Справа № 130/2355/15-а
Суддя: Смілянець Е. С.
Дата ухвалення: 2015-11-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 130/2355/15-а

Головуючий у 1-й інстанції: Верніка В.М.

Суддя-доповідач: Смілянець Е. С.

05 листопада 2015 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Смілянця Е. С.

суддів: Сушка О.О. Залімського І. Г. ,

за участю:

секретаря судового засідання: Марцісь Ю.А.,

позивача ОСОБА_2

представника позивача ОСОБА_3

представника відповідача Бабієць Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 23 вересня 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в м. Жмеринці та Жмеринському районі Вінницької області про визнання дій незаконними та зобов'язання призначити пільгову пенсію,

В С Т А Н О В И В :

В серпні 2015 року позивач - ОСОБА_2 звернувся до Деражнянського районного суду Хмельницької області з позовом до Управління Пенсійного фонду України в м. Жмеринці та Жмеринському районі Вінницької області про визнання дій незаконними та зобов'язання призначити пільгову пенсію.

Жмеринський міськрайонний суд Вінницької області постановою від 23.09.2015 року у задоволенні вказаного позову відмовив.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції, позивачем подано апеляційну скаргу з підстав невідповідності висновків суду обставинам справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, у зв'язку з чим, апелянт просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою задовільнити позовні вимоги в повному обсязі.

В судовому засіданні позивач та його представник підтримали доводи апеляційної скарги в повному обсязі, в свою чергу представник відповідача заперечив проти апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, виходячи з наступного.

Як досліджено з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції,

12.08.2015 року позивач звернулася до відповідача із заявою про призначення пенсії на пільгових умовах, вказавши, що вона має стаж роботи понад 24 роки, з яких понад 6 років працювала на роботах із шкідливими та важкими умовами праці, а саме: в період з 25.07.1977 року по 02.06.1980 року, тобто 2 роки 10 місяців, - шліфувальником складального цеху підприємства, реорганізованого у ВАТ "Вінницький підшипниковий завод", виконуючи роботу, повязану із шліфуванням металевих виробів та інструменту абразивними кругами сухим способом, а також в період з 15.01.1985 по 29.08.1988 року тобто 3 роки 7 місяців 15 днів, - інженером технологом та техніком технологом з виготовлення печатних плат хіміко-технологічним способом року в цеху 09 підприємства, реорганізованого у ВАТ "Жмеринський завод "Сектор", обставини чого підтверджуються записами у її трудовій книжці та виданими арбітражними керуючими вказаних підприємств довідками від 21.08.2014 року №81, а також від 04.09.2014 року №01-21/264 та від 03.08.2015 року №01-21/130, якими уточнюється особливий характер робіт та умов праці.

05.09.2015 року Управління ПФУ у м.Жмеринка та Жмеринському районі прийняло рішення №39 від 05.09.2014 року про відмову у призначенні позивачу пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2, як робітнику ( незалежно від найменування посад), зайнятому на обдиранні, точінні, різанні, шліфуванні металевих виробів та інструменту абразивними кругами сухим способом, а також як робітнику зайнятому виготовленням друкованих плат, за відсутності первинних документів, які підтверджують характер роботи. Також відповідачем було зазначено, що уточнююча довідка про пільговий характер роботи від 04.09.2014 року №01-21/264 неправомірна і не може бути взята до уваги, оскільки професія інженера-технолога та техніка технолога виготовлення печатних плат.

Вважаючи зазначені дії незаконними позивач звернувся до суду.

За результатом розгляду справи, суд першої інстанції, керуючись положеннями Закону України "Про пенсійне забезпечення", постановою Ради Міністрів СРСР від 22.08.1956 року №1173, постановою Кабінету Міністрів СРСР від 26.01.1991 року №10, постановами Кабінету Міністрів України від 11.03.1994 року №162 та від 16.01.2003 року №36,, прийшов до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Даючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів враховує наступне.

Згідно з пунктом "б" частини першої статті 13 Закону № 1788-ХІІ на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи, працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах; жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Працівникам, які мають не менше половини стажу роботи із шкідливими та важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи чоловікам і за кожні 2 роки такої роботи жінкам.

Отже, для того щоб у особи виникло право на пенсійне забезпечення на пільгових умовах відповідно до пункту "б" статті 13 Закону № 1788-ХІІ необхідно встановити певний перелік обставин, а саме, встановити факт перебування особи на посаді або виконання нею робіт, що містяться у Списку № 2, а також документально підтвердити зайнятість працівника за відповідною професією за результатами атестації умов праці, яке полягає у наявності результатів атестації відповідного робочого місця за умовами праці.

Згідно з матеріалами справи, позивач зазначає два періоди роботи, які на його думку дають йому право на призначення пенсії на пільгових умовах, а саме: стаж роботи з 15.01.1985 року по 28.08.1988 року на посадах інженера-технолога та техніка-технолога цеху печатних плат у ВАТ "Жмеринський завод "Сектор" та стажу роботи з 25.07.1977 року по 02.06.1980 року у ВАТ "Вінницький підшипниковий завод" на посаді робітника на обдирці, точці, шліфовціі металевих виробів та інструменту абразивними кругами сухим способом.

Що стосується стажу роботи позивача з 15.01.1985 року по 28.08.1988 року на посадах інженера-технолога та техніка-технолога цеху печатних плат у ВАТ "Жмеринський завод "Сектор" то підстави для зарахування його до пільгового стажу відсутні, враховуючи наступне.

Згідно переліком Списку №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників на роботах із шкідливими та важкими умовами праці, зайнятість у яких повний робочий день надає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого постановою Ради Міністрів СРСР від 22.08.1956 року №1173 передбачено, що відповідно до розділу XV - "Металообробка" до інших професій металообробки, які дають право на призначення пенсії на пільгових умовах відносяться зокрема, інженерно-технічні працівники: майстри, старші майстри, зайняті на виготовленні і обробці свинцево-цинкових, свинцевих штампів і виробів в виготовленні кремнієво-органічних сполук.

Аналізуючи зазначену норму, колегія суддів зазначає, що необхідною умовою для віднесення роботи на посадах що відносяться до інших професій металообробки, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах є робота саме на посаді майстра або старшого майстра зайняті на виготовленні і обробці свинцево-цинкових, свинцевих штампів і виробів в виготовленні кремнієво-органічних сполук.

Згідно з матеріалами справи, позивач у зазначений період роботи на ВАТ "Жмеринський завод "Сектор" не працювала на зазначених посадах майстром або старшим майстром, а тому підстави для зарахування цього періоду стажу роботи до пільгового відсутні, оскільки в такому випадку посада на якій працював позивач не передбачена відповідним переліком Списку №2.

Також необхідно зазначити, що необхідною умовою для застосування абз. 3 пунктом "б" частини першої статті 13 Закону № 1788-ХІІ згідно якого, як зазначалося вище пенсії на пільгових умовах призначаються жінкам із зменшенням пенсійного віку на 1 рік за кожні 2 роки такої роботи, є наявність у особи не менше половини стажу роботи із шкідливими та важкими умовами праці передбаченого пунктом "б" ч.1 ст. 13 цього ж закону, а саме не менше половини від 10 років, тобто не менше 5 років роботи на зазначених посадах.

Таким чином, враховуючи те, що в силу зазначеного вище, стаж роботи позивача на ВАТ "Жмеринський завод "Сектор" з 15.01.1985 року по 28.08.1988 року зарахуванню не підлягає, то у позивача наявний стаж роботи, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах лише з 25.07.1977 року по 02.06.1980 року у ВАТ "Вінницький підшипниковий завод" тобто, лише 2 роки 10 місяців, що є недостатнім для застосування зазначених положень та не дає підстав для призначення пенсії із зменшенням пенсійного віку.

Отже, колегія суддів враховуючи зазначене погоджується з висновками суду першої інстанції, щодо відсутності підстав для задоволення позовних вимог.

З урахуванням вищевикладених норм чинного законодавства, що регулюють спірні правовідносини сторін, та встановлених обставин даної справи, колегія суддів дійшла висновку про необгрунтованість заявлених позивачем вимог, які правомірно залишені судом першої інстанції без задоволення.

Відповідно до ч.1 ст.200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду -без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

З огляду на викладене колегія суддів вважає, що суд першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення правильно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку, та прийняв законне і обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а тому підстави для задоволення вимог апеляційної скарги відсутні.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 23 вересня 2015 року - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст. 212 КАС України.

Ухвала суду складена в повному обсязі 11 листопада 2015 року.

Головуючий Смілянець Е. С.

Судді Залімський І. Г.

Сушко О.О.