Справа № 274/4832/15-а
Суддя: Замега О. В.
Дата ухвалення: 2015-11-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

№ 274/4832/15-а
провадження № 2-а/0274/158/15
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10.11.2015 року м. Бердичів

Суддя Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області Замега О.В., розглянувши у порядку скороченого провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м. Бердичеві та Бердичівському районі про визнання бездіяльності протиправною і зобов"язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

20.10.2015 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому просить визнати протиправною відмову відповідача у призначенні їй пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку у відповідності із ЗУ "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", та зобов"язати відповідача призначити їй пенсію як потерпілій від аварії на ЧАЕС 3 категорії із зниженням пенсійного віку на 3 роки у відповідності із Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" з 18.09.2015 року.

Позов мотивує тим, що у вересні 2015 року вона звернулась до відповідача із заявою про призначення та виплату їй пенсії зі зниженням пенсійного віку на підставі ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Підставою для звернення слугував той факт, що вона як постраждала від наслідків аварії на ЧАЕС працювала та проживала в зоні гарантованого добровільного відселення до 01 січня 1993 року. Листом від 30.09.2015 року відповідач їй відмовив з тих підстав, що вона не прожила та не відпрацювала в даній зоні більше 3 років станом на 1 січня 1993 року. З довідки КВЖРЕП № 2 від 07.12.2009 року та записів в трудовій книжці вбачається, що вона постійно проживала з 1985 року по 18.11.1987 року, та постійно працювала з 16.08.1983 року по 20.03.1987 року в м.Коростені, що відноситься до зони гарантованого добровільного відселення. Вона є потерпілою від Чорнобильської катастрофи 3 категорії. Вважає, що оскільки з моменту аварії до 31.07.1986 року вона працювала та проживала в зоні гарантованого добровільного відселення, наявність обов"язкового сукупного проживання чи праці в даній зоні більше 3 років станом на 1 січня 1993 року є не обов"язковим.

Відповідач у визначений строк надав суду свої заперечення, у яких позов не визнав, просив відмовити у його задоволенні, мотивуючи це тим, що з поданої позивачкою довідки № 467 від 28.10.2014 року про постійне проживання на території м. Коростень (зоні посиленого радіоекологічного контролю) вбачається, що позивач постійно проживала в зоні посиленого радіологічного контролю з 1985 року по 18.11.1987 року, та згідно записів трудової книжки 20.03.1987 року вона була звільнена за власним бажанням у зв"язку зі зміною місця проживання. Фактично період проживання позивачки в зоні посиленого радіологічного контролю становить лише 1 рік 7 місяців. Тобто вказаний період менше трьохрічного періоду, визначеного ст. 55 ЗУ "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" і позивачка не має права на призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку.

Відповідно до вимог ст. 183-2 КАС України справа розглядалася в порядку скороченого провадження одноособово суддею без проведення судового засідання та виклику сторін.

Оцінивши повідомлені сторонами обставини та давши їм належну юридичну оцінку, вважаю, що позов не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є потерпілою від Чорнобильської катастрофи 3 категорії, що підтверджується відповідним посвідченням серії НОМЕР_1, у зв'язку з чим має право на пільги, встановлені Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»(а.с.5).

Питання щодо подання та оформлення документів для призначення пенсій регулюється Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України № 22-1 від 25.11.2005 року.

Відповідно до п.п. «ґ» п. 7 вищезазначеного Порядку документами, що засвідчують особливий статус особи, є: посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи та довідка про період (періоди) проживання (роботи) на цих територіях, видана органами місцевого самоврядування (при призначенні пенсії із використанням нормстатті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»).

У вересні 2015 позивачка звернулася до Управління Пенсійного фонду України в м. Бердичеві та Бердичівському районі із заявою про призначення пенсії із зниженням пенсійного віку.

Управління Пенсійного фонду України в м. Бердичеві та Бердичівському районі листом від 30.09.2015 року № 23757/03 відмовило заявнику в призначенні пенсії зі зниженням пенсійного віку відповідно дост.55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", посилаючись на те, що час проживання та період роботи в зоні гарантованого добровільного відселення не відповідає умові зазначеній ч. 2 ст. 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", оскільки з моменту аварії вона не прожила та не відпрацювала в зоні не менше 3 років до 01.01.1993 року.

У відповідності до ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», згідно з якою потерпілі від Чорнобильської катастрофи особи, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або працюють у зоні посиленого радіоекологічного контролю за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 4 років мають право на призначення та виплату пенсії із зменшенням пенсійного віку на 2 роки за умови постійного проживання або постійної роботи у зазначених зонах з моменту аварії по 31 липня 1986 року незалежно від часу проживання або роботи в цей період, та додатково 1 рік за 3 роки проживання, роботи, але не більше 5 років, яка провадиться відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Таким чином, із даної норми закону вбачаються альтернативні підстави для призначення пенсії із зниженням пенсійного віку: або постійне проживання, або постійна робота.

Постановою Кабінету Міністрів УРСР від 23.07.1991р. № 106 затверджено перелік наcелених пунктів, віднеcених до зон pадіоактивного забpуднення внаcлідок Чоpнобильcької катаcтpофи. Цим Переліком до зони гарантованого добровільного відселення віднесено м. Коростень.

Згідно із п.2 ст. 55 Закону № 796 (в редакції, чинній на момент виникнення спору) потерпілим, внаслідок Чорнобильської катастрофи, які працювали або проживали, зокрема, у зоні гарантованого добровільного відселення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого ст. 26 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" (далі Закон №1058) . За умови, якщо ці особи проживали або працювали на відповідній території радіоактивного забруднення станом на 1.01.93 р. не менше 3-х років. Першопочаткова величина зниження пенсійного віку 3 роки (якщо ці особи постійно проживали або постійно працювали у відповідній зоні забруднення з моменту аварії по 31 липня 1986 року незалежно від часу проживання або роботи в цей період) та додатково 1 рік за 2 роки проживання, роботи але не більше 6 років.

Чинність посвідчення вказує і на той факт, що позивачка згідно абз.3 п. 3 ст. 14 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" та Постанови Кабінету Міністрів України від 20.01.1997 року № 51, станом на 01.01.1993 не проживала або не відпрацювала у зоні гарантованого добровільного відселення не менше трьох років.

Отже, за наданою позивачкою інформацією, на момент виникнення спору вона не набула право на призначення пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку на 3 роки.

Таким чином, відсутні правові підстави для зобов»язання відповідача призначити позивачу пенсію за віком на підставі п. 2 ст. 55 Закону № 796, ст. 26 Закону № 1058 зі зниженням пенсійного віку на три роки.

Відповідачем судові витрати по справі не понесені.

На підставі наведеного та керуючись Законами України " Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", та "Про загальнообов"язкове державне пенсійне страхування", ст.ст. 8-11, 18, 71, 122, 160, 161, 162, 267 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м. Бердичеві та Бердичівському районі про визнання бездіяльності протиправною і зобов"язання вчинити дії відмовити за безпідставністю.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через Бердичівський міськрайонний суд протягом 10 днів з дня її проголошення. У разі застосування судом ч. 3 статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя О.В. Замега