Справа № 806/4129/14
Суддя: Майор Г.І.
Дата ухвалення: 2015-11-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Сичова О.П.
Суддя-доповідач:Майор Г.І.
УХВАЛА

іменем України

"10" листопада 2015 р. Справа № 806/4129/14

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Майора Г.І.

суддів: Одемчука Є.В.

Шевчук С.М.,

при секретарі Витрикузі В.П. ,

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_3,

від відповідача: Пухальська І.С.,

від особи, яка подала апеляційну скаргу: Пухальська І.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_5 на постанову Житомирського окружного адміністративного суду від "23" жовтня 2014 р. у справі за позовом Державної фінансової інспекці в Житомирській області до Товариства з обмеженою відповідальністю "КББ" про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 20214 року Державна фінансова інспекція в Житомирській області звернулася до Житомирського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просила стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "КББ" кошти в сумі 181815,00 грн., а саме: до Гришківецького селищного бюджету - 109089,00 грн., до Житомирського обласного бюджету - 45454,00 грн., до Бердичівського районного бюджету - 27272,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що в ході проведеної ревізії діяльності Бердичівської районної державної адміністрації Житомирської області за період з 01.01.2010 року по 01.10.2013 року (акт ревізії від 24.12.2013 року №06-07-09/086) встановлено, що згідно розпорядження голови Бердичівської районної державної адміністрації від 17.03.2008 року №146 "Про передачу земельної ділянки в оренду" та укладеного договору оренди землі від 07.05.2009 року №658, Товариство з обмеженою відповідальністю "КББ" використовує земельну ділянку із земель запасу, площею 1,65 га, для розміщення кафе, заправки паливно-мастильними матеріалами, як землі транспорту. В той же час, за кадастровою картою України вказана земельна ділянка фактично обліковується в землях сільськогосподарського призначення державної власності. Посилаючись на положення ст. 10 Закону України "Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні", позивач просив суд стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "КББ" 181815,00 грн. втрат сільськогосподарського виробництва, пов'язаних із вилученням сільськогосподарських угідь.

Постановою Житомирського окружного адміністративного суду від 23.10.2014 р. позов задоволено.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "КББ" втрати сільськогосподарського виробництва на загальну суму 181815,00 грн. в тому числі до:

- Гришківецького селищного бюджету в розмірі 109089,00 грн.;

- Житомирського обласного бюджету в розмірі 45454,00 грн.;

- Бердичівського районного бюджету в розмірі 27272,00 грн.

В порядку виконання судового рішення постанова суду першої інстанції виконана у повному обсязі

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, ОСОБА_5 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати вищевказане рішення та прийняти нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити повністю. В апеляційній скарзі відповідач посилається на незаконність, необ'єктивність та необґрунтованість оскаржуваного рішення, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що є підставою для скасування постанови суду першої інстанції.

В судовому засіданні представник ОСОБА_5 та відповідача, який приєднався до апеляційної скарги доводи апеляційної скарги підтримав у повному обсязі.

Представник позивача в засіданні суду заперечив проти доводів апеляційної скарги. Вважає, що постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, а тому просив залишити її без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Заслухавши пояснення представників сторін та особи, яка подала апеляційну скаргу, розглянувши матеріали справи, дослідивши доводи апеляційної скарги та правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального законодавства, колегія суддів уважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

З матеріалів справи убачається, що 24 грудня 2013 року за результатами ревізії фінансово-господарської діяльності Бердичівської районної державної адміністрації за період з 01.01.2010 року по 01.10.2013 року Державною фінансовою інспекцією в Житомирській області складено Акт №06-07-09/086 (далі - Акт ревізії), яким встановлено, що внаслідок порушення Товариством з обмеженою відповідальністю "КББ" та Бердичівською районною державною адміністрацією вимог ст.207 Земельного кодексу України, збитки місцевих бюджетів у вигляді ненадходження втрат сільськогосподарського призначення від Товариства з обмеженою відповідальністю "КББ" становлять 181815,00 грн., в тому числі Гришківецького селищного бюджету - 109089,00 грн., Житомирського обласного бюджету - 45454,00 грн. та Бердичівського районного бюджету - 27272,00 грн.( а.с.62-143, т.1).

На підставі акта ревізії Державною фінансовою інспекцією в Житомирській області 07.02.2014 року Голові Бердичівської районної державної адміністрації направлено вимогу №06-07-17/729, якою, зокрема, зобов'язано у відповідності до вимог чинного законодавства, вжити заходи щодо відшкодування відповідним місцевим бюджетам збитків сільськогосподарського та лісового виробництва пов'язаних з вилученням сільськогосподарських угідь на загальну суму 181815,00 грн.( а.с.37-38, т.1).

Судом встановлено, що розпорядженням голови Бердичівської районної державної адміністрації №149 від 17 березня 2003 року передано Товариству з обмеженою відповідальністю земельну ділянку на умовах оренди із земель запасу (землі транспорту) Гришковецької селищної ради, за межами населеного пункту на якій розміщене майно - кафе, заправка паливно-мастильними матеріалами, площею 0,3 га.( а.с.54, т.1).

07 травня 2008 року між Бердичівською районною державною адміністрацією (орендодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "КББ" (орендар) укладено договір оренди земельної ділянки №658, за умовами якого Орендодавець надає, а Орендар приймає земельну ділянку на умовах оренди із земель запасу Гришковецької селищної ради Бердичівського району площею 0,3 га.( а.с.51, т.1).

Також, згідно Акту ревізії, за товариством з обмеженою відповідальністю також рахується кафе "Жолудь", будівлі та споруди, які розташовані за адресою: Житомирська область, Бердичівський район, смт.Гришківці, вул.Леніна, 201, що стверджується інформаційною довідкою з Реєстру прав власності на нерухоме майно( а.с.57, т.1).

Вказані об'єкти знаходяться на земельній ділянці, площею 1,65 га, яка відповідно до листа Головного управління Держземагенства у Житомирській області від 15.09.2014 року №11-6-0.32-52365/2-14 є землею сільськогосподарського призначення( а.с.42, т.1).

Отже, Товариство з обмеженою відповідальністю використовує земельну ділянку сільськогосподарського призначення, площею 1,65 га, для цілей не пов'язаних із веденням сільського господарства

Відповідно до частин 1, 2 статті 207 Земельного кодексу України, втрати сільськогосподарського і лісогосподарського виробництва включають втрати сільськогосподарських угідь, лісових земель та чагарників, а також втрати, завдані обмеженням у землекористуванні та погіршенням якості земель. Відшкодуванню підлягають втрати сільськогосподарських угідь (ріллі, багаторічних насаджень, перелогів, сінокосів, пасовищ), лісових земель та чагарників як основного засобу виробництва в сільському і лісовому господарстві внаслідок вилучення (викупу) їх для потреб, не пов'язаних із сільськогосподарським і лісогосподарським виробництвом.

Згідно із частиною 1 статті 209 Земельного кодексу України, втрати сільськогосподарського і лісогосподарського виробництва, зумовлені вилученням сільськогосподарських угідь, лісових земель та чагарників, підлягають відшкодуванню і зараховуються до відповідних бюджетів у порядку, визначеному Бюджетним кодексом України.

Відповідно до пункту 4 частини 2 статті 69 Бюджетного кодексу України, до надходжень спеціального фонду місцевих бюджетів належать: кошти від відшкодування втрат сільськогосподарського і лісогосподарського виробництва, що зараховуються у розмірі: 100 відсотків - до бюджетів міст Києва та Севастополя, 25 відсотків - до бюджету Автономної Республіки Крим та обласних бюджетів, 75 відсотків - до бюджетів міст республіканського Автономної Республіки Крим та обласного значення, 15 відсотків - до районних бюджетів, 60 відсотків - до бюджетів міст районного значення, селищ і сіл.

Частиною 5 статті 207 Земельного кодексу України встановлено, що втрати сільськогосподарського та лісогосподарського виробництва визначаються у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 17.11.97 р. N 1279 "Про розміри та Порядок визначення втрат сільськогосподарського і лісогосподарського виробництва, які підлягають відшкодуванню" (зі змінами і доповненнями) регулюється порядок визначення втрат, які розраховуються на основі затверджених нормативів.

Пунктом 4 вказаного Порядку передбачено, що відшкодування втрат сільськогосподарського та лісогосподарського виробництва, спричинених вилученням сільськогосподарських і лісових угідь для цілей не пов'язаних із веденням сільського і лісового господарства, провадиться юридичними і фізичними особами в двомісячний термін після затвердження в установленому порядку проекту відведення їм земельних ділянок, а у випадках поетапного освоєння відведених угідь для добування корисних копалин відкритим способом - у міру їх фактичного надання.

Втрати сільськогосподарського виробництва, спричинені вилученням сільськогосподарських угідь для цілей не пов'язаних із веденням сільського господарства, які необхідно відшкодувати Товариству з обмеженою відповідальністю "КББ" становлять 181815,00 грн., що стверджується попереднім розрахунком ДП "Житомирський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою", проведеним у відповідності із Постановою Кабінету Міністрів України від 17.11.97 р. N 1279 "Про розміри та Порядок визначення втрат сільськогосподарського і лісогосподарського виробництва, які підлягають відшкодуванню" (а.с.12-14, т.1).

На час розгляду справи судом першої інстанції визначена сума втрат відповідачем не була відшкодована, внаслідок чого виникла заборгованість перед місцевими бюджетами в сумі 181815,00 грн.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із ст.2 Закону України "Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні" головними завданнями органу державного фінансового контролю є: здійснення державного фінансового контролю за використанням і збереженням державних фінансових ресурсів, необоротних та інших активів, правильністю визначення потреби в бюджетних коштах та взяттям зобов'язань, ефективним використанням коштів і майна, станом і достовірністю бухгалтерського обліку і фінансової звітності у міністерствах та інших органах виконавчої влади, державних фондах, фондах загальнообов'язкового державного соціального страхування, бюджетних установах і суб'єктах господарювання державного сектору економіки, а також на підприємствах, в установах та організаціях, які отримують (отримували у періоді, який перевіряється) кошти з бюджетів усіх рівнів, державних фондів та фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування або використовують (використовували у періоді, який перевіряється) державне чи комунальне майно (далі - підконтрольні установи), за дотриманням законодавства на всіх стадіях бюджетного процесу щодо державного і місцевих бюджетів, дотриманням законодавства про державні закупівлі, діяльністю суб'єктів господарської діяльності незалежно від форми власності, які не віднесені законодавством до підконтрольних установ, за рішенням суду, винесеним на підставі подання прокурора або слідчого для забезпечення розслідування кримінальної справи.

Державний фінансовий контроль забезпечується органом державного фінансового контролю через проведення державного фінансового аудиту, перевірки державних закупівель та інспектування.

Порядок проведення органом державного фінансового контролю державного фінансового аудиту, інспектування та перевірок державних закупівель установлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пункту 8 статті 10 Закону України "Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні" органу державного фінансового контролю надається право порушувати перед відповідними державними органами питання про визнання недійсними договорів, укладених із порушенням законодавства, у судовому порядку стягувати у дохід держави кошти, отримані підконтрольними установами за незаконними договорами, без установлених законом підстав та з порушенням законодавства.

Згідно з пунктом 10 статті 10 Закону України "Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні" органу державного фінансового контролю надається право звертатися до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог щодо усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів.

Відповідно до пункту 6 Положення про Державну фінансову інспекцію України, затвердженим Указом Президента України від 23.04.2011 № 499/2011 Держфінінспекція має право в установленому порядку, зокрема: пред'являти керівникам та іншим особам підприємств, установ та організацій, що контролюються, обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства (підпункт 15); у судовому порядку стягувати у дохід держави кошти, отримані підконтрольними установами за незаконними договорами, без установлених законом підстав та з порушенням законодавства (підпункт 18); при виявленні збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, визначати їх розмір згідно з методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України (підпункт 21).

Відповідно до ст. 117 Бюджетного Кодексу України, за порушення бюджетного законодавства до учасників бюджетного процесу можуть застосовуватися такі заходи впливу:

1) попередження про неналежне виконання бюджетного законодавства з вимогою щодо усунення порушення бюджетного законодавства - застосовується в усіх випадках виявлення порушень бюджетного законодавства.

2) зупинення операцій з бюджетними коштами;

3) призупинення бюджетних асигнувань;

4) зменшення бюджетних асигнувань - застосовується за порушення бюджетного законодавства, визначені пунктом 24 (стосовно розпорядників бюджетних коштів), пунктом 29 та пунктом 38 частини першої статті 116 цього Кодексу.

5) повернення бюджетних коштів до відповідного бюджету - застосовується за порушення бюджетного законодавства, визначене пунктом 24 (щодо субвенцій та коштів, наданих одержувачам бюджетних коштів) частини першої статті 116 цього Кодексу, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України;

6) зупинення дії рішення про місцевий бюджет - застосовується за порушення бюджетного законодавства, визначене пунктом 7 частини першої статті 116 цього Кодексу, у порядку, встановленому статтею 122 цього Кодексу;

7) безспірне вилучення коштів з місцевих бюджетів - застосовується за порушення бюджетного законодавства, визначене пунктом 28 частини першої статті 116 цього Кодексу.

8) інші заходи впливу, які можуть бути визначені законом про Державний бюджет України, - застосовуються за порушення бюджетного законодавства згідно із таким законом.

З наведеного слідує, що позивач наділений повноваженнями щодо контролю за своєчасним відшкодуванням втрат сільськогосподарського виробництва, так як зазначені втрати направляються до бюджетів різних рівнів, які безпосередньо задіяні в бюджетному процесі.

Стосовно ж посилання відповідача на те, що п.3 вимоги позивача від 04.02.2014 року скасовано постановою Житомирського окружного адміністративного суду від 16.09.2014 року в адміністративній справі 806/99914, то при винесенні названого рішення, судом у названій справі не досліджувались правильність визначення збитків - втрат сільськогосоподарсткого виробництва, пов'язаних із вилученням сільськогосподарських угідь.

Окрім того, скасування обумовленого пункту вимог не позбавляє позивача права на звернення до суду з позовом про стягнення, а відповідача відповідно не звільняє від обов'язку щодо відшкодування втрат сільськогосподарського виробництва до відповідних місцевих бюджетів..

Відтак, обумовлене рішення суду не може бути підставою для звільнення відповідача від відповідальності.

Зважаючи на те, що збитки стягуються у судовому порядку за позовом органу державного фінансового контролю, правильність їх обчислення перевіряє суд, який розглядає цей позов, а не позов підконтрольної установи про визнання вимоги протиправною.

Аналогічна правова позиція щодо застосування зазначених норм матеріального права вже була висловлена колегією суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України у постановах від 15 квітня та 13 травня 2014 року (справи №№ 21-40а14, 21-89а14 відповідно).

Відповідно до статті 244-2 Кодексу адміністративного судочинства України рішення Верховного Суду України, прийняте за результатами розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначені норми права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність з рішенням Верховного Суду України.

Твердження апелянта про те, що рішенням суду першої інстанції порушено право власності ОСОБА_5 на його земельну ділянку площею 1,65 га є безпідставним, оскільки вказана земельна ділянка не була предметом спору та судом не встановлено право користування ТОВ "КББ" вказаною земельною ділянкою. Крім того, стягнення з ТОВ "КББ" втрат сільськогосоподарського виробництва на користь відповідних місцевих бюджетів не порушує права та інтереси апелянта та не породжує для нього будь-яких обов'язків.

Відповідно до статті 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не спростовують законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції. Постанова суду першої інстанції прийнята з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів уважає, що постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, відповідає матеріалам справи та чинному законодавству, а підстави для задоволення апеляційної скарги ОСОБА_5, до якої приєдналося Товариство з обмеженою відповідальністю "КББ" відсутні.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 залишити без задоволення, а постанову Житомирського окружного адміністративного суду від "23" жовтня 2014 р. без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання її в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Г.І. Майор

судді: Є.В.Одемчук

С.М. Шевчук

Повний текст cудового рішення виготовлено "11" листопада 2015 р.

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу/позивачам: Державна фінансова інспекція в Житомирській області м-н С.П.Корольова,12,м.Житомир,10014

3- відповідачу/відповідачам: Товариство з обмеженою відповідальністю "КББ" вул.Леніна,195,смт.Гришківці,Бердичівський район, Житомирська область,13337

4-ОСОБА_5. АДРЕСА_2

5-представник відповідача Пухальська І.С. АДРЕСА_1

- ,