Справа № 353/16/15а,2а/353/3/15
Суддя: Макарик Володимир Ярославович
Дата ухвалення: 2015-11-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 листопада 2015 року Справа № 876/2219/15

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді - Макарика В.Я.

суддів - Большакової О.О., Глушка І.В.

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Тлумацькому районі Івано-Франківської області на постанову Тлумацького районного суду Івано-Франківської області від 11.02.2015 року у справі №353/16/15-а за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Тлумацькому районі Івано-Франківської області про зобов'язання провести перерахунок пенсії,-

В С Т А Н О В И В:

У січні 2015 року позивач звернувся до суду з позовом до управління Пенсійного фонду України в Тлумацькому районі Івано-Франківської області про визнання протиправними дії відповідача та зобов'язання провести перерахунок пенсії.

Позивач позовні вимоги мотивував тим, що 20.08.2010 року йому призначено пенсію відповідно до Закону України «Про державну службу». Однак, відповідачем в розрахунку для обчислення пенсії не включено до складу її заробітної плати матеріальної допомоги на оздоровлення, індексації та компенсації за невикористані дні відпустки, внаслідок чого пенсія виплачується в меншому розмірі, ніж повинна бути. Таким чином, позивач звернувся до відповідача з заявою про перерахунок пенсії як державному службовцю відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну службу». Однак, листом від 24.12.2014 року відповідач повідомив, що матеріальна допомога на оздоровлення, індексація та компенсації за невикористані дні відпустки не враховуються в суму заробітної плати для обчислення пенсії у відповідності до Закону України «Про державну службу», тому немає підстав у перерахунку пенсії. Такі дії відповідача вважає неправомірними та протиправними, бо вони суперечать нормам ст. 66 Закону України «Про пенсійне забезпечення», ст. 41 Закону України «Про загальнообов'язкове пенсійне забезпечення", ст. 37 Закону України «Про державну службу», оскільки з вищевказаних норм законодавства випливає, що суми матеріальної допомоги на оздоровлення, індексації та компенсації за невикористані дні відпустки є складовими заробітної плати з яких було сплачено страхові внески на обов'язкове державне пенсійне страхування, враховуються в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, а тому, відповідачем неправомірно не враховано при визначенні розміру заробітної плати для призначення їй пенсії. Тому просила визнати неправомірними дії управління Пенсійного фонду України в Тлумацькому районі Івано-Франківської області щодо відмови їй в перерахунку пенсії та зобов`язати відповідача здійснити перерахунок пенсії з врахуванням матеріальної допомоги на оздоровлення, індексації та компенсації за невикористані дні відпустки. Просив позов задовольнити.

Постановою Тлумацького районного суду Івано-Франківської області від 11.02.2015 року позов задоволено. Визнано неправомірними дії управління Пенсійного фонду України в Тлумацькому районі Івано-Франківської області щодо не включення суми компенсації за невикористані відпустки до заробітку, з якого обраховано розмір пенсії при призначенні ОСОБА_1 пенсії державного службовця. Зобов'язано управління Пенсійного фонду України в Тлумацькому районі провести перерахунок розміру пенсії ОСОБА_1, включивши в складові заробітної плати для обчислення пенсії згідно Закону України «Про державну службу» нараховану компенсацію за невикористані дні відпустки, починаючи з 20 грудня 2014 року. Стягнуто з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 73,08 грн. Постанова в межах за один місяць підлягає негайному виконанню.

Постанову суду першої інстанції оскаржило управління Пенсійного фонду України в Тлумацькому районі Івано-Франківської області. Вважає, що оскаржувана постанова прийнята з помилковим застосуванням норм матеріального та процесуального права та підлягає скасуванню з підстав викладених у апеляційній скарзі. Просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову, якою у задоволені позову відмовити.

Особи, які беруть участь у справі в судове засідання для розгляду апеляційної скарги не прибули, про дату, час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином, а тому, колегія суддів, у відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 197 КАС України, вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу апелянта слід залишити без задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Відповідно до ч.2 ст. 2 КАС України до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім, випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Відповідно до ст. 159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухваленим відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасовано правильне по суті рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Однак, на дану заяву УПФУ в Тлумацькому районі надало відповідь про те, що розмір пенсії визначено відповідно до наданих нею документів, в яких не було зазначено інших виплат в т.ч. індексації заробітної плати та матеріальної допомоги на оздоровлення (а.с. 7-8).

12.12.2014 р. ОСОБА_1 звернувся до управління Пенсійного фонду України в Тлумацькому районі із заявою про перерахунок пенсії як державному службовцю відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну службу» та надала довідку Представництва державного комітету України з питань регуляторної політики та підприємництва в Івано-Франківській області № 21-9/293/01-36 від 14.08.2010 року про складові заробітної плати, в т.ч. щодо нарахування та виплати сум матеріальної допомоги на оздоровлення, індексації та компенсації за невикористані дні відпустки. На вказані суми заробітку було проведено нарахування та утримання страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування та єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування. Проте листом від 24.12..2014 року відповідач відмовив позивачу у перерахунку пенсії за безпідставністю.

Відповідно до ч. 1 ст. 37 Закону України «Про державну службу», в редакції яка діяла на момент призначення пенсії заявниці, пенсія державним службовцям призначається в розмірі 90 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

Згідно ч. 2 ст. 33 Закону України «Про державну службу» заробітна плата державних службовців складається з посадових окладів, премій, доплати за ранги, надбавки за вислугу років на державній службі та інших надбавок.

Частиною 6 ст. 33 Закону України «Про державну службу» передбачено, що, державним службовцям можуть установлюватися надбавки за високі досягнення у праці і виконання особливо важливої роботи, доплати за виконання обов'язків тимчасово відсутніх працівників та інші надбавки і доплати, а також надаватися матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань.

Відповідно до ч. 1 ст. 35 Закону України «Про державну службу» передбачено виплату державним службовцям допомоги на оздоровлення в розмірі посадового окладу при наданні щорічної відпустки.

Системний аналіз наведеного дає змогу зрозуміти, що матеріальна допомога на оздоровлення, індексація та компенсація за невикористані дні відпустки входила до системи оплати праці державного службовця.

Стаття 41 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» визначає виплати (доходи), що враховуються в заробітну плату (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії.

За змістом наведених норм отримувані застрахованою особою суми виплат, з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, враховуються в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, незалежно від того чи входять вони до структури заробітної плати.

Аналогічна позиція відображена у постанові Верховного Суду України від 20 лютого 2012 року у який зазначено, що є неправильними висновки суду про те, що оскільки матеріальна допомога, на яку нараховувався збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, не включається до складу заробітної плати державного службовця, то вона не враховується при обчисленні розміру його пенсії.

Узагальнюючи наведене, суд апеляційної інстанції переконаний, що судом першої інстанції надано належну оцінку наявним у справі доказам, а їх достатня кількість та взаємний зв'язок у сукупності дали змогу суду першої інстанції зробити вірний висновок про наявність підстав для задоволення позову.

Враховуючи викладене, колегія суддів не вбачає підстав для скасування постанови суду першої інстанції.

З наведеного вбачається, що доводи апеляційної скарги являються безпідставними та необґрунтованими та не спростовують висновків суду першої інстанції, правова оцінка доказів дана вірно, а відтак у задоволенні апеляційної скарги слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 195, 196, 197, 200, 205, 206, 254 КАС України, колегія суддів, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Тлумацькому районі Івано-Франківської області залишити без задоволення, а постанову Тлумацького районного суду Івано-Франківської області від 11.02.2015 року у справі №353/16/15-а - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя: В.Я. Макарик

Судді: О.О. Большакова

І.В. Глушко