Справа № 812/1536/15
Суддя: Т.В. Смішлива
Дата ухвалення: 2015-11-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

12 листопада 2015 рокуСєвєродонецькСправа № 812/1536/15

Суддя Луганського окружного адміністративного суду Смішлива Т.В., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до територіального управління Державної судової адміністрації України в Луганській області про зобовязання здійснити нарахування заробітної плати, стягнення заборгованості із заробітної плати та середнього заробітку у звязку з порушенням термінів виплати заробітної плати,-

ВСТАНОВИВ:

20 жовтня 2015 року до Луганського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до територіального управління Державної судової адміністрації в Луганській області про зобовязання вчинити певні дії та стягнення заборгованості з заробітної плати.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що з 05.05.2007 по 01.12.2014 вона перебувала на державній службі у Краснолуцькому міському суді Луганської області. Звільнилась за власним бажанням у звязку з вимушеним переїздом до іншої місцевості, з серпня 2014 року до часу звільнення не отримувала жодних виплат, у звязку з тим, що Краснолуцький міський суд Луганської області тимчасово припинив діяльність, відповідно до Розпорядження Голови Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 02.09.2014 № 27/0/38-14. Стверджує, що відповідач не мав жодних підстав для будь-якого обмеження щодо нарахування та виплати заробітної плати у відповідності до трудового законодавства.

Позивач також зазначає, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум, однак на день звільнення відповідач з ним повного розрахунку не провів.

На звернення позивача, відповідач надав відповідь, яку позивач вважає не коректною, оскільки питання заробітної плати регулюються Законом та іншими нормативними актами, а Рішення ОСОБА_2 суддів від 23 грудня 2014 року не має ніякого відношення до відносин, які виникли до 01 грудня 2014 року. Також позивач зазначає, що заробітна плата державних службовців складається з посадових окладів, премій, доплати за ранги, надбавки за вислугу років на державній службі та інших надбавок.

Позивач розрухував середню заробітну плату за 4 відпрацьованих дні липня 2014 року в розмірі 312,97 грн, за 17 днів серпня 2014 року в розмірі 1526,01 грн, за вересень 2014 року в розмірі 1926,54 грн, за жовтень 2014 року -2014,11 грн, за листопад 2014 року 1751,40 грн. Разом: 7531,03 грн.

Сума компенсації за втрату частини заробітної плати у звязку з порушенням термінів її виплати, за розрахунками позивача, складає 2986,50 грн.

На підставі вищевикладеного позивач просив суд зобовязати Територіальне управління Державної судової адміністрації в Луганській області нарахувати ОСОБА_1, заробітну плату за липень 2014 року у розмірі 312,97 грн., за серпень 1526,01 грн., середній заробіток за час вимушеного простою за вересень 2014 року в сумі 1926,54 грн., за жовтень 2014 року в сумі 2014,11 грн., та за листопад 2014 року в сумі 1751,40 грн. Разом: 7531,03 грн. з урахуванням утримань, утримати 1633,11 грн., що складається з ЄСВ 459,40 грн.; ПДФО 1060,74 грн.; військовий збір 112,97 грн. з нарахованих ОСОБА_1 за період липень - листопад 2014 року сум заробітної плати та середнього заробітку, та сплатити внески та податки у повному обсязі до Державного бюджету для подальшого розподілу у відповідні фонди. Стягнути з Територіального управління Державної судової адміністрації в Луганській області на користь ОСОБА_1 заробітну плату та середній заробіток за час вимушеного простою за період липень - листопад 2014 року 5897,92 грн., та компенсацію втрати частини заробітної плати у звязку з порушенням термінів її виплати станом на 01.10.2015 року в сумі 2986,50 грн. Разом: 8884,42 грн.

Позивач у судове засідання не прибув, надав заяву про розгляд справи за його відсутності (а.с. 31).

Представник відповідача у судове засідання не прибув, надав заперечення проти позову, у яких просив розглянути справу без його участі та зазначив, що з 2014 року на території Луганської і Донецької області проводиться АТО. Відповідно до п. 2 Тимчасового порядку фінансування бюджетних установ, здійснення соціальних виплат населенню та надання фінансової підтримки окремим підприємствам і організаціям Донецької та Луганської областей на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження, видатки з державного бюджету, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загальнообовязкового державного соціального страхування здійснюються лише після повернення згаданої території під контроль органів державної влади. У п.4 Заробітна плата (грошове забезпечення, суддівська винагорода) виплачується та виплати за час щорічної відпустки працівникам (військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу) установи, яка переміщена на контрольовану територію, здійснюються, якщо установа продовжує функціонувати і працівники (військовослужбовці, особи рядового і начальницького складу) виконують свої обовязки. ОСОБА_2 суддів України № 76 від 23.12.2014 врегульовано питання, щодо заробітної плати працівників апаратів судів, які зараховані до апаратів судів розміщених на території , підконтрольній українській владі за період, протягом якого такі працівники апаратів обіймали посади в судах, що розміщувалися на тимчасово неконтрольованій території, з дня останнього нарахування до дня зарахування до штату суду, до якого працівника апарату суду зараховано на підставі довідок, але не більше ніж чотири місяці. В управлінні відсутні докази того, що позивач продовжував здійснювати свої функції як працівник суду протягом зазначеного у позові часу з липня 2014 року до грудня 2014 року, до того ж відповідач не має бухгалтерських документів необхідних для нарахування заробітної плати та проведення повного бухгалтерського розрахунку з позивачем (табелю обліку робочого часу, наказів). Краснолуцький міський суд Луганської області є юридичною особою яка приймає та звільняє працівників апарату суду та має печатку. А тому відповідач вважає, що позивачем не надано до ТУ ДСА України в Луганській області заяви щодо свого переведення на контрольовану українською владою територію. Також невідомо чи знаходиться позивач фактично на території контрольованій українською владою зараз. У звязку з чим, просив суд відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог.

Відповідно до частини 4 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі особи, які беруть участь у справі, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Зважаючи на те, що клопотання про розгляд справи за їх відсутності подано всіма особами, які беруть участь у справи, судовий розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження.

Дослідивши письмові докази, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих сторонами доказів, оцінивши докази відповідно до вимог статей 69-72 Кодексу адміністративного судочинства України, суд виходить з такого.

Судом встановлено, що за даними паспорта громадянина України на імя ОСОБА_1 серії ЕМ № 287899, виданого Краснолуцьким МВ УМВС України в Луганській області 01.09.1999, позивач зареєстрована у ІНФОРМАЦІЯ_1. (а.с. 7)

За даними довідки № НОМЕР_1 про взяття на облік особи, переміщеної з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції ОСОБА_1 з 19.01.2015 тимчасово перемістилась до м. Ірпінь-5. (а.с. 9)

Згідно наданої позивачем копії трудової книжки серії АА № 251970 ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, працювала у Краснолуцькому міському суді з 03.05.2007 спочатку на посаді секретаря судового засідання (наказ № 15-о від 03.05.2007), а з 03.02.2014 на посаді помічника судді Краснолуцького міського суду (наказ № 5 к/о від 03.02.2014). Звільнена з займаної посади за власним бажанням з 01.12.2014 відповідно до наказу № 85 к/о від 01.12.2014. (а.с. 10-12)

Оригінал трудової книжки позивачем суду не надано, однак, відповідачем факт роботи ОСОБА_1 у Краснолуцькому міському суді до 01.12.2014 не заперечується.

ОСОБА_1 листом від 19.11.2014 звернулась до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Луганській області (далі ТУ ДСА в Луганській області), у якому зазначила, що з серпня 2014 року вона не отримує заробітної плати, просила нарахувати їй заробітну плату з серпня 2014 року та письмово повідомити про причини затримки у виплаті заробітної плати. (а.с. 14)

При цьому доказів направлення зазначеного листа до ТУ ДСА в Луганській області позивачем не надано.

Повторно позивач звернулась до відповідача листом від 28.03.2015, у якому просила надіслати їй довідку про заборгованість з виплати заробітної плати за період з 01.08.2014 по 01.12.2014. (а.с. 15)

Листом від 14.05.2015 ТУ ДСА в Луганській області повідомило позивача про те, що надати довідку про заборгованість по заробітній платі за період з 01.08.2014 по 01.12.2014 не має можливості у звязку з відсутністю нарахувань за вказаний період. (а.с. 16)

Вирішуючи питання про правомірність вимог позивача щодо зобовязання відповідача нарахувати та сплатити позивачу заборгованість по заробітній платі за час вимушеного простою за липень-листопад 2014 року та компенсацію заробітної плати у звязку з порушенням термінів її виплати суд виходить з такого.

Статтею 43 Конституції України передбачено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується.

Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

У відповідності до статті 1 Закону України «Про оплату праці» заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Згідно з частиною другою статті 4 Закону України «Про оплату праці» для установ і організацій, що фінансуються з бюджету, - це кошти, які виділяються з відповідних бюджетів, а також частина доходу, одержаного внаслідок господарської діяльності та з інших джерел.

Відповідно до статті 115 Кодексу законів про працю України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.

Відповідно до частини першої статті 116 Кодексу законів про працю України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

Указом Президента України «Про рішення ОСОБА_2 національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14 квітня 2014 року № 405/2014 введено в дію рішення ОСОБА_2 національної безпеки і оборони України (таємне).

Тимчасові заходи для забезпечення підтримки суб'єктів господарювання, що здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції, та осіб, які проживають у зоні проведення антитерористичної операції або переселилися з неї під час її проведення визначає Закон України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» (далі - Закон № 1669).

Як встановлено ст. 1 цього Закону, періодом проведення антитерористичної операції вважається час між датою набрання чинності Указом Президента України «Про рішення ОСОБА_2 національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14 квітня 2014 року № 405/2014 та датою набрання чинності Указом Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України.

Згідно Прикінцевих та перехідних положень Закону № 1669, дія цього Закону поширюється на період проведення антитерористичної операції та на шість місяців після дня її завершення. Закони та інші нормативно-правові акти України діють у частині, що не суперечить цьому Закону.

Відповідно до абзацу першого п. 2 Тимчасового порядку фінансування бюджетних установ, здійснення соціальних виплат населенню та надання фінансової підтримки окремим підприємствам і організаціям Донецької та Луганської областей, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 № 595 встановлено, що у населених пунктах Донецької та Луганської областей, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження (далі - тимчасово неконтрольована територія), видатки з державного бюджету, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування здійснюються лише після повернення згаданої території під контроль органів державної влади.

Пунктом 3 вказаного Тимчасового порядку визначено, що заробітна плата (грошове забезпечення, суддівська винагорода) працівникам (військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу) установи за період, коли установа розміщувалася на тимчасово неконтрольованій території, а у подальшому територія була повернута під контроль органів державної влади, або установа була переміщена в населений пункт, на території якого органи державної влади здійснюють свої повноваження в повному обсязі (далі - контрольована територія), виплачується у повному обсязі за рахунок кошторису (плану використання бюджетних коштів) установи.

При цьому, у пункті 3 постанови Кабінету Міністрів України № 595 від 01.11.2014 встановлено, що міністерства, інші центральні органи виконавчої влади, місцеві державні адміністрації зобов'язані забезпечити до 1 грудня 2014 року переміщення бюджетних установ, підприємств та організацій, що належать до сфери їх управління, з населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження (далі - тимчасово неконтрольована територія), в населені пункти, на території яких органи державної влади здійснюють свої повноваження в повному обсязі. Переміщення здійснюється лише тих бюджетних установ, підприємств та організацій, що у разі зміни місцезнаходження зможуть забезпечити провадження своєї діяльності;

Жодних нормативних актів щодо переміщення Краснолуцького міського суду Луганської області з тимчасово неконтрольованої території до населених пунктів, на території яких органи державної влади здійснюють свої повноваження в повному обсязі не приймалось.

Однак, рішенням ОСОБА_2 суддів України № 76 від 23.12.2014 визначено вважати такими, що тимчасово прикріплені до штату Рубіжанського міського суду Луганської області суддів та працівників Краснолуцького міського суду Луганської області.

Пунктом четвертим вказаного рішення передбачено, що заробітна плата працівникам апаратів судів, які зараховані до апаратів судів, розміщених на території, підконтрольній українській владі за період, протягом якого працівники апаратів обіймали осади в судах, що розміщувались на тимчасово неконтрольованій території, з дня останнього нарахування до дня зарахування до штату суду, до якого працівника апарату суду зараховано на підставі довідок, виданих територіальним управлінням Державної судової адміністрації України в Луганській області, але не більше ніж за чотири місяці.

Згідно довідки ТУ ДСА в Луганській області від 05.11.2015 заробітну плату ОСОБА_1 за 4 робочі дні липня 2014 року позивачу перераховано на картрахунок 07.07.2014 у розмірі 200,00 грн. З серпня 2014 року необхідних для нарахування заробітної плати табелів обліку робочого часу, наказів Краснолуцького міського суду Луганської області до ТУ ДСА в Луганській області не надходило, у звязку з чим нарахування заробітної плати ОСОБА_1 не здійснювалось. Крім того, рішенням ОСОБА_2 суддів України № 76 від 23.12.2014 встановлено, що виплата заробітної плати працівникам апарату судів з тимчасово неконтрольованої території здійснюється у випадку звільнення з подальшим переведенням до установи, розміщеної на підконтрольній українській владі території.

Відповідно до частини 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Проте в даному випадку відповідач, який є субєктом владних повноважень, не отримав відомості про перебування ОСОБА_1 на робочому місці та виконання нею службових обовязків у липні листопаді 2014 року з незалежних від нього причин через перебування Краснолуцького міського суду на тимчасово неконтрольованій території.

Статтею 1 Закону України «Про встановлення додаткових гарантій щодо захисту прав громадян, які проживають на територіях проведення антитерористичної операції, та обмеження відповідальності підприємств - виконавців/виробників житлово-комунальних послуг у разі несвоєчасного здійснення платежів за спожиті енергетичні ресурси» від 13 січня 2015 року № 85-VIII встановлено, що метою цього Закону є встановлення додаткових гарантій щодо захисту житлових та майнових прав громадян, які проживають на територіях, де проводиться антитерористична операція, та громадян, які тимчасово переселені в інші населені пункти України з територій, на яких проводиться антитерористична операція. До 31 грудня 2015 року цим громадянам має бути погашена заборгованість із виплат заробітної плати, стипендій, пенсій, що утворилася внаслідок проведення антитерористичної операції, а також встановлено додаткові гарантії захисту житлових та майнових прав громадян, звільнених на підставі зазначених обставин, до моменту їх працевлаштування, за умови отримання ними статусу зареєстрованого безробітного.

Таким чином, законодавець встановив, що громадянам, які проживають на територіях, де проводиться антитерористична операція, а також які тимчасово переселені, до 31 грудня 2015 року має бути погашена заборгованість із виплати заробітної плати, що утворилася внаслідок проведення антитерористичної операції.

На момент розгляду даної справи Закон України «Про встановлення додаткових гарантій щодо захисту прав громадян, які проживають на територіях проведення антитерористичної операції, та обмеження відповідальності підприємств - виконавців/виробників житлово-комунальних послуг у разі несвоєчасного здійснення платежів за спожиті енергетичні ресурси» від 13 січня 2015 року № 85-VIII або окремі його положення такими, що не відповідають Конституції України не визнавалися.

За таких обставин, суд дійшов до висновку, що вирішення питання щодо погашення заборгованості із виплати заробітної плати, виплати середнього заробітку за весь час затримки, є передчасним, оскільки за приписами ст. 1 Закону України № 85-VIII від 13 січня 2015 року відповідні заходи повинні бути вжиті до 31 грудня 2015 року та не потребують прийняття відповідного судового рішення щодо зобов'язання нарахування та виплати або стягнення заробітної плати.

За таких обставин, позов ОСОБА_1 до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Луганській області про зобовязання нарахувати та стягнення заборгованості по заробітній платі, стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 2, 11, 17, 18, 71, 72, 94, 158-163, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Луганській області про зобовязання здійснити нарахування заробітної плати, стягнення заборгованості із заробітної плати та середнього заробітку у звязку з порушенням термінів виплати заробітної плати відмовити повністю.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Донецького апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга подається до Донецького апеляційного адміністративного суду через Луганський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 186 КАС України, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя ОСОБА_3