Справа № 811/1295/13-а
Суддя: Ясенова Т.І.
Дата ухвалення: 2015-10-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

22 жовтня 2015 рокусправа № 811/1295/13-а

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючий суддя: Ясенова Т.І.

судді: Головко О.В. Суховаров А.В.

секретар судового засідання: Троянов А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпропетровську адміністративну справу за апеляційними скаргами Товариства з обмеженою відповідальністю „Метсервісгруп" та Гайворонської міжрайонної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Кіровоградській області на постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 25 листопада 2014 року у справі № 811/1295/13-а за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю „Метсервісгруп" до Гайворонської міжрайонної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Кіровоградській області про визнання протиправними та скасування податкового повідомлення-рішення,-

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю „Метсервісгруп" (далі за текстом - ТОВ „Метсервісгруп") звернулось до суду з позовом до Гайворонської міжрайонної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Кіровоградській області (далі за текстом - Гайворонська МДПІ), в якому просило визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення - рішення № від 28.03.2013 року, № від 05.10.2012 року.

Постановою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 25 листопада 2014 року позовні вимоги задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Гайворонської МДПІ № від 28.03.2013 року в частині збільшення грошового зобов'язання з податку на додану вартість у сумі 176 325 грн., з яких 117550 грн. - за основним платежем, 58775 грн. - за штрафними (фінансовими) санкціями. В решті позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач просить скасувати оскаржувану постанову в частині відмови у задоволенні позову та прийняти в цій частині нове рішення про задоволення позовних вимог в цій частині.

Відповідач, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з'ясування судом обставин справи, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати оскаржувану постанову в частині задоволення позову та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Представник відповідача в судове засідання суду апеляційної інстанції не прибув, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, причини неприбуття суду не повідомлені.

На підставі частини 4 статті 196 КАС України апеляційний розгляд справи проведено без участі представника відповідача.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав подану апеляційну скаргу з наведених підстав та заперечуючи проти задоволення апеляційної скарги відповідача посилається на безпідставність її доводів.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла наступних висновків.

ТОВ „Метсервісгруп" з 18.01.2010 року зареєстроване як юридична особа, взяте на облік платників податків у Гайворонській МДПІ.

Судом встановлено, що Гайворонською МДПІ у період з 27.08.2012 року по 14.09.2012 року проведено планову виїзну перевірку ТОВ „Метсервісгруп" з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 19.01.2010 року по 30.06.2012 року.

За результатами проведеної перевірки складено акт №21/2200/36654528 від 20.09.2012 року, відповідно до висновків якого позивачем порушено вимоги: пункту 198.3, пункту 198.6 статті 198, пункту 200.1 статті 200 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податок на додану вартість в сумі 249849 грн., в т.ч.: серпень 2011 року - 9667 грн.; січень 2012 року - 27786 грн.; лютий 2012 року - 49101 грн.; березень 2012 року - 28607 грн.; квітень 2012 року - 87708 грн.; травень 2012 року - 22 717 грн.; червень 2012 року - 24 264 грн.; статті 2 Закону України „Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті".

На підставі зазначеного акта перевірки прийнято податкові повідомлення-рішення:

- форми „Р" № від 05.10.2012 року, яким позивачу згідно з пунктом 54.3 статті 54 Податкового Кодексу України та відповідно до пункту 123.1 статті 123 Податкового Кодексу України, за порушення пункту 198.3, пункту 198.6 статті 198, пункту 200.1 статті 200 Податкового Кодексу України збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість на 374 873,50 грн., з яких 249 849 грн. - основний платіж, 124 924,50 грн. - штрафні (фінансові) санкції;

- форми „У" № від 05.10.2012 року, яким позивачу на підставі підпункту 54.3.3 пункту 54.3 статті 54 Податкового Кодексу України та згідно зі статтею 4 Закону України „Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті", за порушення статті 2 Закону України „Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті", нараховано суму грошового зобов'язання у вигляді пені за порушення термінів розрахунків у сфері зовнішньоекономічної діяльності у розмірі 159 247,29 грн.

За результатами адміністративного оскарження зазначених податкових повідомлень - рішень, рішенням Державної податкової служби України №3314/6/10-2415 від 04.03.2013 року скасовано податкове повідомлення-рішення Гайворонської МДПІ № від 05.10.2012 року в частині зменшення на 64 439 грн. ПДВ і у відповідній частині штрафну санкцію, а податкове повідомлення-рішення Гайворонської МДПІ № від 05.10.2012 року залишено без змін.

У зв'язку з цим відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення форми „Р" № від 28.03.2013 року, з тих же підстав, що і первинне податкове повідомлення-рішення № від 05.10.2012 року, яким за порушення вимог пункту 198.3, пункту 198.6 статті 198 Податкового Кодексу України позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з ПДВ на 278 115 грн., з яких 185 410 грн. - основний платіж, 92 705 грн. - штрафні (фінансові) санкції.

Всупереч абзацу 3 пункту 58.1 статті 58 Податкового Кодексу України до вказаного податкового повідомлення-рішення № від 28.03.2013 року не додано розрахунок податкового зобов'язання, у якому було б наведено дату та номер декларації (уточнюючого розрахунку), звітного періоду, а також інша інформація, необхідна для визначення грошового зобов'язання, як це передбачено пунктом 2.4 Порядку направлення органами державної податкової служби податкових повідомлень-рішень платникам податків, затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 28.11.2012 року №1236, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 20.12.2012 року за №2135/22447.

Судом встановлено, що складовими основного платежу з податку на додану вартість у сумі 185 410 грн., визначеного спірним податковим повідомленням-рішенням № від 28.03.13, є грошове зобов'язання у розмірі 117551 грн., яке донараховано позивачеві за порушення пункту 198.3 статті 198 Податкового Кодексу України (у зв'язку з завищенням податкового кредиту за операціями з придбання сировини, використаної на виробництво готової продукції, реалізованої упродовж січня - червня 2012 року ТОВ „Марія-Лідер" за цінами, нижчими від її собівартості), а також грошове зобов'язання у розмірі 67 859 грн., яке донараховано позивачеві за порушення пункту 198.3, пункту 198.6 статті 198 Податкового Кодексу України (у зв'язку з неправомірним формуванням податкового кредиту з ПДВ по взаємовідносинах з ТОВ „Айсторойл" на суму ПДВ 9667 грн. у серпні 2011 року, ТОВ „Арсаон" на суму ПДВ 21 442 грн. у січні 2012 року, ТОВ „Технотон-Луганськ" на суму ПДВ 12 000 грн. у лютому 2012 року, ТОВ „Паок" на суму ПДВ 4867 грн. у березні 2012 року, ТОВ „Редакція газети Україна -Центр" на суму ПДВ 19 883 грн. у лютому 2012 року).

Воднораз, спірне податкове повідомлення - рішення оскаржується позивачем в частині визначення грошового зобов'язання у розмірі 117550 грн. за основним платежем за порушення пункту 198.3 статті 198 Податкового Кодексу України та застосування штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 58775 грн.

Так, висновки податкового органу, викладені в акті перевірки щодо порушення ТОВ „Метсервісгруп" пункту 198.3 статті 198 Податкового Кодексу України базуються на тому, що позивачем віднесено до складу податкового кредиту вартість товарів, придбаних для виробництва поліпропіленових мішків біг-бегів, які не призначалися для використання у господарській діяльності.

Згідно акта перевірки, ТОВ „Метсервісгруп" здійснює виробництво мішків біг-бегів з поліпропіленової тканини. Упродовж січня - червня 2012 року ТОВ „Метсервісгруп" реалізовано ТОВ „Марія Лідер" 17 781 шт. м'яких поліпропіленових контейнерів біг-бегів за ціною, нижчою від їх собівартості. При цьому керівник та засновник ТОВ „Марія Лідер" ОСОБА_1 (67% статутного фонду) є й засновником ТОВ „Метсервісгруп" (66% статутного фонду). За висновками податкового органу, отримання ТОВ „Метсервісгруп" заздалегідь передбачених збитків від продажу біг-бегів свідчить про відсутність зв'язку витрат підприємства з його господарською діяльністю з точки зору податкового законодавства та про використання цих біг-бегів не у господарській діяльності.

Також в акті перевірки зазначено, що відповідно до акту на встановлення норм витрат поліпропіленової тканини від 30.12.11, на виробництво одного біг-бегу 4-х стропного (65х65х100) використовується 2,256 кг поліпропіленової тканини. Таким чином, для виготовлення 17781 шт. біг-бегів використано 40 114 кг поліпропіленової тканини. Воднораз, для виробництва 40 411 кг поліпропіленової тканини використано 37 637 кг поліпропілену вартістю 515 674 грн., 2640 кг кредолену вартістю 17005 грн., 845 кг стабілізатору вартістю 50 704 грн., 359 кг карбонату кальцію вартістю 4 369 грн. Відтак, на думку податкового органу, суми ПДВ, сплачені позивачем у зв'язку з придбанням цих матеріалів, які не призначені для використання у господарській діяльності, не підлягають включенню до складу податкового кредиту. Внаслідок цього, позивачем завищено суму податкового кредиту на загальну суму 117 551 грн., у т.ч. за січень 2012 року - 6343 грн., за лютий 2012 року - на суму 17 217 грн., за березень 2012 року - на суму 23 740 грн., за квітень 2012 року - на суму 23 269 грн., за травень 2012 року - 22 717 грн., за червень 2012 року - 24 264 грн.

Згідно з пунктом 198.3 статті 198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду (пункт 198.3 статті 198 Податкового кодексу України).

Відповідно до пункту 198.2 статті 198 Податкового кодексу України датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається: дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Пунктом 44.1 статті 44 Податкового кодексу України встановлено, що для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

У відповідності до пункту 198.6 статті 198 Податкового кодексу України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

У разі коли на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

Отже, наявність належним чином оформлених податкових накладних є підставою для включення до податкового кредиту платника податку сум ПДВ за такими накладними.

Статтею 201 Податкового кодексу України встановлено, що платник податку зобов'язаний надати покупцю (отримувачу) на його вимогу підписану уповноваженою платником особою та скріплену печаткою податкову накладну, у якій зазначаються в окремих рядках такі обов'язкові реквізити: а) порядковий номер податкової накладної; б) дата виписування податкової накладної; в) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - продавця товарів/послуг; г) податковий номер платника податку (продавця та покупця); ґ) місцезнаходження юридичної особи - продавця або податкова адреса фізичної особи - продавця, зареєстрованої як платник податку; д) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - покупця (отримувача) товарів/послуг; е) опис (номенклатура) товарів/послуг та їх кількість, обсяг; є) ціна постачання без урахування податку; ж) ставка податку та відповідна сума податку в цифровому значенні; з) загальна сума коштів, що підлягають сплаті з урахуванням податку; и) вид цивільно-правового договору; і) код товару згідно з УКТ ЗЕД (для підакцизних товарів та товарів, ввезених на митну територію України).

Податкова накладна виписується у двох примірниках у день виникнення податкових зобов'язань продавця. Оригінал податкової накладної видається покупцю, копія залишається у продавця товарів/послуг (пункт 201.4 статті 201 Податкового кодексу України).

Згідно з пунктом 201.10 статті 201 Податкового кодексу України податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Вимоги до первинних документів викладені у частині 2 статті 9 Закону України „Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" від 16.07.1999 № 996-XIV, а саме: первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції;посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

У відповідності до пункту 200.1 статті 200 Податкового кодексу України сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

При від'ємному значенні суми, розрахованої згідно з пункту 200.1 цієї статті, така сума враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цьогоКодексу), а в разі відсутності податкового боргу - зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду (пункт 200.3 статті 200 Податкового кодексу України).

Згідно до пункту 200.4 статті 200 Податкового кодексу України, якщо в наступному податковому періоді сума, розрахована згідно з пунктом 200.1 цієї статті, має від'ємне значення, то: а) бюджетному відшкодуванню підлягає частина такого від'ємного значення, яка дорівнює сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, а в разі отримання від нерезидента послуг на митній території України - сумі податкового зобов'язання, включеного до податкової декларації за попередній період за отримані від нерезидента послуги отримувачем послуг; б) залишок від'ємного значення попередніх податкових періодів після бюджетного відшкодування включається до складу сум, що відносяться до податкового кредиту наступного податкового періоду.

Відповідно до підпункту 14.1.191 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України постачання товарів - це будь-які операції, що здійснюються згідно з договорами купівлі-продажу, міни, поставки та іншими цивільно-правовими договорами, які передбачають передачу прав власності на такі товари за компенсацію незалежно від строків іі надання, а також операції з безоплатної поставки товарів (результатів робіт) та операції з передачі майна орендодавцем (лізингодавцем) на баланс орендаря (лізингоотримувача) згідно з договорами фінансової оренди (лізингу) або поставки майна згідно з будь-якими іншими договорами, умови яких передбачають відстрочення оплати та передачу права власності на таке майно не пізніше дати останнього платежу.

Тобто, необхідною умовою для віднесення сплачених у ціні товарів (послуг) сум податку на додану вартість до складу податкового кредиту є факт придбання товарів та послуг із метою їх використання в господарській діяльності.

Таким чином, наявність належним чином оформлених податкових накладних є підставою для включення до податкового кредиту платника сум ПДВ за такими накладними.

Судом першої інстанції на підставі досліджених первинних документів зроблено обґрунтований висновок, що надані позивачем первинні документи, підтверджують виконання господарських операцій та мають всі необхідні реквізити первинного документу бухгалтерського обліку, обов'язковість яких встановлена статтею 9 Закону України „Про бухгалтерський облік та звітність в Україні", статтею 44 Податкового кодексу України та пунктом 2.4 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку №88 від 24.05.1995р.

Крім того, враховуючи, що видами діяльності ТОВ „Метсервісгруп" за КВЕД - 2010 зокрема є: виробництво тари з пластмас (22.22), підготування та прядіння текстильних волокон (13.10), виробництво канатів, мотузок, шпагату та сіток (13.94), виробництво штучних і синтетичних волокон (20.60), судом встановлено, що придбання товарів, використаних в якості сировини при виробництві поліпропіленової тканини, здійснено позивачем з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах своєї господарської діяльності.

Операції з виготовлення поліпропіленової тканини та постачання вироблених поліпропіленових мішків ТОВ „Марія Лідер" є господарською діяльністю позивача, а суми податку на додану вартість, сплачені позивачем у ціні придбаної сировини, правомірно включені ним до складу податкового кредиту під час її придбання у повному обсязі.

Згідно пункту 57.4 статті 57 Податкового Кодексу України, штрафні санкції, нараховані на суму грошового зобов'язання (її частку), скасовану за результатами адміністративного чи судового оскарження, також підлягають скасуванню.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку щодо визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення форми „Р" № від 28.03.2013 року в оскаржуваній позивачем частині збільшення йому грошового зобов'язання з податку на додану вартість у сумі 117550 грн. за основним платежем та 58 775 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями.

Щодо податкового повідомлення-рішення форми „У" № від 05.10.2012 року, колегія суддів зазначає наступне.

Законом України „Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті" встановлено порядок розрахунків в іноземній валюті при здійсненні експортно-імпортних операцій та відповідальність за недотримання термінів розрахунків.

У відповідності до статті 2 Закону України „Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті" імпортні операції резидентів, які здійснюються на умовах відстрочення поставки, в разі, коли таке відстрочення перевищує 180 календарних днів з моменту здійснення авансового платежу або виставлення векселя на користь постачальника продукції (робіт, послуг), що імпортується, потребують висновку центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері економічного розвитку.

При застосуванні розрахунків щодо імпортних операцій резидентів у формі документарного акредитиву строк, передбачений частиною першою цієї статті, діє з моменту здійснення уповноваженим банком платежу на користь нерезидента.

Строк та умови завершення імпортної операції без увезення товару на територію України визначаються у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України за погодженням з Національним банком України.

Судом встановлено, що між позивачем та фірмою System Trade GmbH (Німеччина) укладено зовнішньоекономічний контракт №2010/2110 від 08.11.10 на поставку обладнання загальною вартістю 140 000 євро. На виконання цього контракту позивачем здійснені авансові платежі нерезиденту на суму 105 000 євро, з яких 18.10.10 - 42000 євро, 26.01.11 - 42 000 євро, 24.02.11 - 21 000 євро. У граничні терміни, передбачені статтею 2 Закону України „Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті", обладнання не поставлено.

Між позивачем та фірмою System Trade GmbH укладено зовнішньоекономічний контракт №2010/2111 від 08.11.10 на поставку обладнання загальною вартістю 170 000 євро. На виконання цього контракту позивачем здійснені авансові платежі нерезиденту на суму 136 200 євро, з яких 18.11.10 - 51 000 євро, 26.01.11 - 51 000 євро, 13.05.11 - 4200 євро, 13.05.11 - 30000 євро. У граничні терміни, передбачені статтею 2 Закону України „Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті", обладнання не поставлено.

Між позивачем та фірмою System Trade GmbH укладено зовнішньоекономічний контракт №2010/2112 від 08.11.10 на поставку обладнання загальною вартістю 360 000 євро. На виконання цього контракту позивачем здійснені авансові платежі нерезиденту на суму 216 000 євро, з яких 18.11.10 - 108 000 євро, 26.01.11 - 18000 євро, 01.02.11 - 22 500 євро, 03.02.11 - 67 500 євро. У граничні терміни, передбачені статтею 2 Закону України „Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті", обладнання не поставлено.

Між позивачем та фірмою System Trade GmbH укладено зовнішньоекономічний контракт №2011/0329 від 30.03.11 на поставку обладнання загальною вартістю 30 000 євро. На виконання цього контракту позивачем здійснені авансові платежі нерезиденту на суму 18000 євро, з яких 06.04.11 - 9 000 євро, 02.06.11 - 9 000 євро. У граничні терміни, передбачені ст. 2 Закону України „Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті", обладнання не поставлено.

Враховуючи наведене, при виконанні цих зовнішньоекономічних контрактів було порушено граничні строки поставки імпортованих товарів на митну територію України, встановлені статтею 2 Закону України „Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті", за відсутності відповідних висновків центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері економічного розвитку.

Як вбачається за матеріалів справи, позивач на підставі статті 6 Закону України „Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті", Порядку продовження строків розрахунків за зовнішньоекономічними операціями, затвердженого постановою Кабінету міністрів України №1409 від 29.12.07, звертався до Міністерства економічного розвитку і торгівлі України за отримання висновків про продовження строків розрахунків за зовнішньоекономічними контрактами №2010/2110, №2010/2111, №2010/2112 від 08.11.10, №2011/0329 від 30.03.11. У видачі висновків відмовлено з посиланням на неможливість визначення термінів поставки товарів згідно з умовами контрактів та встановлення строку, необхідного для завершення розрахунків за ними.

Судом установлено, що обставини перевищення позивачем законодавчо встановлених термінів виконання зовнішньоекономічних операцій за контрактами №2010/2110, №2010/2111, №2010/2112 від 08.11.10 досліджені та встановлені постановою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 19.12.12 в адміністративній справі №1170/2а-427/12 за позовом ТОВ „Метсервісгруп" до Гайворонської МДПІ про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № від 21.11.11, яка набрала законної сили.

Враховуючи вимоги частини 1 статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України та частини 2 статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України, ці обставини у даній справі не потребують доказування та не можуть оспорюватися.

Згідно статті 4 Закону України „Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті" (у редакції, чинній на момент винесення спірного рішення) порушення резидентами строків, передбачених статтями 1 і 2 цього Закону, тягне за собою стягнення пені за кожний день прострочення у розмірі 0,3 відсотка від суми неодержаної виручки (вартості недопоставленого товару) в іноземній валюті, перерахованої у грошову одиницю України за валютним курсом Національного банку України на день виникнення заборгованості. Загальний розмір нарахованої пені не може перевищувати суми неодержаної виручки (вартості недопоставленого товару).

У разі прийняття до розгляду судом, Міжнародним комерційним арбітражним судом чи Морською арбітражною комісією при Торгово-промисловій палаті України позовної заяви резидента про стягнення з нерезидента заборгованості, яка виникла внаслідок недотримання нерезидентом строків, передбачених експортно-імпортними контрактами, строки, передбачені статтями 1 і 2 цього Закону, зупиняються і пеня за їх порушення в цей період не сплачується.

У разі прийняття судом рішення про відмову в позові повністю або частково або припинення (закриття) провадження у справі чи залишення позову без розгляду строки, передбачені статтями 1 і 2 цього Закону, поновлюються і пеня за їх порушення сплачується за кожний день прострочення, включаючи період, на який ці строки було зупинено.

У разі прийняття судом рішення про задоволення позову пеня за порушення строків, передбачених статтями 1 і 2 цього Закону, не сплачується з дати прийняття позову до розгляду судом.

Державні податкові інспекції вправі за наслідками документальних перевірок безпосередньо стягувати з резидентів пеню, передбачену цією статтею.

Відповідно до матеріалів справи, порушення термінів розрахунків за вказаними вище контрактами було також предметом попередніх перевірок, проведених відповідачем, результати яких оформлено актами №25/2300/36654528 від 09.09.11, №38/2300/3665428 від 20.12.11, на підставі яких позивачу нараховано пеню у сумі 1985581 грн., з яких 299 979, 57 грн. - пеня за період з 18.05.11 по 30.06.11, визначена податковим повідомленням-рішенням № від 21.11.11, 1685601, 43 грн. - пеня за період з 01.07.11 по 09.11.11, визначена податковим повідомленням - рішенням № від 23.12.11.

Враховуючи результати попередніх перевірок, спірним податковим повідомленням - рішенням № від 05.10.12 пеня у сумі 159 247,29 грн. нарахована за період прострочення 10.11.11 - 21.11.11. При цьому кінцевим терміном нарахування пені відповідач правомірно визначив 21.11.11 - день сплати позивачем судових витрат за подання до Суду федеральної землі у м. Кассель (Німеччина) позовної заяви про стягнення з фірми System Trade GmbH заборгованості за укладеними з нею контрактами (зважаючи на ненадання позивачем документів, що підтверджують дату прийняття цим судом позовної заяви ТОВ „Метсервісгруп" до розгляду). Правильність арифметичних розрахунків пені позивачем не оспорюється.

З огляду на те, що під час судового розгляду справи позивачем не спростовані порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності, які стали підставою для прийняття податкового повідомлення-рішення форми „У" № від 05.10.2012 року, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позову в цій частині.

На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції вірно встановлено обставини справи та правильно застосовано до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права. Доводи апеляційних скарг, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують. Підстави для скасування рішення суду першої інстанції відсутні.

Керуючись п.1 ч.1 ст.198, ст.ст.200, 205, 206 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю „Метсервісгруп" та Гайворонської міжрайонної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Кіровоградській області - залишити без задоволення.

Постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 25 листопада 2014 року у справі № 811/1295/13-а - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий: Т.І. Ясенова

Суддя: О.В. Головко

Суддя: А.В. Суховаров