Справа № 2а-9558/12/1370
Суддя: Левицька Наталія Георгіївна
Дата ухвалення: 2015-11-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.11.2015р. Справа № 876/3678/13

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

Головуючого судді Левицької Н.Г.,

судді Обрізка І.М.,

судді Сапіги В.П.,

за участю секретаря судового засідання Гелецького П.В.,

за участю представників:

апелянта (відповідача у справі): не з'явився

позивача у справі: не з'явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові

апеляційну скаргу ОСОБА_1

на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 17.01.2013р. у справі №2а-9558/12/1370

за позовом Державної податкової інспекції у Залізничному районі м.Львова Львівської області Державної податкової служби (правонаступник - Державна податкова інспекція у Залізничному районі м.Львова Головного управління ДФС у Львівській області)

до ОСОБА_1

про стягнення податкового боргу, -

ВСТАНОВИВ:

07.11.2012р. позивач: Державна податкова інспекція у Залізничному районі м.Львова Львівської області Державної податкової служби звернувся до Львівського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу, просив стягнути з ОСОБА_1 на користь Державного бюджету України податковий борг в сумі 33278,39грн.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що позивачем 28.02.2011р. самостійно подано декларацію про доходи за період з 01.01.2010р. по 31.12.2010р., однак, суму податкового зобов'язання сплачено з пропущенням встановленого законом терміну, внаслідок чого йому за прострочку сплати боргу нараховано пеню в розмірі 33278,39грн., яку в добровільному порядку не сплачено.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 17.01.2013р. у справі №2а-9558/12/1370 адміністративний позов задоволено повністю, стягнуто з ОСОБА_1 до бюджету податковий борг з податку з доходів фізичних осіб в сумі 33278,39грн.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, його оскаржив відповідач у справі: ОСОБА_1, який у поданій апеляційній скарзі, посилаючись на те, що при винесенні даного рішення судом неповністю з'ясовано обставини, які мають значення для справи, висновки суду не відповідають обставинам справи та порушено норми матеріального та процесуального права, просив скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову постанову, якою у задоволенні позовних вимог позивача відмовити.

В судове засідання сторони не з'явились, хоча належним чином були повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, тому суд вважає можливим розглянути справу без їх участі та відповідно до вимог ч.1 ст.41 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювати.

Заслухавши доповідь судді-доповідача у справі, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегією суддів апеляційного суду встановлено наступне:

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, 28.02.2011р. ОСОБА_1 особисто подав до Державної податкової інспекції у Залізничному районі м.Львова декларацію про доходи, одержані з 01.01.2010р. по 31.12.2010р. Згідно з поданою декларацією, сума нарахованого за вказаний період доходу відповідача від інвестиційних активів складає 4442477,00грн., сума утриманого податку - 666371,00грн.

У зв'язку з відсутністю доказів сплати відповідачем суми боргу станом на 01.08.2011р., 04.11.2011р. податковим органом, в порядку ст.59 Податкового кодексу України, виставлено відповідачу вимогу №21 про сплату 666371,00грн. основного платежу за узгодженим грошовим зобов'язанням. Вказана вимога була направлена податковим органом відповідачу та не отримана ним у зв'язку із закінченням терміну зберігання, що підтверджується матеріалами справи.

Як вбачається з наявного в матеріалах справи зворотнього боку облікової картки платника ОСОБА_1, ним самостійно визначено податкове зобов'язання в розмірі 666371,00грн., та сплачено його лише 13.02.2012р., тобто, відповідачем прострочено сплату податкової заборгованості на строк з 01.08.2011р. до 13.02.2012р.

13.02.2012р. ОСОБА_1 нараховано пеню на сплачений із затримкою борг, за період з 01.08.2011р. по 13.02.2012р., згідно з декларацією № від 28.02.2011р.

При вирішенні даного спору суд першої інстанції керувався наступними нормами законодавства України:

Пунктом 1.1 ст.1 Податкового кодексу України передбачено, що він регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Відповідно до вимог п.41.1 ст.41 Податкового кодексу України, органи державної податкової служби є контролюючими органами щодо податків, які справляються до бюджетів та державних цільових фондів, крім зазначених у підпункті 41.1.2 цього пункту, а також стосовно законодавства, контроль за дотриманням якого покладається на органи державної податкової служби.

Згідно із вимогами п.20.1.28 ст.20 Податкового кодексу України, органи державної податкової служби наділені, зокрема, правом застосовувати до платників податків фінансові (штрафні) санкції, стягувати до бюджетів та державних цільових фондів суми грошових зобов'язань та/або податкового боргу у випадках, порядку та розмірі, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до вимог п.95.1 ст.95 Податкового кодексу України, орган державної податкової служби здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

Вимогами п.87.1 ст.87 Податкового кодексу України передбачено, що джерелами самостійної сплати грошових зобов'язань або погашення податкового боргу платника податків є будь-які власні кошти, у тому числі ті, що отримані від продажу товарів (робіт, послуг), майна, випуску цінних паперів, зокрема корпоративних прав, отримані як позика (кредит), та з інших джерел, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею, а також суми надміру сплачених платежів до відповідних бюджетів.

Відповідно до вимог ст.16 Податкового кодексу України, платник податків зобов'язаний, зокрема, сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом.

Пунктом 1 ст.36 Податкового кодексу України передбачено, що податковим обов'язком визнається обов'язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи.

У відповідності до вимог п.1 ст.109 Податкового кодексу України, податковими правопорушеннями є протиправні діяння (дія чи бездіяльність) платників податків, податкових агентів, та/або їх посадових осіб, а також посадових осіб контролюючих органів, що призвели до невиконання або неналежного виконання вимог, установлених цим Кодексом та іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Відповідно до вимог п.54.1 ст.54 Податкового кодексу України, крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов'язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов'язання та/або пені вважається узгодженою.

Згідно із вимогами п.179.7 ст.179 Податкового кодексу України, фізична особа зобов'язана самостійно до 1 серпня року, що настає за звітним, сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену в поданій нею податковій декларації. Сума податкових зобов'язань, донарахована органом державної податкової служби, сплачується до відповідного бюджету у строки, встановлені цим Кодексом.

Пунктом 59.1 ст.59 Податкового кодексу України передбачено, що у разі, коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, орган державної податкової служби надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Згідно із вимогами ст.6 підрозділу 1 розділу ХХ Податкового кодексу України, оподаткування доходів платника податку, нарахованих за наслідками податкових періодів до 1 січня 2011 року, здійснюється за ставками та згідно з нормами, що діяли до 1 січня 2011 року, незалежно від дати їх фактичної виплати (надання). Таким чином, оподаткування доходів (дивідендів), що нараховуються (виплачуються) за періоди до 01.01.2011р., здійснюється у відповідності до Закону України "Про податок з доходів фізичних осіб" за ставкою, визначеною п.7.1 ст.7, тобто 15%.

Відповідно до вимог п.14.1.175 ст.14 Податкового кодексу України, податковим боргом є сума узгодженого грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання.

За вимогами п.14.1.162 ст.14 Податкового кодексу України, пеня - це сума коштів у вигляді відсотків, нарахованих на суми грошових зобов'язань, не сплачених у встановлені законодавством строки.

Пеня, у відповідності до вимог п.129.1.1 ст.129 Податкового кодексу України, нараховується після закінчення встановлених цим Кодексом строків погашення узгодженого грошового зобов'язання на суму податкового боргу.

Як вбачається з наявної в матеріалах справи довідки від 09.10.2012р. №19013/10/20-30, станом на 09.10.2012р. заборгованість ОСОБА_1 по податку на доходи фізичних осіб становить 33278,39грн., в тому числі пеня - 33278,39грн.

Колегія суддів апеляційного адміністративного суду зазначає, що на момент розгляду справи вказана сума податкового зобов'язання є узгодженою та у встановлені законом строки до бюджету не сплаченою, тобто визнається сумою податкового боргу, відтак, підлягає стягненню в примусовому порядку.

Крім того, вірними є посилання суду першої інстанції на те, що з наявної в матеріалах справи копії ухвали Львівського окружного адміністративного суду від 04.04.2012р. у справі №2а-647/12/1370 за позовом Державної податкової інспекції у Залізничному районі м.Львова до ОСОБА_1 про стягнення боргу в розмірі 666371,00грн. вбачається, що ОСОБА_1 самостійно сплатив суму задекларованого податкового зобов'язання. Крім того, постановою Львівського окружного адміністративного суду від 30.05.2012р., яка набрала законної сили 03.01.2013р., у справі №2а-1738/12/1370 за позовом ОСОБА_1 до Державної податкової інспекції у Залізничному районі м.Львова, Головного управління Державного казначейської служби України у Львівській області про скасування вимоги №21 від 04.08.2011р. на суму податкового боргу 666371,00грн., позивачу у задоволенні позову відмовлено.

Приписами ст.19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Керуючись вимогами ст.9 КАС України, суди при вирішенні справи керуються принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Враховуючи вищенаведене, суд апеляційної інстанції зазначає, що судом першої інстанції при вирішенні даного публічно-правового спору правильно встановлено обставини справи та ухвалено законне рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, постанова суду першої інстанції ґрунтується на повно, об'єктивно і всебічно з'ясованих обставинах справи, доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, тому підстави для скасування постанови суду першої інстанції відсутні.

Відповідно до вимог ч.1 ст.200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись вимогами ч.3 ст.160, ст.ст.195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

1. Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 17.01.2013р. у справі №2а-9558/12/1370 за позовом Державної податкової інспекції у Залізничному районі м.Львова Львівської області Державної податкової служби (правонаступник - Державна податкова інспекція у Залізничному районі м.Львова Головного управління ДФС у Львівській області) до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу, - залишити без задоволення.

2. Постанову Львівського окружного адміністративного суду від 17.01.2013р. у справі №2а-9558/12/1370, - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення.

Касаційна скарга подається безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції.

Касаційна скарга на судові рішення подається протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції, а у разі складення ухвали в повному обсязі відповідно до статті 160 КАС України, з дня складення ухвали в повному обсязі.

Головуючий суддя Н.Г. Левицька

Суддя І.М. Обрізко

Суддя В.П. Сапіга

Повний текст ухвали виготовлено та підписано 12.11.2015р.