Справа № 2а-9515/11
Суддя: Капустинський М.М.
Дата ухвалення: 2012-09-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_______________________________________________
_______________________________________________________________________________

Головуючий у 1-й інстанції: Діонісьева Н.М.
Суддя-доповідач:ОСОБА_1
ПОСТАНОВА

іменем України

"18" вересня 2012 р. Справа № 2а-9515/11

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Капустинського М.М.

суддів: Євпак В.В.

ОСОБА_2,

розглянувши в письмовому провадженні апеляційну скаргу ОСОБА_3 Пенсійного фонду України в м.Рівне Рівненської області на постанову Рівненського міського суду Рівненської області від "02" лютого 2012 р. у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 Пенсійного фонду України в м.Рівне Рівненської області про визнання бездіяльності протиправною і зобов'язання вчинити дії ,

ВСТАНОВИВ:

31.10.2011р. ОСОБА_4 звернулась з адміністративним позовом до ОСОБА_3 Пенсійного фонду України в м.Рівне Рівненської області про визнання дій неправомірними та зобов'язання провести перерахунок та виплату підвищення до пенсії як дитині війни.

Постановою Рівненського міського суду Рівненської області від 02 лютого 2011 року позов задоволено. Визнано протиправною бездіяльність ОСОБА_3 Пенсійного фонду України в м.Рівне Рівненської області в частині не нарахування підвищення до пенсії, передбаченого ст.6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни".

Зобов'язано ОСОБА_3 Пенсійного фонду України в м.Рівне Рівненської області здійснити перерахунок пенсії на користь ОСОБА_4 з підвищенням її на 30% мінімальної пенсії за віком, згідно ст.6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни", встановленого ч.1 ст. 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" та провести відповідні виплати починаючи з 11 травня 2011року по 31 жовтня 2011року, з урахуванням проведених раніше виплат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 Пенсійного фонду України в м.Рівне Рівненської області просить постанову суду скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

Розглянувши справу та перевіривши законність і обґрунтованість постанови суду першої інстанції в межах, передбачених статті 195 КАС України, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком.

Судом встановлено, що позивач є дитиною війни в розумінні ст. 1 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" і відповідно до ст. 6 цього ж Закону має право на державну соціальну підтримку у вигляді підвищення до пенсії в розмірі 30 % від мінімальної пенсії за віком.

Згідно з частиною 1 статті 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.03р. - мінімальний розмір пенсії за віком за наявності у чоловіків 25, а у жінок - 20 років страхового стажу встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом.

З матеріалів справи вбачається, що нарахування коштів проводилось у розмірах, встановлених пунктом 8 постанови КМ України від 28.05.2008р. № 530 "Деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян".

Державні соціальні гарантії дітям війни встановлені Законом України "Про соціальний захист дітей війни" та не можуть бути обмежені іншими нормативно-правовими актами.

Частиною 3 статті 22 Конституції України передбачено, що при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Відповідно до статті 8 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

З огляду на викладене, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про те, що права позивача порушені та підлягають відновленню.

Доводи апеляційної скарги про те, що Пенсійний фонд не може проводити виплату спірних сум, оскільки такі кошти є бюджетними, та їх не вистачає на фінансування видатків, передбачених статтею 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни", а кошти Пенсійного фонду України не включаються до складу Державного бюджету України, є необґрунтованими.

Відповідно до Положення "Про Пенсійний фонд України", затвердженого Указом Президента України № 121/2001 від 01.03.2001 року, саме на територіальні управління Пенсійного фонду України покладені такі функції і питання фінансування цих видатків не є предметом цього спору.

Проте, приймаючи рішення про задоволення позову в частині щодо періоду з 23.07.2011 року по 18.08.2011 року, суд залишив поза увагою внесені зміни у законодавство, що регулює спірні правовідносини.

Так, згідно із п.4 Прикінцевих положень Закону України "Про Державний бюджет України на 2011 рік" (від 23.12.2010 року №2857-VI) у 2011 році положення статті 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявного фінансового ресурсу бюджету Пенсійного фонду України на 2011 рік.

Відповідно до п.6 Постанови Кабінету Міністрів України від 06.07.2011 року №745 "Про встановлення деяких розмірів виплат, що фінансуються за рахунок коштів державного бюджету", що набрала законної сили 23.07.2011 року, дітям війни (крім тих, на яких поширюється дія Законів України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" та "Про жертви нацистських переслідувань") до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, підвищення проводиться у розмірі 49,80 гривні.

Рішенням Конституційного Суду України від 26.12.2011 року пункт 4 розділу VII "Прикінцеві положення" Закону України "Про Державний бюджет України на 2011 рік" від 23.12.2010 року №2857-VI визнано таким, що відповідає Конституції України (є конституційним). Тобто, починаючи з 23.07.2011 року, підвищення до пенсії як дитині війни проводиться у розмірах, визначених постановою КМУ від 06.07.2011 року № 745.

З урахуванням вищенаведеного, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції безпідставно задоволено позовні вимоги за період з 23.07.2011р. по 18.08.2011р., тому постанова суду в цій частині підлягає скасуванню. У решті судове рішення слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. п.10 ст. 183-2, 195, 197, 202, 207 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 Пенсійного фонду України в м.Рівне Рівненської області районі задовольнити частково.

Скасувати постанову ОСОБА_3 Пенсійного фонду України в м.Рівне Рівненської області районі від 31.10.2011 року в частині визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання управління Пенсійного фонду України в м.Рівне Рівненської області здійснити ОСОБА_4 перерахунок та виплату невиплаченої надбавки до пенсії як дитині війни в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком в період з 11.05.2011 року по 22.07.2011 року відповідно до ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни", ч.1 ст. 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" за виключенням суми фактично проведених виплат.

У решті - постанову залишити без змін.

Постанова набирає чинності з моменту її постановлення і оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя М.М. Капустинський

судді: ОСОБА_5 ОСОБА_2

Роздруковано та надіслано:

1- в справу

2 - позивачу ОСОБА_4 АДРЕСА_1,33027

3- відповідачу ОСОБА_3 Пенсійного фонду України в м.Рівне Рівненської області вул.Відінська,41,м.Рівне,33018