Справа № 826/24908/15
Суддя: Літвінова А.В.
Дата ухвалення: 2015-11-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

11 листопада 2015 року місто Київ №826/24908/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Літвінової А.В., ознайомившись з позовною заявою та доданими до неї матеріалами

за позовомКомунального підприємства «Міжнародний аеропорт Донецьк імені С.С. Прокофєва»
доДержавної фіскальної служби України
про визнання протиправним та скасування рішення від 24.09.2015 №20194/6/99-99-10-01-07-25,
В С Т А Н О В И В:

Комунальне підприємство «Міжнародний аеропорт Донецьк імені С.С. Прокофєва» звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Державної фіскальної служби України про визнання протиправним та скасування рішення голови Державної фіскальної служби України від 24.09.2015 №20194/6/99-99-10-01-07-25 про результати розгляду скарги комунального підприємства «Міжнародний аеропорт Донецьк імені С.С. Прокофєва» від 28.08.2015 №14.40-27 на рішення головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві від 17.08.2015 №12683/10/26-15-10-08-16 про результати розгляду первинної скарги комунального підприємства «Міжнародний аеропорт Донецьк імені С.С. Прокофєва» від 15.07.2015 №14.39-7 на рішення № від 15.06.2015 про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску, щодо застосування штрафу у розмірі 474 518,23 грн. та пені у розмірі 132 441,98 грн. за період з 06.01.2015 по 11.06.2015, прийняте заступником начальника державної податкової інспекції у Голосіївському районі головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві Поліщук С.В.

Вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, суддя виходить з наступного.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 107 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя після одержання позовної заяви з'ясовує, чи відповідає позовна заява вимогам, встановленими статті 106 КАС України.

Згідно з пунктами 3 та 4 частини 1 статті 106 Кодексу адміністративного судочинства України, у позовній заяві, зокрема, зазначаються ім'я (найменування) відповідача, посада і місце служби посадової чи службової особи, поштова адреса, а також номер засобу зв'язку, адреса електронної пошти, якщо такі відомі, а також зміст позовних вимог згідно з частинами четвертою і п'ятою статті 105 цього Кодексу і виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, а в разі подання позову до декількох відповідачів, - зміст позовних вимог щодо кожного з відповідачів.

На підтвердження обставин, якими обґрунтовуються позовні вимоги, позивач надає докази, а в разі неможливості - зазначає докази, які не може самостійно надати, із зазначенням причин неможливості подання таких доказів (частини 2 статті 106 КАС України).

Як вбачається зі змісту позовної заяви та доданих до неї матеріалів, позивач фактично висловлює незгоду з рішенням державної податкової інспекції у Голосіївському районі головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві від 15.06.2015 № про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску, яке внаслідок адміністративного оскарження залишено без змін рішеннями головного управління державної фіскальної служби у місті Києві та Державної фіскальної служби України.

Проте, в якості відповідача позивачем визначено Державну фіскальну службу України, при цьому обгрунтування позових вимог саме до названого суб'єкта владних повноважень, позовна заява не містить.

Водночас, відповідно до частин 1 та 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ. До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Приписами пункту 8 частини 1 статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що позивач - особа, на захист прав, свобод та інтересів якої подано адміністративний позов до адміністративного суду, а також суб'єкт владних повноважень, на виконання повноважень якого подана позовна заява до адміністративного суду.

Згідно з частиною 1 статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Таким чином, до адміністративного суду вправі звернутися кожна особа, яка вважає, що її право чи охоронюваний законом інтерес порушено чи оспорюється, водночас, відповідно до зазначених норм право особи на звернення до адміністративного суду обумовлено суб'єктивним уявленням особи про те, що її право чи законний інтерес потребує захисту, однак, обов'язковою умовою здійснення такого захисту судом є наявність відповідного порушення права або законного інтересу на момент звернення до суду.

При цьому неодмінною ознакою порушення права особи є зміна стану її суб'єктивних прав та обов'язків, тобто припинення чи неможливість реалізації її права та/або виникнення додаткового обов'язку.

З огляду на викладене вище, рішення суб'єкта владних повноважень є такими, що порушує права і свободи особи в тому разі, якщо, по-перше, такі рішення прийняті владним суб'єктом поза межами визначеної законом компетенції, а, по-друге, оспорюванні рішення є юридично значимими, тобто такими, що мають безпосередній вплив на суб'єктивні права та обов'язки особи шляхом позбавлення можливості реалізувати належне цій особі право або шляхом покладення на цю особу будь-якого обов'язку.

А тому позивачеві необхідно визначитись із належним відповідачем у справі, предметом оскарження та обгрунтувати свої позовні вимоги безпосереднє відносно відповідача, рішення якого позивач оскаржує.

Суд звертає увагу позивача, що приписами частини 3 статті 106 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що до позовної заяви додається також документ про сплату судового збору, крім випадків, коли його не належить сплачувати.

Ставки сплати судового збору встановлено частиною другою статті 4 Закону України «Про судовий збір», відповідно до якої за подання до адміністративного суду юридичною особою позовна заява майнового характеру становить судовий збір 1,5 відсотка від ціни позову, але не менше 1 розміру мінімальної заробітної плати. За подання до адміністративного суду позовної заяви немайнового характеру судовий збір становить 1 розмір мінімальної заробітної плати.

Таким чином, у разі уточнення позовних вимог шляхом визначення предметом позову визнання протиправним та скасування рішення державної податкової інспекції у Голосіївському районі головного управління державної фіскальної служби у місті Києві від 15.06.2015 № про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску, позивачу слід сплати судовий збір за вимогу майнового характеру (з урахуванням вже сплаченого судового збору), що складає 7 886,40 грн. (9 104,40 грн. - 1 218,00 грн.).

Відповідно до частина 1 статті 108 КАС України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених ст. 106 КАС України, постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху, у якій зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб їх усунення і встановлюється строк, достатній для усунення недоліків.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позовна заява не відповідає вищевказаним вимогам положень статті 106 КАС України і позивачу належить усунути вищенаведені недоліки шляхом подання до суду позовної заяви, складеною у відповідності до положень статті 106 КАС України, та належним чином оформленого документу на підтвердження сплати судового збору у встановленому порядку та розмірі.

Керуючись статтями 106, 108 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

УХВАЛИВ:

1. Залишити позовну заяву без руху .

2. Встановити позивачу строк до 27 листопада 2015 року для усунення недоліків позовної заяви.

3. Попередити позивача про наслідки недотримання вимог ухвали про залишення позовної заяви без руху, передбачені пунктом 1 частини третьої статті 108 Кодексу адміністративного судочинства України.

Ухвала може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Літвінова А.В.