Справа № 805/2550/15-а
Суддя: Васильєва Ірина Анатоліївна
Дата ухвалення: 2015-11-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Кірієнко В.О.
Суддя-доповідач - Васильєва І.А.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 листопада 2015 року справа №805/2550/15-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Васильєвої І.А., Ханової Р.Ф., Казначеєва Е.Г. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Донецької митниці Державної фіскальної служби на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 19 серпня 2015 р. у справі № 805/2550/15-а (головуючий І інстанції Кірієнко В.О.) за позовом Публічного акціонерного товариства "ГРЕТА" до Донецької митниці Державної фіскальної служби про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів № 700020000/2015/000027/1 від 15 червня 2015 року, відмови у прийнятті митної декларації № 700020000/2015/003551 від 12 червня 2015 року ,-

В С Т А Н О В И В:

25 червня 2015 року Публічне акціонерне товариство "Грета" звернулось до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Донецької митниці Державної фіскальної служби про визнання протиправними та скасування рішення про коригування митної вартості товарів №700020000/2015/000027/1 від 15.06.2015року, відмови у прийнятті митної декларації №700020000/2015/003551 від 12.06.2015року, у митному оформленні випуску чи пропуску товарів, визнання недійсною картки відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №700020000/2015/00030.

Постановою Донецького окружного адміністративного суду від 19 серпня 2015 року адміністративний позов задоволено, визнано протиправним та скасовано рішення Донецької митниці Державної фіскальної служби про коригування митної вартості товарів №700020000/2015/000027/1 від 15.06.2015року; визнано протиправною та скасовано відмову Донецької митниці Державної фіскальної служби у прийнятті митної декларації №700020000/2015/003551 від 12.06.2015року, у митному оформленні випуску чи пропуску товарів; визнано недійсною картку відмови Донецької митниці Державної фіскальної служби у прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №700020000/2015/00030 (а.с. 153-156).

Відповідач з постановою суду першої інстанції не погодився, подав апеляційну скаргу в якій посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального справа, неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, просив постанову суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

В доводах апеляційної скарги апелянт посилається на те, що судом першої інстанції не враховано те, що митниця відповідно до наданих повноважень, здійснює контроль за правильністю визначення митної вартості товарів, на це неодноразово зверталась увага суду першої інстанції з посиланням на норми митного законодавства, про що детально викладено в письмових запереченнях проти позову та усних поясненнях представників відповідача. З приводу фактичних обставин справи, апелянт посилається на те, що суд першої інстанції не надав належної правової оцінки тій обставині, що під час митного оформлення товару було встановлено, що заявлений рівень митної вартості імпортованого товару значно нижчий в порівнянні з цінами на ідентичні (подібні) товари, митне оформлення яких вже здійснено. Заявлений позивачем рівень митної вартості спірного товару -«решітка столу» (країна походження Турція) на умовах поставки FCA TR Safranbolu становив 1,98 $/кг (з урахуванням транспортних витрат до кордону). Проте, згідно із ціновою інформацією, що наява у митниці виявлено, що часом раніше, а саме 18.12.2014 року позивачем було здійснено митне оформлення аналогічного товару однак за рівнем митної вартості 2,0513 $/кг. Враховуючи інформацію про рівень митної вартості ідентичних (подібних) товарів та наявність певних неточностей в поданих до митного оформлення документах, у митного органу виникли цілком обґрунтовані сумніви в правильності визначення митної вартості, розрахованої позивачем. В суді першої інстанції представником митниці неодноразово зверталась увага на той факт, що позивачем взагалі не надано додаткових документів та не обґрунтована неможливість їх надання. Тобто, в розумінні ч.3 ст. 53 МК України на законну вимогу митного органу декларантом взагалі не надано документи, необхідні для підтвердження заявленої митної вартості, що є його обов'язком. А в поданих документах містяться певні неточності, які документально не спростовані. З урахуванням викладеного, Східна митниця не мала законних підстав для прийняття рішення щодо можливості застосування митної вартості, заявленої декларантом. Крім того, в доводах апеляційної скарги апелянт посилається на те, що суд першої інстанції не врахував, що при застосуванні резервного методу допускається порівняння цін на товари різних виробників та продавців товару, навіть з різних країн походження товару. 15.06.2015 року митницею прийняте оскаржуване рішення про коригування митної вартості товару за № 700020000/2015/000027/1, яким визначено митну вартість за другорядним методом згідно ст. 64 МК України на рівні митної вартості 2,0513 дол. США/кг.

В судове засідання представник апелянта не прибув, належним чином повідомлений про розгляд справи.

Представник позивача через канцелярію суду подав заяву про розгляд справи в порядку письмового провадження .

Відповідно до вимог ст. 197 КАС України, апеляційний розгляд здійснюється в порядку письмового провадження.

Відповідно до вимог ст. 195 ч.1 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції може вийти за межі доводів апеляційної скарги в разі встановлення під час апеляційного провадження порушень, допущених судом першої інстанції, які призвели до неправильного вирішення справи.

Дослідивши письмові матеріали справи та доводи апеляційної скарги колегія суддів встановила наступне.

Між позивачем (покупець) та турецькою компанією "Kar Pres Sanayi ve Ticaret Ltd. Sti." (продавець) було укладено зовнішньоекономічний контракт №17/14-01 від 21.05.2014року, за умовами якого Публічному акціонерному товариству "Грета" поставлялись решітки столу згідно креслення загальною вартістю 823 400 дол. США (Специфікація №1). Відповідно до умов п.4.1 Контракту ціни на продукцію, яка є предметом цього Контракту встановлюється в доларах США і вказується в Специфікації №1 до цього Контракту, ціни є твердими, не підлягають зміні та розуміються, як ціни на умовах FCA м. Сафранболу, Турція. Поставка продукції здійснювалась продавцем згідно з Міжнародними правилами ИНКОТЕРМС в редакції 2010року.

В червні 2015 року на умовах вказаного контракту та доданої до нього Специфікації №1 на митну територію України була ввезена партія решіток столу згідно креслення, у зв'язку з чим 12.06.2015року позивачем було надано відповідачу для здійснення митного оформлення ввезеного товару митну декларацію №700020000/2015/003551 по ціні товару, визначеній на умовах контракту та доданої до нього Специфікації №1.

До митної декларації позивачем були надані наступні документи: картка обліку особи, яка здійснює операції з товарами №700/2012/0001226 від 14.01.2015року; міжнародна автомобільна накладна (СМR) А№398672 від 06.06.2015року; книжка МДП (Carnet TIR) RX.75939813 від 06.06.2015року; рахунок - фактура про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору (контракту) про транспортно-експедиційні послуги №З-08062015-1 від 08.06.2015року; довідка №01 про підтвердження вартості перевезення товару від 08.06.2015року; комерційна пропозиція б/н від 04.05.2015року; рахунок-фактура (інвойс) №035134 від 05.06.2015року; пакувальний лист №035134 від 05.06.2015року; зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу товарів №17/14-01 від 21.05.2014року із Специфікацією №1; доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) від 11.05.2015року, 03.06.2015року; договір (контракт) про перевезення №0406-2015 від 04.06.2015року; довідка №8 від 21.04.2015року про проведення декларування валютних цінностей, доходів та майна, що належить резиденту України і знаходяться за її межами; інформація про позитивні результати здійснення фітосанітарного контролю товару (наявність на товаросупровідних документах відбитку штампів "Ввезення в" №2730 від 06.06.2015року; інформація про позитивні результати здійснення радіологічного контролю товару (для товарів і транспортних засобів, що не підлягають екологічному контролю ) №2730 від 06.06.2015року; декларація про походження товару №035134 від 05.06.2015року (у вигляді зазначення країни походження в інвойсі); інші некласифіковані документи - лист від продавця б/н від 11.06.2015року; листи органу сертифікації №059 від 23.06.2014року, №091 від 15.12.2014року; технічна документація №17-190-14 від 20.06.2014року, №17-398-14 від 11.12.2014року; єдиний уніфікований документ на розміщення та тимчасове зберігання товарів №694/05-70-60 від 12.06.2015року.

При здійсненні митних формальностей відповідачем було встановлено, що у поданих позивачем документах містяться певні розбіжності, які викликають сумніви в достовірності інформації, зазначеної в них, зокрема, у товаросупровідних документах неточно вказана марка товару (у комерційній пропозиції марка товару - 1201-00.2510.000, в інвойсі від 05.06.2015року за №035134, на пакувальному листі від 05.06.2015року за №035134, доповненнях до контракту марка товару зазначена як 1201-00.25.10.000 СБ, а в СМR №398672 від 06.06.2015року марка товару визначена як 1201-00.25.10.000 С5, що не дає можливості митниці ідентифікувати товар, та вважати його марку однією й тією ж); в інвойсі від 05.06.2015року за №035134 відсутні банківські реквізити, хоча є обов'язковими для даного документу; ціни на товар перераховані з причин ліри до доллара США, але контракт № 17/14-01 від 21.05.2014року укладено у доларах США; відсутні узгодження цін на перевезення та заявки згідно договору від 04.06.2015року за №0406-2015 про надання транспортно-експедиційних послуг по перевезенню вантажів автомобільним транспортом в міжнародному та внутрішньому сполученні.

Враховуючи вищевикладене, відповідачем 12.06.2015року було запропоновано позивачу надати додаткові документи для підтвердження заявленої митної вартості товару, а саме: виписку з бухгалтерської документації (необхідна для підтвердження заявлених відомостей про митну вартість товарів, для ідентифікації ввезеного товару та для прослідковування формування ціни на спірний товар); каталоги, прас-листи виробника (вказані документи містять цінову інформацію щодо товарів виробника, яка пропонується до необмеженого кола покупців, відповідно ці документи є одним з джерел визначення ціни спірного товару); копія митної декларації країни відправлення (оскільки згідно п.6.2 контракту від 21.05.2014року за №17/14-01 копія експортної декларації має бути передана продавцем разом з товаром); висновки експертних організацій про вартісні та якісні характеристики товарів (необхідні для дослідження кон'юнктури ринку щодо товару як додаткове джерело інформації).

Також, в повідомленні відповідачем зазначалось про право декларанта позивача надати додаткові документи за власним бажанням для підтвердження митної вартості товару відповідно до ч.6 ст.53 Митного кодексу України.

12.06.2015року декларант був ознайомлений з вимогою митного органу, проте 15.06.2015року позивач зазначив, що не має можливості протягом 10 діб надати витребувані митним органом додаткові документи. Також, позивач повідомив про неможливість прийняти участь у консультаціях щодо обрання методу визначення митної вартості товарів.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що судом було встановлено, що у товаросупровідних документах, наданих позивачем до спірної митної декларації, міститься вся необхідна інформація, що підтверджує числові значення складових митної вартості товарів та відомостей щодо ціни товару, то обмеження у застосуванні першого методу визначення митної вартості товару щодо позивача відсутні, як наслідок рішення відповідача про коригування митної вартості товарів №700020000/2015/000027/1 від 15.06.2015року, відмова у прийнятті митної декларації №700020000/2015/003551 від 12.06.2015року, у митному оформленні випуску чи пропуску товарів, картка відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №700020000/2015/00030 винесені з порушеннями норм діючого законодавства, у зв'язку з чим є протиправними та такими, що підлягають скасуванню.

Судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції та зазначає наступне.

Відповідно до частини першої статті 53 МК у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

У частині другій цієї статті наведений перелік документів, які підтверджують митну вартість товарів.

Частиною третьою статті 53 МК встановлено обов'язок декларанта або уповноваженої ним особи на письмову вимогу митного органу протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно з положенням частини четвертої вказаної статті у разі якщо митний орган має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв'язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу, крім документів, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, подає (за наявності) визначені в ній документи.

Відповідно до частини першої статті 54 МК контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребовування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей.

Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов'язковою, оскільки з цією обставиною закон пов'язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Разом з тим витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 МК. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Згідно з положеннями статті 57 МК визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 МК за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов'язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу.

При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Як встановлено судом першої інстанції та не спростовано в суді апеляційної інстанції, розбіжності у товаросупровідних документах у вигляді неточно вказаної марки товару були усунуті позивачем шляхом надання до МД №700020000/2015/003551 (Доповнення №1) листа від продавця від 11.06.2015року (арк.с.64,65), яким керівництво Публічного акціонерного товариства "Грета" було повідомлено про допущені розбіжності в документації, зокрема, в інвойсі, пакувальному листі, СМR, Carnet TIR. Зазначеним листом продавець уточнив вірне найменування постачаємих позивачу товарів.

Стосовно відсутності банківських реквізитів в інвойсі від 05.06.2015року за №035134, суд зазначає, що необхідні банківські реквізити продавця сторонами були обумовлені в контракті №17/14-01 від 21.05.2014року. Так, п.5.1 контракту зазначено, що оплата товару здійснюється покупцем в валюті дол.США на розрахуноквий рахунок фірми Kar Pres Sanayi ve Ticaret Ltd. Sti.(арк.с.30), при цьому, п.12 контракту містить банківські реквізити продавця. Отже відсутність саме в інвойсі від 05.06.2015року банківських реквізитів продавця за умови наявності їх в інших документах, зокрема, контракті №17/14-01 від 21.05.2014року, які були подані позивачем разом з митною декларацію не створює перешкод при встановленні митної вартості товару, та як наслідок його подальшого митного оформлення.

Щодо відсутності узгодження цін на перевезення та заявки згідно договору від 04.06.2015року за №0406-2015 про надання транспортно-експедиційних послуг по перевезенню вантажів автомобільним транспортом в міжнародному та внутрішньому сполученні, суд встановив наступне.

Відповідно до умов договору №0406-2015 від 04.06.2015року, укладеному між ПП "Еліт Транс 2012" (експедитор) та позивачем (замовник) експедитор надає послуги замовнику з організації перевезення найманим або власним вантажним транспортом.

Експедитор організовує перевезення вантажу автомобільним транспортом на підставі відповідних заявок (п.2.1 Договору). П.4.3 визначено, що ціни, що відповідають конкретному перевезенню узгоджуються додатково перед кожним перевезенням. При цьому, сторони домовились, що оплата послуг експедитора здійснюється замовником на поточний рахунок експедитора на підставі оригіналу рахунку, податкової накладної, акта виконаних послуг (арк.с.59-60). Згідно довідки ПП "Еліт Транс 2012" від 08.06.2015року транспортно-експедиційні витрати по доставці вантажу за маршрутом м. Сафранболу (Турція) до м. Дружківка (Донецька область, Україна ) складають 53500грн., в тому числі від м. Сафранболу (Турція) до кордону України (п/п Іллічівськ) складає 25000грн.

Також не приймаються до уваги твердження апелянта щодо "перерахування цін на товар з причин ліри до долара США, за умови укладення контракту №17/14-01 від 21.05.2014року у дол.США", оскільки відповідно до листа продавця від 04.05.2015року компанія повідомила покупця про перерахунок цін на товар у зв'язку із різницею курсу між турецькими лірами та доларом США. Таким чином, в даному випадку наслідком зміни курсу валюти було перерахування ціни на постачаємий товар.

З урахуванням викладених обставин, судова колегія робить висновок про те, що Митниця не довела, що подані позивачем для визначення митної вартості товару документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Отже відсутність обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей робить безпідставним витребування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості з боку митного органу.

Вказана правова позиція узгоджується з висновком Верховного суду України в постанові від 31 березня 2015 року (справа 21-127а15).

На підставі викладеного, судова колегія робить висновок, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, що відповідно до вимог ст. 200 Кодексу адміністративного судочинства України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення без змін. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 195, 196, 197, 198, 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України,

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Донецької митниці Державної фіскальної служби на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 19 серпня 2015 р. у справі № 805/2550/15-а залишити без задоволення.

Постанову Донецького окружного адміністративного суду від 19 серпня 2015 р. у справі № 805/2550/15-а залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили. Ухвала прийнята за наслідками розгляду в письмовому проваджені набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі.

Головуючий суддя І.А. Васильєва

Судді Е.Г.Казначеєв

Р.Ф. Ханова