Справа № 258/152/13-а (2а/258/55/13)
Суддя: Тракало В.В.
Дата ухвалення: 2015-11-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 листопада 2015 року м. Київ К/800/38869/13

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

головуючого судді суддів Тракало В.В., Іваненко Я.Л., Мойсюка М.І.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні касаційну скаргу управління праці та соціального захисту населення Кіровської районної у м. Донецьку ради на постанову Кіровського районного суду м. Донецька від 17 травня 2013 року та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 10 липня 2013 року у справі за позовом ОСОБА_1 до управління праці та соціального захисту населення Кіровської районної у м. Донецьку ради, третя особа Кіровська районна м. Донецька комісія для розгляду питань, пов`язаних із встановленням статусу учасника війни про встановлення статусу учасника війни,

в с т а н о в и л а :

У січні 2013 року ОСОБА_1 звернувся до суду із вказаним позовом до відповідача. Просив визнати протиправними бездіяльність управління праці та соціального захисту населення Кіровської районної у м. Донецьку ради та Кіровської районної м. Донецька комісії для розгляду питань, пов`язаних із встановленням статусу учасника війни, щодо не встановлення йому статусу інваліда війни, рішення комісії від 18 жовтня 2012 року № 26 та письмову відмову начальника управління праці та соціального захисту населення Кіровської районної у м. Донецьку ради від 27 листопада 2012 року № С-50-5.1-6.2. Зобов`язати відповідача вчинити дії щодо визнання позивача інвалідом війни та видати посвідчення інваліда війни встановленого зразка із зазначенням дати його видачі -18 жовтня 2012 року.

Постановою Кіровського районного суду м. Донецька від 17 травня 2013 року, залишеною без змін ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 10 липня 2013 року, позов задоволено частково.

У касаційній скарзі ставиться питання про скасування судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій з підстав порушення норм матеріального та процесуального права та ухвалення нового судового рішення про відмову у задоволенні позову.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши правильність застосування судами норм матеріального й процесуального права, правової оцінки обставин у справі у межах доводів касаційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що ОСОБА_1 з 5 серпня 1982 року по 15 серпня 2011 року проходив військову службу у внутрішніх військах Міністерства внутрішніх справ СРСР.

З 2 квітня 2012 року йому встановлено інвалідність 3 групи (безстроково), яка пов`язана з виконанням обов`язків військової служби по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.

Згідно свідоцтва про хворобу № 23/14, виданого 4 лютого 2011 року військово-лікарською комісією Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області, захворювання позивача пов`язане з проходженням військової служби та виконанням обов`язків військової служби.

Наказом командувача внутрішніх військ Міністерства внутрішніх справ України № 37 о/с від 26 квітня 2011 року позивач звільнений з лав внутрішніх військ Міністерства внутрішніх справ України та наказом начальника управління Східного територіального командування внутрішніх військ Міністерства внутрішніх справ України (по стройовій частині) № 198 від 15 серпня 2011 року виключений зі списків військової частини відповідно до ч. 6 п. «б» ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» у відставку за станом здоров`я.

8 жовтня 2012 року ОСОБА_1 звернувся до відповідача із заявою про визнання його інвалідом війни та про видачу посвідчення встановленого зразку. Однак, 18 жовтня 2012 року у визнанні інвалідом війни та видачі посвідчення йому було відмовлено та рекомендовано звернутися до штатної Військово-лікарської комісії Головного управління внутрішніх справ України в Донецькій області для отримання висновку про зв`язок захворювання з виконанням обов`язків військової служби по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.

На повторне звернення до відповідача із заявою про встановлення статусу інваліда війни позивач знову отримав письмову відмову з посиланням на те, що штатною військово-лікарською комісією не встановлений зв`язок захворювання з виконанням обов`язків військової служби по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, законних підстав для встановлення статусу інваліда війни немає.

Вирішуючи спір, суди першої та апеляційної інстанцій виходили з того, що позивачем надано всі необхідні документи, які підтверджують причинний зв`язок інвалідності позивача з виконанням обов`язків військової служби.

Згідно ст. 7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» до інвалідів війни, зокрема, належать інваліди з числа осіб начальницького і рядового складу органів Міністерства внутрішніх справ і органів Комітету державної безпеки колишнього Союзу РСР, Міністерства внутрішніх справ України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України та інших військових формувань, які стали інвалідами внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, одержаних під час виконання службових обов`язків, ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, ядерних аварій, ядерних випробувань, участі у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, інших уражень ядерними матеріалами.

Відповідно до п. 2.4 Інструкції по застосуванню переліку хвороб з дією іонізуючого випромінення та інших шкідливих чинників у дорослого населення, яке постраждало внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС, затвердженої наказом Міністерства охорони здоров`я України від 17 травня 1997 року № 150 (у редакції наказу Міністерства охорони здоров`я України від 14 червня 2012 року № 441), питання про причинний зв`язок захворювань, що відносяться до 4 групи Переліку хвороб, вирішується Центральною медико-експертною комісією Міністерства охорони здоров`я України та регіональними міжвідомчими експертними комісіями для всіх категорій постраждалих за наявності витягу з акта огляду медико - соціальної експертної комісії щодо стійкої втрати працездатності за Переліком хвороб, які згідно листа Центральної військо-лікарської комісії Міністерства внутрішніх справ України № 55/2-С-21 від 29 березня 2013 року, є остаточними і не потребують затвердження Центральною військово-лікарською комісією Міністерства внутрішніх справ.

Судами вірно зазначено, що встановлення причинного зв`язку інвалідності колишнім військовослужбовцям (покликаним на збори) відноситься до повноважень медико-соціальних експертних комісій відповідно до висновків штатних військово-лікарських комісій. Разом з тим, пунктом 21.32 Положення про військово-лікарську експертизу передбачено, що питання причинного зв`язку захворювань у колишніх військовослужбовців, які приймали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, мають право вирішувати Центральна та регіональні міжвідомчі експертні комісії, обласні спеціалізовані лікарські-консультативні комісії Міністерства охорони здоров`я України у формулюваннях причинного зв`язку захворювань, передбачених цим Положенням.

За таких обставин, коли за висновками Центральної медико-експертної комісії Міністерства охорони здоров`я України та Обласної медико-соціальної експертної комісії № 5 ОСОБА_1 є інвалідом 3 групи у зв`язку із захворюванням, яке пов`язане з виконанням обов`язків військової служби по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, то суд першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції, дійшов обґрунтованого висновку, що позивач має право на отримання статусу інваліда війни та відповідного посвідчення.

Згідно ч. 1 ст. 220 КАС України суд касаційної інстанції не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

За правилами ст. 224 цього Кодексу суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Доводи касаційної скарги про порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права безпідставні, спростовуються матеріалами справи та не ґрунтуються на законі.

Оскаржувані судові рішення постановлені з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а судові рішення - без змін.

Керуючись статтями 220, 220-1, 223, 224, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

у х в а л и л а :
Касаційну скаргу управління праці та соціального захисту населення Кіровської районної у м. Донецьку ради залишити без задоволення, а постанову Кіровського районного суду м. Донецька від 17 травня 2013 року та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 10 липня 2013 року без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий: Судді: В.В. Тракало Я.Л. Іваненко М.І. Мойсюк