної податкової інспекції у м.Херсоні Головного управління ДФС у Херсонській області про скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

В лютому 2015 року ФОП ОСОБА_1 звернувся до Херсонського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до ДПІ у м.Херсоні Головного управління ДФС у Херсонській області про скасування податкового повідомлення-рішення №/0 від 30 вересня 2010 року, яким позивачу визначено грошове зобов'язання зі сплати податку з доходів фізичних осіб від продажу рухомого майна та надання рухомого майна в оренду в сумі 11503,45 грн.

Позов обґрунтовував тим, що ДПІ неправомірно визначила йому податкове зобов'язання з податку з доходів фізичних осіб у зв'язку з реалізацією 22.07.2009р. автомобіля PEUGEOT 307 ХЗ 1.6Е від ринкової вартості транспортного засобу 76689,68 грн., яка зазначена у звіті про незалежну експертну оцінку автомобіля, оскільки продаж вказаного автомобіля здійснювався на підставі договору купівлі-продажу, укладеного на товарній біржі ТБ «УТБ», згідно якого вартість транспортного засобу визначена в 100 грн. При оформленні договору купівлі-продажу базою оподатковування податком з доходів фізичних осіб є ціна, зазначена в договорі, а вартість транспортного засобу, що визначена актом експертної оцінки, є підставою для реєстрації автомобіля в органах ДАІ та базою для сплати збору на обов'язкове державне пенсійне страхування з операцій з відчуження легкових автомобілів.

Постановою Херсонського окружного адміністративного суду від 20 квітня 2015 року позов ОСОБА_1 задоволено. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення №/0 від 30 вересня 2010 року.

Приймаючи вказану постанову суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем не доведено на підставі належних і допустимих доказів, а судом не встановлено обставин отримання позивачем доходу від продажу автомобіля у розмірі більшому, ніж визначений у біржовому договорі. Суд зазначив, що висновок спеціаліста експертного автотоварознавчого дослідження по визначенню ринкової вартості транспортного засобу є лише свідченням того, що той чи інший транспортний засіб має ту чи іншу оціночну вартість, але не є доказом того, що такий транспортний засіб був придбаний чи відчужений його власником саме за такою ціною, так як сторони договору купівлі-продажу рухомого майна вільні у визначені ціни і жоден нормативний акт не встановлює, що при укладанні договору купівлі-продажу транспортного засобу між фізичними особами договірна ціна не повинна бути меншою від оціночної вартості такого автомобіля.

Не погоджуючись із зазначеною постановою, ДПІ у м.Херсоні Головного управління ДФС у Херсонській області подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції, як таке, що прийняте з неповним з'ясуванням обставин справи, та прийняти нову постанову, якою позов ОСОБА_1 залишити без задоволення.

В своїй скарзі апелянт зазначає, що доходом платника податку ОСОБА_1 від продажу транспортного засобу слід вважати оціночну вартість автомобіля PEUGEOT 307 ХЗ 1.6Е, яка в даному випадку становить 76689,68 грн., а не вартість, визначену договором купівлі-продажу укладеним на товарній біржі ТБ «УТБ».

Належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду сторони в судове засідання не прибули, а тому на підставі п.2 ч.1 ст.197 КАС України, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Як вбачається з матеріалів справи та правильно встановлено судом першої інстанції, у період з 05.08.2010р. по 06.08.2010р. ДПІ у м.Херсоні проведено позапланову невиїзну перевірку фізичної особи ОСОБА_1 з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.01.2009р. по 31.12.2009р., за результатами якої складено акт перевірки №1056/17-1/НОМЕР_1 від 22.09.2010р.

У висновках акту перевірки вказується на порушення позивачем п.12.1 ст.12, п.п.8.2.1 п.8.2 ст.8 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб».

30 вересня 2010 року, на підставі акту перевірки №1056/17-1/НОМЕР_1 від 22.09.2010р., ДПІ у м.Херсоні прийнято податкове повідомлення-рішення №/0 про визначення суми податкового зобов'язання за платежем - податок з доходів з фізичних осіб від продажу рухомого майна та надання рухомого майна в оренду в сумі 11503,45 грн.

При вирішенні спору суд першої інстанції дійшов висновку, з яким погоджується суд апеляційної інстанції, про неправомірність вказаного податкового повідомлення-рішення та про відсутність у діях позивача порушень податкового законодавства.

Предметом спору є питання про базу оподаткування податком з доходів фізичних осіб при продажу автомобіля на товарній біржі.

Податкове повідомлення-рішення №/0 від 30 вересня 2010 року про збільшення ОСОБА_1 грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб від продажу рухомого майна в сумі 11503,45 грн. прийнято на підставі акту позапланової невиїзної перевірки від 22.09.2010р. №1056/17-1/НОМЕР_1, яким зафіксовано порушення ОСОБА_1 п.12.1 ст.12, п.п.8.2.1 п.8.2 ст.8 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб».

У вказаному акті зазначено, що за даними відділу реєстраційно-екзаменаційної роботи УДАІ УМВС України 22.07.2009р. ОСОБА_1 зняв з реєстраційного обліку транспортний засіб PEUGEOT 307 ХЗ 1.6Е (номер двигуна НОМЕР_2, номер кузова НОМЕР_3) для реалізації та перереєстрував автомобіль на покупця ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу транспортного засобу №917403 від 22.07.2009р., укладеного через Українську товарну біржу. У вказаному договорі вартість реалізованого автомобіля визначена в 100 грн.

Згідно звіту про незалежну експертну оцінку автомобіля ринкова вартість автомобіля PEUGEOT 307 ХЗ 1.6Е складає 76689,68 грн., саме з ринкової вартості автомобіля був сплачений ОСОБА_2 до Пенсійного фонду збір на обов'язкове державне пенсійне страхування у розмірі 3% від об'єкта оподаткування (вартості легкового автомобіля).

З посиланням на п.8 Правил державної реєстрації та обліку автомобілів, автобусів та самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів та мотоколясок, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 07.09.98 №1388, яким визначено, що реєстрація транспортних засобів здійснюється, зокрема, на підставі документів, що посвідчують оцінку транспортного засобу, ДПІ дійшла до висновку, що ОСОБА_1 отримав дохід від продажу транспортного засобу в сумі 76689,68 грн. виходячи з оціночної вартості транспортного засобу, яка визначена згідно Методики, однак податок з даного доходу ОСОБА_1 не сплачено.

Апеляційний суд вважає, що у сторін виникли розбіжності при з'ясуванні питання про базу оподаткування податком з доходів фізичних осіб при продажу автомобіля на товарній біржі: на думку ДПІ, об'єктом оподаткування є вартість майна, яке відчужується, розрахована за звичайними цінами, але не нижче експертної вартості автомобіля, а за позицією ОСОБА_1 він має право продавати автомобіль за договірною ціною, яка не має мінімальної межі і не залежить від експертної оцінки.

Цивільним кодексом України визначено, що угодою визнаються дії громадян і організацій, спрямовані на встановлення, зміну або припинення, цивільних прав і обов'язків.

Відповідно до ст.15 Закону України «Про товарну біржу» угода вважається укладеною з моменту її реєстрації на біржі. При проведенні біржової операції з купівлі-продажу рухомого майна одна зі сторін угоди (покупець) набуває права власності на рухоме майно, яке придбаває, а друга сторона угоди (продавець) одержує дохід від такого продажу тільки з моменту реєстрації угоди на біржі.

Під час укладення будь-яких угод на біржі сторонами цих угод застосовуються вільні ціни, як це передбачено вимогами Закону України «Про товарну біржу» та цивільного законодавства.

Згідно ст.632 Цивільного кодексу України ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. Визначення ціни за договором є істотною умовою договору купівлі-продажу і ці умови визначаються сторонами угоди.

Договір купівлі-продажу автомобіля, який укладений ОСОБА_1 на Українській товарній біржі, не визнаний судом недійсним, він не є нікчемним.

Експертну оцінку вартості автомобіля зазвичай здійснює покупець після оформлення договору купівлі-продажу, оскільки вимога про здійснення такої оцінки пред'являється до нового власника автомобіля органом реєстрації автотранспортних засобів - ДАІ відповідно до Правил державної реєстрації та обліку автомобілів, затверджених Постановою КМУ від 07.09.1998р. №1388. Тому продавець, яким є ОСОБА_1, може і не бути обізнаним про вартість автомобіля, яку визначив експерт.

Статтею 7 Закону «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» визначено, що проведення оцінки майна є обов'язковим у разі оподаткування майна згідно із законом, однак в даному Законі чи законах, які регулюють податкові відносини не зазначено, що при оподаткуванні операцій з продажу рухомого майна потрібно керуватись саме оціночною вартістю.

Закон про оцінку майна не є законом про оподаткування і не може змінювати норми Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб», яким передбачено лише обов'язковість проведення оцінки, а не про обов'язковість її використання при визначенні бази оподаткування.

В Законі України «Про податок з доходів фізичних осіб» при регулюванні операцій з продажу рухомого майна, не передбачається застосування звичайних цін або цін, що не нижче визначної експертом ціни.

Згідно п.1.2 ст.1 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб» доходом є сума будь-яких коштів, вартість матеріального і нематеріального майна, інших активів, що мають вартість, у тому числі цінних паперів або деривативів, одержаних платником податку у власність або нарахованих на його користь чи набутих незаконним шляхом у випадках, визначених підпунктом 4.2.16 пункту 4.2 статті 4 цього Закону, протягом відповідного звітного податкового періоду з різних джерел як на території України, так і за її межами.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що доходом фізичної особи від продажу об'єкта рухомого майна є сума коштів, отриманих продавцем у власність або нарахованих на його користь. Про звичайні ціни в даному контексті взагалі не згадується.

А відтак, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що при розрахунку податку на доходи фізичних осіб необхідно враховувати суму, зафіксовану в договорі купівлі-продажу, а не експертну оцінку транспортного засобу.

Апеляційний суд вважає помилковими твердження апелянта, що сплата покупцем автомобіля збору до Пенсійного фонду України є доказом отримання позивачем доходу від його реалізації у розмірі 76689,68 грн., оскільки новий власник транспортного засобу діяв на виконання п.13 постанови КМУ від 03.11.1998р. №1740 «Про затвердження Порядку сплати збору на обов'язкове державне страхування з окремих видів господарських операцій», що не зобов'язує ОСОБА_1 робити переоцінку проданого транспортного засобу та сплачувати податок, виходячи із суми експертної оцінки. До того ж, правовідносини покупця з Пенсійним фондом щодо сплати пенсійного збору не стосуються ОСОБА_1

Враховуючи вищенаведене та з урахуванням вимог ч.3 ст.2, ст.71 КАС України, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, який не спростовано доводами апеляційної скарги, про наявність законних підстав для задоволення позову ОСОБА_1 про скасування податкового повідомлення-рішення №/0 від 30 вересня 2010 року.

Підстав для скасування рішення суду та задоволення апеляційної скарги не вбачається.

Оскільки судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та постановлено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому, відповідно до ст.200 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін.

Керуючись ст.ст. 185, 195, 197, 198 ч.1 п.1, 200, 205 ч.1 п.1, 206, 254 КАС України, суд

УХВАЛИВ :

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у м.Херсоні Головного управління ДФС у Херсонській області залишити без задоволення, а постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 20 квітня 2015 року - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя Романішин В.Л.

Судді Димерлій О.О.

Єщенко О.В.