Справа № 454/348/15а
Суддя: Хобор Романа Богданівна
Дата ухвалення: 2015-11-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 листопада 2015 року Справа № 876/4607/15

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючої судді Хобор Р.Б.,

суддів: Попка Я.С., Сеника Р.П.,

розглянувши у письмовому провадженні в м. Львові за апеляційною скаргою управління Пенсійного фонду України у Сокальському районі Львівської області на постанову Сокальського районного суду Львівської області від 27 лютого 2015 року у справі № 454/348/15а за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України у Сокальському районі Львівської області про визнання дій неправомірними,-

В С Т А Н О В И В:

29 січня 2015 року ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом, в якому просила зобов'язати управління Пенсійного фонду України у Сокальському районі Львівської області здійснити підвищення до пенсії, як реабілітованому громадянину у розмірі 25 відсотків мінімальної пенсії за віком.

Постановою Сокальського районного суду Львівської області від 27 лютого 2015 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено, зобов'язано управління Пенсійного фонду України у Сокальському районі Львівської області нараховувати та виплачувати ОСОБА_1, як реабілітованому громадянину, підвищення до пенсії у розмірі 25% мінімальної пенсії за віком відповідно до пункту "г" статті 77 Закону України "Про пенсійне забезпечення", виходячи з мінімального розміру пенсії за віком, встановленого частиною 1 статті 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", починаючи з 28 липня 2014 року.

Не погодившись з цією постановою, її в апеляційному порядку оскаржив відповідач, який, покликаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи просить постановою Сокальського районного суду Львівської області від 27 лютого 2015 скасувати та прийняти нову постанову, відповідно до якої в задоволені позовних вимог ОСОБА_1 відмовити повністю.

На обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач зазначає те, що пенсійне забезпечення громадян України регламентується Законами України "Про пенсійне забезпечення", "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" та "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи". Відповідно до підпункту 2 пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 16 липня 2008 року № 654 "Про підвищення рівня пенсійного забезпечення громадян" громадянам, які необґрунтовано зазнали політичних репресій і згодом були реабілітовані, до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, підвищення проводиться в розмірі 54,40 гривні, а членам їх сімей, яких було примусово переселено - 43,52 гривні. Також, покликаючись на рішення Конституційного Суду України від 26.11.2011 року, відповідач зазначає, що передбачені законами соціально - економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Тому вважає првомірним застосування нормативно - правових актів Кабінету Міністрів України, що прийняті на підставі і на виконання Бюджетного кодексу України.

Заслухавши суддю - доповідача, перевіривши матеріали справи та апеляційну скаргу в межах наведених у ній доводів, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено те, що ОСОБА_1 є громадянкою, яка необґрунтовано зазнала політичних репресій і згодом була реабілітована, що підтверджується відповідним посвідченням.

Згідно з довідкою інформаційного бюро управління внутрішніх справ Львівської області № 4/4-434 від 24 березня 2015 року, ОСОБА_1, 1950 року народження, 06 грудня 1951 року разом із сім'єю була виселена із села Лучиці Сокальського району Львівської області за рішенням особливої наради при МДБ СРСР на спецпоселення в Тюменську область з конфіскацією майна, з якого звільнена в 14.06.1958 році на підставі постанови Ради Міністрів СРСР.

На підставі ст. 3 Закону Української РСР "Про реабілітацію жертв політичних репресій на Україні" від 17 квітня 1991 року ОСОБА_1 була реабілітована.

ОСОБА_1 перебуває на обліку в управлінні Пенсійного фонду України в Сокальському районі Львівської області та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", а також підвищення до пенсії в розмірі 43,52 грн.

Підвищення до пенсії щомісячно виплачується відповідачем позивачу, як члену сім'ї репресованої особи, в розмірі, меншому, ніж передбачено законодавством.

Приймаючи рішення у вказаній справі, суд першої інстанції прийшов до висновку про те, що до спірних правовідносин слід застосовувати ст. 77 Закону України "Про пенсійне забезпечення", а не постанову Кабінету Міністрів України № 654 від 16.07.2008 року, як зазначає відповідач, а тому позовні вимоги підставні та їх слід задоволити.

Апеляційний суд погоджується із вказаним висновком суду першої інстанції враховуючи наступні обставини.

Відповідно до статті 77 Закону України "Про пенсійне забезпечення" (далі - Закон) призначені пенсії підвищуються громадянам, які необґрунтовано зазнали політичних репресій і згодом були реабілітовані, призначені пенсії - на 50 процентів, а членам їх сімей, яких було примусово переселено, - на 25 процентів мінімальної пенсії за віком.

Позивачка отримувала підвищення до пенсії у розмірі 43,52 грн., відповідно до п. 2 постанови Кабінету Міністрів України № 654 від 16.07.2008 року "Про підвищення рівня пенсійного забезпечення громадян", як примусово переселений член сім'ї реабілітованих.

Частиною 1 ст. 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" мінімальний розмір пенсії за віком встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом.

Не зважаючи на те, що дія положень ст. 77 Закону України "Про пенсійне забезпечення" не зупинялась, розрахунок зазначеного підвищення до пенсії відповідачем здійснено не згідно з цією статтею, а згідно з постановою КМУ № 654 від 16.07.2008 року.

Враховуючи вимоги ч. 4 ст. 9 КАС України щодо пріоритетності законів над підзаконними актами, безпідставними є посилання відповідача на зазначену постанову КМ України, яка обмежує право на отримання вищезазначеного підвищення до пенсії порівняно з правами, встановленими ст. 77 Закону України "Про пенсійне забезпечення", а тому застосуванню підлягає саме норма Закону.

Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції вважає правильними висновки суду першої інстанції, що у вищезазначений період позивач мав право на отримання підвищення до пенсії відповідно до ст. 77 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

За змістом ст. 159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, обґрунтованим - ухвалене судом на підставі повного та всебічного з'ясування обставин в адміністративній справі, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні.

На переконання колегії суддів, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, постанова суду першої інстанції відповідає нормам матеріального та процесуального права, у зв'язку з чим не вбачає підстав для її скасування.

Керуючись ст. 160, 195, 197, 198, 200, 205, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України у Сокальському районі Львівської області залишити без задоволення, а постанову Сокальського районного суду Львівської області від 27 лютого 2015 року у справі № 454/348/15а - без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, що беруть участь у справі, та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду у порядку адміністративного судочинства протягом двадцяти днів з дня складення в повному обсязі шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуюча суддя Р.Б. Хобор

Судді Я.С. Попко

Р.П. Сеник