Справа № 820/6590/15
Суддя: Тітов О.М.
Дата ухвалення: 2015-11-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

05 листопада 2015 р. № 820/6590/15

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді - Тітова О.М., розглянувши в порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Держземагенства у Харківському районі Харківської області про зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовною заявою, в якій просить суд зобов'язати Управління Держземагенства у Харківському районі Харківської області виконати вимоги Закону України "Про доступ до публічної інформації", надати інформацію на інформаційний запит громадянина ОСОБА_2 від 15.05.15р.

В обґрунтування позову позивач зазначив, що Відповідач своїми діями порушив, щодо не надання інформації Позивачу, вимоги Закону України «Про доступ до публічної інформації» статті 1; 3; 5; 13; 14; 15; 20; 22; 23; 24, також вимоги «Положення про управління Держземагенства у Харківському районі Харківської області вимоги Конституції України, ч. 2, статті 19.

В судове засідання позивач не прибув, надав суду клопотання в якому просив розглядати справу без своєї участі в порядку письмового провадження.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 23.07.2015 року визнано обовязковою особисту участь у судовому засіданні відповідача, Управління Держземагенства у Харківському районі Харківської області.

В судове засідання відповідач свого уповноваженого представника не направив, клопотань про розгляд справи за відсутності Управління Держземагенства у Харківському районі Харківської області суду не надавав.

Відповідно до ч. 6 ст. 128 КАС України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Відповідно до ч. 1 ст. 41 Кодексу адміністративного судочинства України у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд встановив наступне.

ОСОБА_1, 15.05.2015 року звернувся до заступника начальника Управління Держземагенства у Харківському районі Харківській області з запитом на інформацію відповідно до Закону України «Про доступ до публічної інформації» (а.с. 5).

Листом від 21.05.2015 року вих. №2211 ОСОБА_1, повідомлено про те, що запитувана інформація не є публічною інформацією в розумінні ст. 1 Закону України «Про доступ до публічної інформації» (а.с.6).

Позивач, 09.06.2015 року звернувся до заступника начальника Управління Держземагенства у Харківському районі Харківській області з запитом на інформацію відповідно до Закону України «Про доступ до публічної інформації» (а.с.7).

Як підтверджено матеріалами справи, вищезазначений запит було вручено уповноваженій особі Управління Держземагенства у Харківському районі Харківській області, що підтверджується копією рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с.7 зворотня сторона).

Відповідно до ч.1 ст. 20 Закону України "Про доступ до публічної інформації" від 13.01.2011р. № 2939-VI розпорядник інформації має надати відповідь на запит на інформацію не пізніше п'яти робочих днів з дня отримання запиту.

Разом з письмовими запереченнями на адміністративний позов, відповідачем до матеріалів справи було надано відповідь на запит ОСОБА_1, від 09.06.2015 року №3328/1.

Суд зазначає, що відповідно до ч.1 ст.69 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Будь яких доказів надіслання на адресу ОСОБА_1 відповіді на запит від 09.06.2015 року №3328/1, відповідачем суду не надано, а тому і не дотримано вимоги ч.1 ст. 20 Закону України "Про доступ до публічної інформації".

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Порядок здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, що знаходиться у володінні суб'єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом, та інформації, що становить суспільний інтерес, регламентується Законом України "Про доступ до публічної інформації", метою якого є забезпечення прозорості та відкритості суб'єктів владних повноважень і створення механізмів реалізації права кожного на доступ до публічної інформації.

Право на доступ до публічної інформації гарантується, зокрема, обов'язком розпорядників інформації надавати та оприлюднювати інформацію, крім випадків, передбачених законом (п.1 ч.1 ст. 3 Закон № 2939-VI).

Доступ до інформації забезпечується шляхом, зокрема, надання інформації за запитами на інформацію.

Статтею 12 Законом України "Про доступ до публічної інформації" суб'єктами відносин у сфері доступу до публічної інформації визначено: 1) запитувачів інформації - фізичні, юридичні особи, об'єднання громадян без статусу юридичної особи, крім суб'єктів владних повноважень; 2) розпорядників інформації - суб'єкти, визначені у статті 13 цього Закону та 3) структурній підрозділи або відповідальні особи з питань запитів на інформацію розпорядників інформації.

За приписами п. 1 ч. 1 ст. 13 Закону № 2939-VI розпорядниками інформації для цілей цього Закону визнаються, зокрема, суб'єкти владних повноважень - органи державної влади, інші державні органи, органи місцевого самоврядування, органи влади Автономної Республіки Крим, інші суб'єкти, що здійснюють владні управлінські функції відповідно до законодавства та рішення яких є обов'язковими для виконання.

Відповідно до пунктів 5.4. 5.6. Положення про головне управління Держземагентсва у Харківській області, управління Держземагентсва у Харківській області: організовує розгляд звернень громадян, юридичних осіб, органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування та надає роз'яснення з питань, що належать до його компетенції, виявляє та усуває причини, що призводять до подання громадянами скарг; забезпечує доступ до публічної інформації, що перебуває у його володінні; забезпечує у межах своїх повноважень реалізацію державної політики стосовно захисту інформації з обмеженим доступом.

Таким чином, відповідач, в розумінні Закону України "Про доступ до публічної інформації", є розпорядником інформації, на якого покладено обов'язок надавати достовірну, точну та повну інформацію, а також у разі потреби перевіряти правильність та об'єктивність наданої інформації відповідно до пункту 6 статті 14 цього Закону.

Частиною 1 ст. 22 Законом України "Про доступ до публічної інформації" № 2939-VI визначено, що розпорядник інформації має право відмовити в задоволенні запиту в таких випадках: 1) розпорядник інформації не володіє і не зобов'язаний відповідно до його компетенції, передбаченої законодавством, володіти інформацією, щодо якої зроблено запит; 2) інформація, що запитується, належить до категорії інформації з обмеженим доступом відповідно до частини другої статті 6 цього Закону; 3) особа, яка подала запит на інформацію, не оплатила передбачені статтею 21 цього Закону фактичні витрати, пов'язані з копіюванням або друком; 4) не дотримано вимог до запиту на інформацію, передбачених частиною п'ятою статті 19 цього Закону.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 22 Законом України "Про доступ до публічної інформації" розпорядник інформації має право відмовити в задоволенні запиту, якщо розпорядник інформації не володіє і не зобов'язаний відповідно до його компетенції, передбаченої законодавством, володіти інформацією, щодо якої зроблено запит.

Крім того, суд вважає за необхідне зауважити на те, що визначення поняття "публічна інформація" наведено у статті 1 Закону України "Про доступ до публічної інформації".

Так, відповідно до частини першої цієї статті публічна інформація це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб'єктами владних повноважень своїх обов'язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб'єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом.

За цим визначенням можна відокремити такі ознаки публічної інформації:

1) готовий продукт інформації, який отриманий або створений лише в процесі виконання суб'єктами владних повноважень своїх обов'язків, передбачених чинним законодавством;

2) заздалегідь відображена або задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація;

3) така інформація знаходиться у володінні суб'єктів владних повноважень або інших розпорядників публічної інформації;

4) інформація не може бути публічною, якщо створена суб'єктом владних повноважень не під час виконання суб'єктами владних повноважень своїх обов'язків;

5) інформація не може бути публічною, якщо створена не суб'єктом владних повноважень.

У разі відсутності перелічених ознак в інформації, така інформація не належить до публічної.

З огляду на викладене, визначальним для публічної інформації є те, щоб вона була заздалегідь готовим, зафіксованим продуктом, отриманим або створеним лише суб'єктом владних повноважень у процесі виконання своїх обов'язків.

Отже, важливою ознакою публічної інформації визначено її попередню фіксацію. Закон України "Про доступ до публічної інформації" регулює відносини щодо допуску до інформації, яка вже існує, і не вимагає у відповідь на запит створювати певну інформацію.

З огляду на викладене, в даному випадку запитувана позивачем інформація це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб'єктами владних повноважень своїх обов'язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб'єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації.

Таким чином, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, оскільки відмова відповідача у ненаданні запитуваної інформації є необґрунтованою.

Відповідно до ч.1 ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.69 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Статтею 86 КАС України передбачено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні (ч.1 ст.86); ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили (ч.2 ст.86); суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності (ч.3 ст.86).

Згідно з ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Таким чином, із врахуванням вищевикладених обставин, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійсненні нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 160,161,162,163 КАС України, суд , -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління Держземагенства у Харківському районі Харківської області про зобов'язання вчинити певні дії - задовольнити.

Зобов'язати Управління Держземагенства у Харківському районі Харківської області виконати вимоги Закону України "Про доступ до публічної інформації", надати інформацію на інформаційний запит громадянина ОСОБА_1 від 15.05.15р.

Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 (Харківська область, м. Люботин, вул. Гиївська, 2) витрати зі сплати судового збору у розмірі 73.08 (сімдесят три) грн. 30 коп.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення протягом десяти днів з дня її проголошення, у разі застосування судом частини третьої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного проваджені або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя Тітов О.М.