Справа № 2-а-2703/11
Суддя: Окунь Т. В.
Дата ухвалення: 2012-01-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 2а -1612/507/12
Постанова

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 січня 2012 року Суддя Комсомольського міського суду

Полтавської області ОСОБА_1

розглянувши в порядку скороченого провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного Фонду України в м. Комсомольську про зобовязання відповідача здійснити перерахунок та виплату пенсії, як учаснику ліквідації наслідків аварії на ЧАЄС,

в с т а н о в и в :

В квітні 2011 року позивач звернувся до суду з позовом до Управління Пенсійного Фонду України в м. Комсомольську, в якому просить поновити строк звернення до адміністративного суду, визнати протиправними дії відповідача щодо відмови у перерахунку основної та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, зобовязавши останнього здійснити такий перерахунок у відповідності до ст.ст. 49, 50, 54, 67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.01.1991 р. № 796-ХП (далі - Закон), виплатити недораховані по 2-й та 1-й категорії суми щомісячної додаткової пенсії починаючи з 01.01.2007 р., державної пенсії з 09.02.2011 року та зобовязати відповідача усунути порушення діючого законодавства і в подальшому здійснювати нарахування пенсії у відповідності до Закону.

Ухвалою Комсомольського міського суду від 29 грудня 2011 року частину позовних вимог відповідно до положень ст..100 КАС України було залишено без розгляду з одночасним відкриттям провадження у цій же справі за вимогою позивача, предявленої до Управління Пенсійного Фонду України в м. Комсомольську про зобовязання відповідача здійснити перерахунок та виплату пенсії, починаючи з 01 жовтня 2010 року.

Відповідач позов не визнав з підстав, викладених в письмовому запереченні проти позову. Відмову провести перерахунок пенсії мотивує відсутністю правової підстави для застосування норми, яка регулює інші правовідносини.

Розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши докази, надані сторонами по справі, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав:

Судом встановлено, що позивач є особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, і з 09.02.2011 року є інвалідом 3 групи безстроково за захворюванням, повязаним із впливом наслідків аварії на ЧАЕС, віднесених до 1 категорії постраждалих від ЧАЄС, в звязку з чим перебуває на пенсійному обліку і отримує пенсію, як учасник ліквідації наслідків аварії на ЧАЄС . До медичного переосвідування мав статус 2-ї категорії постраждалих від ЧАЄС.

Визначаючи характер спірних правовідносин та правову норму, яку належить до них застосувати, суд виходить з наступного:

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоровя визначені та закріплені в Законі України «Про статус і соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

За змістом ст.ст. 54, 50 згаданого Закону позивач, як інвалід Ш групи 1 категорії потерпілих від наслідків ЧАЄС має право на державну пенсію у розмірі, не нижче 6 мінімальних пенсій за віком, та додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоровю, у розмірі 50 процентів мінімальної пенсії за віком.

За чинним законодавством розмір мінімальної пенсії за віком визначається за правилами, передбаченими ч.1 ст.28 ЗУ «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» /в редакції, що діє з 12.01.2005 року/, яка передбачає, що мінімальний розмір пенсій за віком встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. Отже, новий мінімальний розмір пенсії за віком залежить від нового розміру прожиткового мінімуму, і перерахунок призначеної пенсії має проводитись виходячи з нового розміру мінімальної пенсії за віком.. Наявність норми про застосування мінімального розміру пенсії за віком, встановленого абз. 1 ч. 1 ст. 28 Закону «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» виключно для визначення розмірів пенсії, призначених згідно з цим Законом (ч. 3 ст. 28), та відсутність іншого нормативно-правового акту, який визначав би розмір мінімальної пенсії за віком, є підставою для застосування судом при розгляді даного публічно-правового спору аналогії закону на підставі ч. 7 ст. 9 КАСУ.

Згідно з положеннями ч. 4 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України у разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обовязковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу, тому при визначенні розміру пенсії позивачеві суд застосовує норми ст.ст. 50 та 54 Закону № 796-ХП які мають пріоритетну силу над зазначеними підзаконними актами Кабінету Міністрів України.

Отже, приймаючи рішення про призначення позивачеві державної та додаткової пенсії, як учаснику ЧАЄС виходячи з розрахункової величини у розмірі 19,91 грн., відповідач діяв не на підставі та не у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а тому вимога позивача про визнання такого рішення протиправним та зобовязання Управління ПФУ в м. Комсомольську провести перерахунок та після його проведення виплатити різницю в отриманій та перерахованій державній пенсії є обґрунтованою і такою, що підлягає до задоволення.

З огляду на вищенаведене, розглядаючи справу в межах заявлених позовних вимог, суд вважає, що, починаючи з 09.02.2011 року відповідач повинен був призначити та виплатити позивачеві, як інваліду Ш групи 1 категорії постраждалих внаслідок ЧАЄС основну державну пенсію у розмірі не менше 6 мінімальних пенсій за віком, додаткову з розрахунку 50% мінімальної пенсії за віком та починаючи з 01.10.2010 року, як особі, що мав статус 2 категорії постраждалих внаслідок ЧАЄС - додаткову пенсію з розрахунку 30% мінімальної пенсії за віком, виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, встановленої ч.1 ст.28 ЗУ «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування».

Разом з тим, вирішуючи питання щодо обгрунтованості вимоги позивача про зобовязання відповідача здійснювати перерахунок та виплату пенсії в подальшому, суд наголошує про наступне:

19 червня 2011 року набув чинності Закон України № 3491-V1 від 14 червня 2011 року «Про внесення змін до Закону України про Державний бюджет України на 2011 рік», згідно з яким /п.4 Прикінцевих положень/ норми і положення ст..ст.39,50,51,52,54 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених КМУ виходячи з наявного фінансового ресурсу бюджету Пенсійного фонду України на 2011 рік».

Отже, приймаючи до уваги, що в Державі Україна відсутній Закон, який би регулював питання подолання колізії норм законів, що мають однакову юридичну силу, а також враховуючи позицію Конституційного Суду України, яку він оприлюднив в п.3 мотивувальної частини свого рішення від 03.10.1997 року № 4-зп (справа про набуття чинності Конституцією України) стосовно того, що з прийняттям нового акту, якщо інше не передбачене самим цим актом, автоматично скасовується однопредметний акт, який діяв у часі раніше, та виходячи з системного аналізу ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» і ЗУ Про державний бюджет на 2011 рік з наступними змінами та доповненнями, суд вважає, що до спірних правовідносин з приводу вимоги позивача про зобовязання відповідача здійснювати перерахунок та виплату пенсії в подальшому, підлягає застосуванню ЗУ Про державний бюджет на 2011 рік, який був прийнятий пізніше ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». 6 липня 2011 року на виконання вимог Закону України № 3491-V1 від 14 червня 2011 року КМУ було прийнято постанову № 745 «Про встановлення деяких виплат, що фінансуються за рахунок коштів державного бюджету», яка набрала чинності 23 липня 2011 року, встановивши тим самим інший порядок застосування ст.ст.50,54 Закону № 796-ХП, що відповідно виключає правову підставу для задоволення заявлених в цій частині позовних вимог.

Питання про судові витрати вирішене судом відповідно до положень ст..94 КАС України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.159, 160, 183-2 КАС України, суд,

п о с т а н о в и в:

Позов ОСОБА_2 задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Управління ПФУ в м. Комсомольську щодо виплати державної та додаткової пенсії ОСОБА_2, як інваліду 3-ї групи внаслідок захворювання, повязаного з ліквідацією аварії на ЧАЄС з у розмірі меншому, ніж встановлено ст.50 та п.4 ст.54 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Зобовязати Управління ПФУ в м. Комсомольську, з урахуванням раніше виплачених коштів, призначити та виплатити ОСОБА_2, як інваліду Ш групи внаслідок захворювання, повязаного з ліквідацією наслідків аварії на ЧАЄС протягом періоду з 09.02.2011 року до 22.07.2011 року включно, державну пенсію з розрахунку не менше 6 мінімальних пенсій за віком, та протягом періоду з 01.10.2010 року до 08.02.2011 року включно додаткову пенсію з розрахунку 30 % мінімальної пенсії за віком, і протягом періоду з 09.02.2011 року до 22.07.2011 року включно додаткову пенсію з розрахунку 50 % мінімальної пенсії за віком, який визначається згідно із ст.28 ЗУ Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування.

В задоволенні іншої частини позовних вимог ОСОБА_2 відмовити.

Судові витрати по справі компенсувати за рахунок Державного бюджету України.

Постанова суду в частині присудження виплати пенсії у межах суми стягнення за один місяць підлягає негайному виконанню.

Постанова суду може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня отримання її копії.

Постанова суду, прийнята у скороченому провадженні, крім випадків її оскарження в апеляційному порядку, є остаточною.

Суддя: підпис ОСОБА_1

Згідно з оригіналом. Суддя Т.В.Окунь