Справа № 2а-10120/10/2070
Суддя: Мойсюк М.І.
Дата ухвалення: 2015-11-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 листопада 2015 року м. Київ К/800/45354/14

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

Іваненко Я.Л., Мойсюка М.І., Тракало В.В.,

розглянувши в письмовому провадженні касаційну скаргу ОСОБА_4 на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 2 червня 2014 року і ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 29 липня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_4 до Управління державної пенітенціарної служби України в Харківській області про визнання звільнення незаконним та зобов'язання вчинити певні дії,-

у с т а н о в и л а :

У серпні 2010 року ОСОБА_4 звернувся з позовом до Управління державної пенітенціарної служби України в Харківській області, в якому просив визнати незаконним і скасувати наказ № 86 о/с від 9 серпня 2010 року про звільнення, зобов'язати відповідача звільнити його за підпунктом "г" пункту 64 Положення про проходження служби рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №114 від 29 липня 1991 року (далі - Положення), з 20 лютого 2008 року (у зв'язку із скороченням штатів), а також внести зміни до наказу про звільнення дані щодо вислуги служби та видати належним чином оформлену трудову книжку.

Справа судами розглядалася неодноразово.

Оскаржуваною постановою Харківського окружного адміністративного суду від 2 червня 2014 року, залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 29 липня 2014 року у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального і порушення норм процесуального права, просить рішення судів скасувати та ухвалити нове про задоволення позову.

Касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до частини 1 статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Відповідно до частини 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Судами встановлено і це вбачається з матеріалів справи, 9 серпня 2010 року відповідач видав спірний наказ № 86 о/с, яким позивача звільнив з посади оперуповноваженого оперативного відділу Харківського слідчого ізолятору Державного департаменту України з питань виконання покарань в Харківській області, з 19 травня 2006 року за підпунктом "з" пункту 64 Положення (у зв'язку з переходом на роботу в інші міністерства, відомства). Вислуга років на день звільнення складала 7 років, 1 місяць, 22 дні у календарному обчисленні і 9 років, 6 місяців, 9 днів - у пільговому обчисленні.

Наказом Голови Харківського окружного адміністративного суду від 20 серпня 2008 року № 04-03/16 ОСОБА_4 призначено на посаду помічника судді цього суду з 21 лютого 2008 року, останнім прийнята присяга державного службовця.

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 14 грудня 2009 року у справі № 2а-42623/09/2070 за позовом ОСОБА_4 до Управління Державного департаменту України з питань виконання покарань в Харківській області про визнання звільнення незаконним, скасування наказу, стягнення матеріальних та моральних збитків, зобов'язання вчинити певні дії визнано незаконним звільнення позивача в порядку підпункту "є" пункту 64 Положення, скасовано наказ відповідача від 15 жовтня 2009 року № 133 о/с.

9 серпня 2010 року відповідач на виконання вказаного рішення суду, видав наказ № 86 о/с, яким позивача звільнив з посади оперуповноваженого оперативного відділу Харківського слідчого ізолятору Державного департаменту України з питань виконання покарань в Харківській області з 19 травня 2006 року за підпунктом "з" пункту 64 Положення (у зв'язку з переходом на роботу в інші міністерства, відомства).

Проте, постановою Харківського окружного адміністративного суду від 12 жовтня 2010 року скасовано наказ відповідача № 86 о/с від 9 серпня 2010 року про звільнення ОСОБА_4

На виконання рішення суду, наказом відповідача № 8 о/с від 21 січня 2011 року скасовано спірний наказ від 9 серпня 2010 року № 86 о/с, в частині звільнення позивача та визначена підстава звільнення останнього підпункт "ж" пункту 64 Положення (за власним бажанням), з 15 серпня 2006 року.

Підставою для звільнення позивача, як зазначено у вказаному наказі були ухвала Вищого адміністративного суду України від 11 вересня 2008 року, постанова Харківського апеляційного адміністративного суду від 1 жовтня 2009 року у справі № 2-а-9875/08/2070.

Таким чином, відповідачем фактично внесені зміни до наказу від 15 травня 2006 року № 33 о/с, в частині звільнення ОСОБА_4, та змінено дату звільнення з 19 травня 2006 року на 15 серпня 2006 року, тобто з урахуванням тримісячного строку з дати звернення останнього з рапортом про звільнення за власним бажанням.

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 12 травня 2011 року у справі № 2-а-1348/11/2070, залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 26 жовтня 2011 року та ухвалою Вищого адміністративного суду від 10 жовтня 2013 року, ОСОБА_4 було відмовлено в задоволенні позову щодо визнання незаконним звільнення 21 січня 2011 року Управлінням Державного департаменту України з питань виконання покарань в Харківській області згідно наказу № 8 о/с від 21 січня 2011 року.

Відповідно до частини 1 статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Суди дійшли правильного висновку, що у зв'язку із постановленням рішення суду в іншій справі, яке набрало законної сили з приводу спірних правовідносин між ОСОБА_4 та Управлінням Державної пенітенціарної служби України у Харківській області, в частині зобов'язання відповідача внести до наказу про звільнення зміни, в тому числі щодо вислуги років служби (календарному та пільгову) і видачі трудової книжки правових підстав для задоволення позову не було.

Рішення судів першої та апеляційної інстанцій відповідають дійсним обставинам справи та нормам матеріального і процесуального права, доводи касаційної скарги їх висновків не спростовують, такі грунтуються на помилковому трактуванні правових норм, а тому підстав для скасування оскаржуваних судових рішень колегія суддів не вбачає.

За правилами частини першої статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України, суд касаційної інстанцій залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Не може бути скасовано правильне і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Керуючись статтями 223, 224, 231 Кодексу адміністративного судочинства України колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення, а постанову Харківського окружного адміністративного суду від 2 червня 2014 року і ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 29 липня 2014 року - без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Я.Л. Іваненко

М.І. Мойсюк

В.В. Тракало