Справа № 362/2325/15-а
Суддя: Собків Я.М.
Дата ухвалення: 2015-10-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 362/2325/15-а Головуючий у 1-й інстанції: Ковбель М.М. Суддя-доповідач: Собків Я.М.
У Х В А Л А

Іменем України

28 жовтня 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді: Собківа Я.М.,

суддів: Борисюк Л.П., Петрика І.Й.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Громадської організації «Юридична клініка» на постанову Васильківського міськрайонного суду Київської області від 25 травня 2015 року у справі за адміністративним позовом Громадської організації «Юридична клініка» до виконавчого комітету Васильківської міської ради Київської області про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач в особі Громадської організації «Юридична клініка» звернувся до Васильківського міськрайонного суду Київської області із адміністративним позовом до виконавчого комітету Васильківської міської ради Київської області, в якому просив:

- визнати протиправною бездіяльність відповідача у ненаданні відповіді на запит Громадської організації «Юридична клініка» від 16.04.2015р. за № 1.16 «Про надання публічної інформації»;

- зобов'язати відповідача надати Громадській організації «Юридична клініка» відповідь та належним чином завірені копії документів на виконання запиту від 16.04.2015р. за № 1.16 «Про надання публічної інформації»;

- зобов'язати відповідача подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Постановою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 25 травня 2015 року в задоволенні вимог даного позову відмовлено.

На вказану постанову суду позивач подав апеляційну скаргу, у якій просить скасувати її як таку, що постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права та прийняти нове рішення, яким задовольнити його позов у повному обсязі.

У зв'язку з поданням апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, яке відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 183-2 Кодексу адміністративного судочинства України прийнято у порядку скороченого провадження, згідно з ч. 1 ст. 197 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи, 16 квітня 2015 року Громадською організацією «Юридична клініка» на адресу відповідача подавався запит за вих. № 1.16 про надання інформації в порядку вимог Закону України «Про доступ до публічної інформації».

В запиті позивач просив надати йому наступні документи:

- належним чином завірену копію рішення виконавчого комітету Васильківської міської ради Київської області від 29.05.2012р. № 203 «Про затвердження Регламенту апарату виконавчого комітету Васильківської міської ради»;

- належним чином завірену копію Регламенту виконавчого комітету Васильківської міської ради Київської області.

За результатом розгляду інформаційного запиту позивачу було направлено лист за підписом міського голови від 23.04.2015р. № 456/01/01/-12, разом з належним чином завіреною копією рішення виконавчого комітету Васильківської міської ради Київської області від 29.05.2012р. № 203 «Про затвердження Регламенту апарату виконавчого комітету Васильківської міської ради» та доповідною запискою начальника юридичного відділу виконавчого комітету Васильківської міської ради від 22.04.2015р. № 10/02.06.

Звертаючись з даним позовом позивач вказує на бездіяльність відповідача в частині ненадання ним обґрунтованої відповіді на інформаційний запит від 16.04.2015р. за № 1.16 «Про надання публічної інформації» та зазначає про порушення останнім вимог частини 1 статті 20 Закону України «Про доступ до публічної інформації».

Даючи правову оцінку обставинам вказаної справи колегія суддів зважає на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини щодо створення, збирання, одержання, зберігання, використання, поширення, охорони, захисту інформації регулюються Законом України «Про інформацію» від 92 жовтня 1992 року №2657-XII (надалі - Закон №2657-XII).

Відповідно до ст. 5 Закону №2657-XII, кожен має право на інформацію, що передбачає можливість вільного одержання, використання, поширення, зберігання та захисту інформації, необхідної для реалізації своїх прав, свобод і законних інтересів; реалізація права на інформацію не повинна порушувати громадські, політичні, економічні, соціальні, духовні, екологічні та інші права, свободи і законні інтереси інших громадян, права та інтереси юридичних осіб.

А порядок здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, що знаходиться у володінні суб'єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом, та інформації, що становить суспільний інтерес, визначається Законом України «Про доступ до публічної інформації» від 13 січня 2011 року №2939-VI (надалі - Закон №2939-VI)

Згідно із ст. 1 Закону №2939-VI, публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб'єктами владних повноважень своїх обов'язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб'єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом; публічна інформація є відкритою, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ст. 3 Закону №2939-VI, право на доступ до публічної інформації гарантується: обов'язком розпорядників інформації надавати та оприлюднювати інформацію, крім випадків, передбачених законом; визначенням розпорядником інформації спеціальних структурних підрозділів або посадових осіб, які організовують у встановленому порядку доступ до публічної інформації, якою він володіє; максимальним спрощенням процедури подання запиту та отримання інформації; доступом до засідань колегіальних суб'єктів владних повноважень, крім випадків, передбачених законодавством; здійсненням парламентського, громадського та державного контролю за дотриманням прав на доступ до публічної інформації; юридичною відповідальністю за порушення законодавства про доступ до публічної інформації.

Згідно з частинами 1 та 2 ст. 19 Закону №2939-VI, запит на інформацію - це прохання особи до розпорядника інформації надати публічну інформацію, що знаходиться у його володінні; запитувач має право звернутися до розпорядника інформації із запитом на інформацію незалежно від того, стосується ця інформація його особисто чи ні, без пояснення причини подання запиту.

Відповідно до ст. 5 Закону №2939-VI, доступ до інформації забезпечується шляхом: систематичного та оперативного оприлюднення інформації:в офіційних друкованих виданнях; на офіційних веб-сайтах в мережі Інтернет; на інформаційних стендах; будь-яким іншим способом; надання інформації за запитами на інформацію.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 13 Закону №2939-VI, розпорядниками інформації для цілей цього Закону визнаються суб'єкти владних повноважень - органи державної влади, інші державні органи, органи місцевого самоврядування, органи влади Автономної Республіки Крим, інші суб'єкти, що здійснюють владні управлінські функції відповідно до законодавства та рішення яких є обов'язковими для виконання.

Відповідно до частини 4 цієї ж статті, усі розпорядники інформації незалежно від нормативно-правового акта, на підставі якого вони діють, при вирішенні питань щодо доступу до інформації мають керуватися цим Законом.

Згідно з пп. 1, 6 ч. 1 ст. 14 Закону №2939-VI, розпорядники інформації зобов'язані оприлюднювати інформацію про свою діяльність та прийняті рішення; надавати достовірну, точну та повну інформацію, а також у разі потреби перевіряти правильність та об'єктивність наданої інформації.

Відповідно до п. 12 ч. 1 ст. 15 Закону №2939-VI, іншу інформацію про діяльність суб'єктів владних повноважень, порядок обов'язкового оприлюднення якої встановлений законом.

А згідно з ч. 2 ст. 15 Закону №2939-VI, інформація, передбачена частиною першою цієї статті, підлягає обов'язковому оприлюдненню невідкладно, але не пізніше п'яти робочих днів з дня затвердження документа. У разі наявності у розпорядника інформації офіційного веб-сайту така інформація оприлюднюється на веб-сайті із зазначенням дати оприлюднення документа і дати оновлення інформації.

Відповідно до ч.ч. 1 та 2 ст. 22 Закону №2939-VI, розпорядник інформації має право відмовити в задоволенні запиту в таких випадках: розпорядник інформації не володіє і не зобов'язаний відповідно до його компетенції, передбаченої законодавством, володіти інформацією, щодо якої зроблено запит; інформація, що запитується, належить до категорії інформації з обмеженим доступом відповідно до частини другої статті 6 цього Закону; особа, яка подала запит на інформацію, не оплатила передбачені статтею 21 цього Закону фактичні витрати, пов'язані з копіюванням або друком; не дотримано вимог до запиту на інформацію, передбачених частиною п'ятою статті 19 цього Закону. Відповідь розпорядника інформації про те, що інформація може бути одержана запитувачем із загальнодоступних джерел, або відповідь не по суті запиту вважається неправомірною відмовою в наданні інформації.

Згідно із ст. 23 Закону №2939-VI, рішення, дії чи бездіяльність розпорядників інформації можуть бути оскаржені до керівника розпорядника, вищого органу або суду. Запитувач має право оскаржити: відмову в задоволенні запиту на інформацію; відстрочку задоволення запиту на інформацію; ненадання відповіді на запит на інформацію; надання недостовірної або неповної інформації; несвоєчасне надання інформації; невиконання розпорядниками обов'язку оприлюднювати інформацію відповідно до статті 15 цього Закону; інші рішення, дії чи бездіяльність розпорядників інформації, що порушили законні права та інтереси запитувача. Оскарження рішень, дій чи бездіяльності розпорядників інформації до суду здійснюється відповідно до Кодексу адміністративного судочинства України.

А відповідно до частини першої ст. 24 Закону №2939-VI, відповідальність за порушення законодавства про доступ до публічної інформації несуть особи, винні у вчиненні таких порушень: ненадання відповіді на запит; ненадання інформації на запит; безпідставна відмова у задоволенні запиту на інформацію; неоприлюднення інформації відповідно до статті 15 цього Закону; надання або оприлюднення недостовірної, неточної або неповної інформації; несвоєчасне надання інформації; необґрунтоване віднесення інформації до інформації з обмеженим доступом; нездійснення реєстрації документів; навмисне приховування або знищення інформації чи документів.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням виконавчого комітету Васильківської міської ради Київської області від 29.05.2012р. № 203 було затверджено Регламент апарату виконавчого комітету Васильківської міської ради, згідно додатку.

Заперечуючи проти вимог даного позову відповідач в своїх твердженнях зазначає, що інформаційний запит позивача стосується саме надання нової інформації, що в свою чергу не узгоджується з нормами Закону України «Про доступ до публічної інформації», який надає право доступу до вже існуючої інформації (документів) і не вимагає створення у відповідь на запит нової інформації (зокрема, шляхом проведення аналітичної роботи).

Система та гарантії місцевого самоврядування в Україні, засади організації та діяльності, правового статусу і відповідальності органів та посадових осіб місцевого самоврядування визначаються Законом України «Про місцеве самоврядування» від 21 травня 1997 року №280-97/ВР (надалі - Закон №280-97/ВР).

Відповідно до ч.1 ст. 59 Закону №280-97/ВР, рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень.

Згідно з ч. 11 ст. 59 Закону №2939-VI, акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування підлягають обов'язковому оприлюдненню та наданню за запитом відповідно до Закону України "Про доступ до публічної інформації". Проекти актів органів місцевого самоврядування оприлюднюються в порядку, передбаченому Законом України "Про доступ до публічної інформації", крім випадків виникнення надзвичайних ситуацій та інших невідкладних випадків, передбачених законом, коли такі проекти актів оприлюднюються негайно після їх підготовки.

Положенням статті 46 Закону передбачено, що сільська, селищна, міська, районна у місті (у разі її створення), районна, обласна рада проводить свою роботу сесійно. Сесія складається з пленарних засідань ради, а також засідань постійних комісій ради.

Наступні сесії ради скликаються: сільської, селищної, міської - відповідно сільським, селищним, міським головою; районної у місті, районної, обласної - головою відповідної ради.

Сесія ради скликається в міру необхідності, але не менше одного разу на квартал, а з питань відведення земельних ділянок та надання документів дозвільного характеру у сфері господарської діяльності - не рідше ніж один раз на місяць.

Пропозиції щодо питань на розгляд ради можуть вноситися сільським, селищним, міським головою, постійними комісіями, депутатами, виконавчим комітетом ради, головою місцевої державної адміністрації, головою районної, обласної ради, загальними зборами громадян. Пропозиції щодо прийняття рішень, які відповідно до закону є регуляторними актами, вносяться з урахуванням вимог Закону України «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності».

Не пізніш як на другій сесії затверджується регламент роботи відповідної ради, а також положення про постійні комісії ради.

Частиною першою статті 15 Закону № 2939-VI встановлено обов'язок розпорядників, яким в даному випадку є відповідач, оприлюднювати інформацію: (п.2) нормативно-правові акти, акти індивідуальної дії (крім внутрішньоорганізаційних), прийняті розпорядником, проекти рішень, що підлягають обговоренню, інформацію про нормативно-правові засади діяльності та іншу визначену цією нормою.

Пунктами 6 та 7 частини 2 статі 23 Закону № 2939, передбачено, що запитувач має оскаржити поміж іншого: невиконання розпорядниками обов'язку оприлюднювати інформацію відповідно до статті 15 цього Закону; інші рішення, дії чи бездіяльність розпорядників інформації, що порушили законні права та інтереси запитувача.

Відповідно до п.4 ч. 1 статі 24 Закону № 2939, відповідальність за порушення законодавства про доступ до публічної інформації несуть особи, винні у вчиненні таких порушень.

Як було зазначено вище, у відповідь на запит позивача від 16.04.2015р. № 1.16 «Про надання публічної інформації», який надійшов на адресу виконкому Васильківської міської ради Київської області 17 квітня 2015 року за вх. № 456/01.01-12, відповідач направив лист за вих. № 456/01.01-12 від 23.04.2015р., в додатках до якого надав належним чином завірену копію рішення виконавчого комітету Васильківської міської ради Київської області від 29.05.2012р. № 203 «Про затвердження регламенту апарату виконавчого комітету Васильківської міської ради» та доповідну записку начальника юридичного відділу виконавчого комітету Васильківської міської ради від 22.04.2015р. № 10/02.06.

Тому вказане, на думку колегії суддів, спростовує доводи позивача в частині бездіяльності виконавчого комітету Васильківської міської ради Київської області щодо не надання відповіді на запит від 16.04.2015р. № 1.16 «Про надання публічної інформації».

Водночас, з огляду на те, що вимоги даного позову в частині зобов'язання відповідача надати відповідь та належним чином завірені копії документів на виконання запиту від 16.04.2015р. № 1.16 «Про надання публічної інформації», є похідними від вимоги про визнання протиправною бездіяльність відповідача, колегія суддів приходить до висновку про відсутність правових підстав для їх задоволення.

Крім того, колегія суддів знаходить безпідставними доводи позивача про порушення відповідачем вимог частини 1 статті 20 Закону України «Про доступ до публічної інформації», оскільки відповідь на запит про надання публічної інформації відповідачем була надана 23.04.15р., у той час як днем, що передує дню надходження запиту, є вихідний день (субота), а тому будь-яких фактів порушення відповідачем вимог чинного законодавства в частині дотримання строку розгляду інформаційного запиту колегія суддів не вбачає.

Що стосується позову в частині зобов'язання відповідача подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення, колегія суддів виходить з наступного.

Положенням статті 267 Кодексу адміністративного судочинства України визначено спеціальні способи судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах, зокрема, до них належать: зобов'язання суб'єкта владних повноважень надати звіт про виконання судового рішення, накладення штрафу за невиконання судового рішення та інше.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 267 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, має право зобов'язати суб'єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Необхідно звернути увагу на те, що вищезазначеній нормі кореспондують положення абз. 6 п. 4 ч. 1 ст. 163 КАС України, абз. 5 п. 4 ч. 1 ст. 207 КАС України, згідно з якими у резолютивній частині постанови суду першої чи апеляційної інстанції зазначається встановлений судом строк для подання суб'єктом владних повноважень - відповідачем до суду першої інстанції звіт про виконання постанови, якщо вона вимагає вчинення певних дій.

Отже, встановити судовий контроль за виконанням рішення суб'єктом владних повноважень - відповідачем у справі суд першої чи апеляційної інстанції може під час прийняття постанови у справі.

Такий контроль здійснюється судом першої інстанції шляхом зобов'язання надати звіт про виконання судового рішення, розгляду поданого звіту на виконання постанови суду першої, апеляційної чи касаційної інстанцій, а в разі неподання такого звіту - встановленням нового строку для подання звіту та накладенням штрафу.

Після ухвалення судового рішення, яке набрало законної сили, настає процедура його виконання. Невиконання судових рішень тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Аналогічна правова позиція викладена у інформаційному листі Вищого адміністративного суду України від 09.01.2013 року № 28/12/13-13, а також ухвалах Вищого адміністративного суду України від 22.01.2015 року у справі № К/800/15415/14, від 03.03.2015 року у справі № К/800/30906/13.

Водночас, встановлення судового контролю за виконанням рішення суду, ухваленого не на користь суб'єкта владних повноважень, є правом суду, а не його обов'язком, а тому відмовляючи в задоволенні вимог даного позову колегія суддів не знаходить підстав для встановлення відповідачу строку для подання звіту про виконання судового рішення.

Згідно зі ст. 159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Виходячи з вищезазначеного, колегія суддів вважає, що постановлене у справі рішення суду першої інстанції ґрунтується на вірно встановлених фактичних обставинах справи, яким дана належна юридична оцінка, правильно застосовані норми матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, та не допущено порушень матеріального і процесуального закону, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи, доводи викладені в апеляційній скарзі не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстави для скасування або зміни рішення суду першої інстанції відсутні.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.198 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду без змін.

Керуючись ст. ст. 183-2, 195, 197, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Громадської організації «Юридична клініка» - залишити без задоволення.

Постанову Васильківського міськрайонного суду Київської області від 25 травня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту постановлення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя суддя суддя Я.М. Собків Л.П. Борисюк І.Й. Петрик

.

Головуючий суддя Собків Я.М.

Судді: Петрик І.Й.

Борисюк Л.П.