Справа № 2-а-74/2010
Суддя: Бобровський І. М.
Дата ухвалення: 2010-03-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Южноукраїнський міський суд Миколаївської області
Справа № 2А- 74 /2010 р.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2010 року Южноукраїнський міський суд Миколаївської області

у складі: головуючого - судді Бобровського І.М.

при секретарі - Плохотнюк М.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Южноукраїнськ Миколаївської області справу в порядку адміністративного судочинства за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м. Южноукраїнськ Миколаївської області про поновлення пропущеного строку для звернення до Адміністративного суду та стягнення недоплаченої щомісячної державної соціальної допомоги "Дітям війни" за період з 01.01.2008 року до 31.12.2008 року,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою до Управління Пенсійного фонду України в м. Южноукраїнську про поновлення пропущеного строку для звернення до Адміністративного суду та стягнення недоплаченої щомісячної державної соціальної допомоги "Дітям війни" за період, з 01.01.2008.року до 31.12.2008 року.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що відповідно до Закону України №2195 від 18 листопада 2004 року «Про соціальний захист дітей війни» є дитиною війни. Згідно зі ст. 6 зазначеного Закону з першого січня 2006 року їй повинна виплачуватися щомісячна соціальна допомога у розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком. У 2006 -2007 роках їй така допомога не виплачується. Верховна Рада України своїм Законом України № 3235 від 20.12.2005 року «Про державний бюджет України на 2006 рік», ст. 77 та ст. 110 Закону України № 489 від 19.12.2006 року «Про державний бюджет України на 2007 рік» ст. 71, пункт 12 призупинила дію статті 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни».Однак Конституційний Суд України своїм рішенням № 6- рп /2007 від 9 липня 2007 року по справі № 1-29 /2007 року, керуючись статтями 45,51,61,63,65, Закону України «Про Конституційний Суд України», вирішив пункт, визнати таким, що не відповідає Конституції України і є неконституційним положення Закону України «Про державний бюджет України на 2007 рік», пунк 12 статті 71, яким зупинено дію статті 6 Закону України № 2195 від 18 листопада 2004 року «про соціальний захист дітей війни», пункт 3 положення статті 71 Закону України «про державний бюджет України на 2007 рік» № 489 від 19.12.2006 року визнані неконституційними. Таким чином, зважаючи на вищевикладене, несплата мені соціальної допомоги, передбаченої статтею 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», є протиправною і такою, що суперечить Конституції та законам України. Згідно з Законом України «Про Державний бюджет на 2008 рік» прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, становить з 1 січня 470 гривень, з 1 квітня -481 гривень, з 1 липня -482 гривень, з 1 жовтня -498 гривень. Таким чином, сума невиплаченої соціальної допомоги за 2008 рік становить 1737 гривень 90 копійок. Про порушення своїх прав дізналася лише після висвітлення зазначених подій засобами масової інформації у листопаді 2007 року.

Позивачка в судовому засіданні позов підтримала та просила суд, відновити пропущений строк для звернення до суду за захистом порушених прав, свобод та інтересів, визнати дії Управління Пенсійного фонду України в м. Южноукраїнську неправомірними, стягнути з відповідача на її користь недоплачене, як дитині війни, щомісячну грошову допомогу у вигляді підвищення до пенсії за період з 01.01.2008 року по 31.12.2008 року в сумі 1737 гривні 90 копійок.

Відповідач в судове засідання не з'явився, але направив до суду заперечення, відповідно до якого, позов ОСОБА_1 не визнали посилаючись на те, що дію ст. 6 Закону України № 2195 було зупинено на 2007 рік, на підставі ст. 111 Закону України від 19.12.2006 року № 489-5 «Про Державний бюджет України на 2007 рік». Статтею 41 Закону України «Про Державний бюджет України на рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» № 107- 6 від 28.12,2007 року (вступає в силу з 01.01.2008 року) внесено зміни до ЗУ «Про соціальний захист дітей війни», а саме: текс статті 6 викладено в такій редакції «Дітям війни (крім тих, на яких поширюється дія ЗУ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії виплачується підвищення у розмірі надбавки, встановленої для учасників війни (10% від прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність).Крім того, Конституційний Суд України у своєму рішенні від 19.05.2009 року -у /2009 справа 2-25/2009 дійшов висновку, що у частині третій ст. 28 Закону № 1058 закладено однозначну вимогу щодо застосування мінімального розміру пенсії за віком, встановленого у абзаці першому частини першої цієї статті, - виключно для визначення розмірів пенсії, призначених згідно з цим Законом. Непоширення мінімального розміру пенсії за віком, установленого у абзаці першому частини першої цієї статті - 28 Закону № 1058 , на правовідносини, що виникають на підставі інших законів, крім цього Закону, дає підстави стверджувати про наявність прогалин у законодавстві чому регулюванні виплати дітям війни, передбаченої у статті 6 Закону України № 2195. Ця прогалина полягає у відсутності механізму вирахування мінімальної пенсії за віком, на 30 відсотків якої мають підвищуватися дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії. Заповнення прогалин має здійснюватися законодавцем, а тому вирішення цього питання не належить до повноважень суду, В статті 7 Закону № 2195 зазначено, що фінансове забезпечення державних соціальних гарантій, передбачених цим Законом, здійснюється тільки за рахунок коштів Державного бюджету України, до якого кошти Пенсійного фонду України не включаються. Вважає, що підстав для поновлення пропущеного позивачем строку для звернення до суду за захистом своїх прав немає та просить відмовити в задоволенні його позову, а справу розглядати за їх відсутності.

Суд дослідивши матеріали справи вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають частковому задоволенню за наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що відповідно до ст. 1 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» №2195-ІУ від 18 листопада 2004 року, позивачка ОСОБА_1 має статус дитини війни, а тому, згідно ч. З ст. 72 КАС України, ця обставина не підлягає доказуванню в суді.

Виходячи з того, що позивачка є дитиною війни в розумінні Закону України «Про соціальний захист дітей війни», суд вважає, що на нього повністю розповсюджується всі пільги та соціальні гарантії, передбачені Законом України «Про соціальний захист дітей війни», в тому числі й право на підвищення пенсії на ЗО відсотків мінімальної пенсії за віком, як передбачено ст. 6 зазначеного Закону.

Мінімальний розмір пенсії за віком, встановлений ч. 1 ст. 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне страхування" від 09 липня 2003 року і дорівнює прожитковому мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Відповідно до пп. 2 п.41 розділу 2 Закону України «Про Державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» змінено та викладено у наступній редакції : «Дітям війни (крім тих, на яких поширюється дія Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту») до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується підвищення у розмірі надбавки, встановленої для учасників війни. Рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 року № 10-рп/2008 року, вище вказані зміни визнані такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними ), а тому пенсійний орган мав діяти відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни».

Відповідно Закону України "Про державний бюджет України на 2008 рік" від 28.12.2007 року, прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність затверджено: з 1 січня - 470 грн., з 1 квітня - 481 грн., з 1 липня - 482 грн., 1 жовтня - 498 грн..

Тобто, фактична різниця недорахованої і невиплаченої пенсії позивачу, починаючи з 1 квітня 2008 року складає 144,30 грн., на місяць (підлягає до виплати з 22 травня 2008 року), починаючи з 1 липня 2008 року -144, 60 гри., на місяць (підлягає до виплати до 30 вересня 2008 року).

Доводи відповідача про невизначеність законодавства з питання, яким саме органом (Пенсійним фондом або іншим органом), за рахунок яких коштів і джерел та в якому процедурному порядку здійснюється призначення і виплата підвищення до пенсії дітям війни, суд вважає необгрунтованими, оскільки Пенсійний фонд України діє у відповідності до Положення «Про Пенсійний фонд України» і здійснює свої повноваження на підставі п. 15 зазначеного положення через створені в установленому порядку територіальні управління. Відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», рішення щодо призначення, донарахування, перерахунок пенсії приймаються територіальними органами Пенсійного фонду України за місцем проживання пенсіонерів.

Суд не бере до уваги посилання відповідача в запереченні на те, що поняття «мінімальна пенсія за віком», про яке йдеться в ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», застосовується виключно для визначення пенсій, що призначаються лише за цим Законом і не стосується «дітей війни» відповідно до ст. 6 Закону, оскільки вони є безпідставними та необгрунтованими. Положення ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» не є перешкодою для застосування даної величини (мінімального розміру пенсії за віком) до обрахування інших пенсій чи доплат пов'язаних з мінімальною пенсією за віком, оскільки чинним законодавством не встановлено іншого, крім передбаченого ч. 1 вказаної статті, мінімального розміру пенсії за віком.

Відповідно до частини 1 та 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Відповідно до частини 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до частини 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Таким чином, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що викладені в позовній

заяві доводи позивачки є частково обґрунтованими та відповідно такими, що підлягають задоволенню частково, а саме за період з 22 травня 2008 року по ЗО вересня 2008 року.

Відповідно до статей 99 та 100 КАС України для звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється річний строк, який обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів, але так як вищезазначені виплати є соціальними, то на них строки позовної давності не розповсюджуються.

Керуючись ст.ст. 9-12, 15, 69-71, 158-163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 поновити пропущений строк для звернення до Адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів.

Позов ОСОБА_1 до Управління пенсійного фонду України в м. Южноукраїнську Миколаївської області про поновлення пропущеного строку для звернення до Адміністративного суду та стягнення недоплаченої щомісячної державної соціальної допомоги "Дітям війни" за період з 01.01.2008 року до 31,12.2008 року - задовольнити частково.

Зобов'язати управління Пенсійного фонду України в м. Южноукраїнськ Миколаївської

області здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 відповідно до вимог ст. 6 Закону

України "Про соціальний захист дітей війни" (з урахуванням Рішення Конституційного Суду

України від 22.05.2008 року № 10 - рп /2008), з підвищенням її на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком з розміру, встановленого ч. 1 ст. 28 Закону України "Про загальнообов'язкове пенсійне страхування", та провести відповідні виплати за період з 22,05.2008 року по 30.06.2008 року в розмірі 144 гривень 30 копійок, на місяць, за період з 01.07.2008 року по 30.09.2008 року у розмірі 144 гривень 60 копійок, на місяць.

В задоволенні інших позовних вимог - відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного адміністративного суду через Южноукраїнський міський суд Миколаївської області шляхом подачі в десятиденний строк, з дня проголошення постанови, заяви про апеляційне оскарження і подачею після цього протягом двадцяти днів апеляційної скарги, з подачею її копії до Одеського апеляційного адміністративного суду або в порядку ч.5 ст. 186 КАС України.

Судця Южноукраїнського

міського суду ОСОБА_2