Справа № 826/16139/14
Суддя: Кузьменко В.А.
Дата ухвалення: 2015-11-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

місто Київ

12 листопада 2015 року 08:20 справа №826/16139/14

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Кузьменка В.А., за участю секретаря Калужського Д.О., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу

за позовом1. ОСОБА_1 2. ОСОБА_2
до1. Головного територіального управління юстиції у місті Києві 2. Державного реєстратора прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Головного управління юстиції у місті Києві Середи Марії Сергіївни
третя особаОСОБА_4
провизнання протиправним та скасування рішення
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач 1, ОСОБА_1), ОСОБА_2 (далі по тексту - позивач 2, ОСОБА_2.) звернулись до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Києві (далі по тексту - відповідач 1), за участю третьої особи - ОСОБА_4 (далі по тексту - третя особа, ОСОБА_4.), в якому просять: визнати протиправним та скасувати рішення Реєстраційної служби Головного управління юстиції у місті Києві про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 14 травня 2014 року №13042418 про реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_1

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 листопада 2014 року відкрито провадження в адміністративній справі.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 14 січня 2015 року зупинене провадження в адміністративній справі до набрання законної сили судовим рішенням Дарницького районного суду міста Києва у цивільній справі №753/13520/14-ц.

У зв'язку із закінченням повноважень судді Окружного адміністративного суду міста Києва - ОСОБА_5. справу №826/16139/14 передано на повторний автоматизований розподіл.

Автоматизованою системою документообігу Окружного адміністративного суду міста Києва адміністративну справу передано на розгляд судді Кузьменку В.А.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 13 серпня 2015 року поновлено провадження в адміністративній справі №826/16139/14 та призначено справу до судового розгляду.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 14 вересня 2015 року залучено до участі в адміністративній справі Державного реєстратора прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Головного управління юстиції у місті Києві Середу Марію Сергіївну в якості співвідповідача.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 14 вересня 2015 року замінено відповідача - Реєстраційну службу Головного управління юстиції у місті Києві, його правонаступником - Головним територіальним управлінням юстиції у місті Києві.

В судовому засіданні 19 жовтня 2015 року позивач 1 та представник позивачів позовні вимоги підтримали; представник відповідачів заперечив проти позовних вимог; третя особа свого представника у судове засідання не направила.

Відповідно до частини шостої статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Враховуючи неприбуття представника третьої особи, беручи до уваги відсутність потреби заслухати свідка чи експерта, в судовому засіданні 19 жовтня 2015 року суд ухвалив перейти до розгляду справи в письмовому провадженні.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

В С Т А Н О В И В:

26 грудня 2008 року на підставі Розпорядження Дарницької районної у місті Києві державної адміністрації від 19 грудня 2008 року №1574 ОСОБА_2 з сім'єю з двох осіб видано ордер на жиле приміщення №016016 серії Б на право зайняття жилого приміщення жилою площею 20,08/54,60 кв.м., яке складається з 1 кімнати в ізольованій квартирі за адресою: АДРЕСА_1 (далі по тексту - квартира).

10 березня 2009 року Відділом приватизації житла Дарницької районної в місті Києві Державної адміністрації ОСОБА_2 та ОСОБА_1 видано свідоцтво про право власності на житло №51562 на квартиру, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

05 травня 2009 року вищезазначене свідоцтво про право власності на житло від 10 березня 2009 року №51562 зареєстровано у Київському міському бюро технічної інвентаризації, про що зроблено запис в реєстровій книзі №44685.

14 травня 2014 року рішенням про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №13042418 Реєстраційною службою Головного управління юстиції у місті Києві проведено державну реєстрацію права власності на квартиру за ОСОБА_4

Позивач вважає, що рішення Реєстраційної служби Головного управління юстиції у місті Києві від 14 травня 2014 року №13042418 має бути скасоване у зв'язку з тим, що право власності позивачів на квартиру виникло 05 травня 2009 року, з моменту набуття права власності на квартиру вона не відчужувалася, не передавалася в іпотеку, щодо неї не виникало обтяжень, які призвели або могли призвести до переходу права власності на неї, відповідно не могло існувати підстав для державної реєстрації права власності на квартиру за ОСОБА_4

Відповідач 1 надав суду письмові заперечення на адміністративний позов, в яких заперечив проти позовних вимог, посилаючись на дотримання державним реєстратором усіх вимог чинного законодавства при винесенні оскаржуваного рішення.

Представник відповідача 2 заперечив проти позовних вимог.

Третя особа письмового заперечення або письмових пояснень з приводу адміністративного позову до суду не надала.

Окружний адміністративний суд міста Києва, виходячи зі змісту пред'явлених позовних вимог, звертає увагу на наступне.

Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" визначено правові, економічні, організаційні засади проведення державної реєстрації речових та інших прав, які підлягають реєстрації за цим Законом, та їх обтяжень і спрямований на забезпечення визнання та захисту державою цих прав, створення умов для функціонування ринку нерухомого майна.

Згідно абзацу другого частини першої статті 2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державна реєстрація речових прав на нерухоме майно (далі - державна реєстрація прав), це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Відповідно до частини другої статті 3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" визначено, що держава гарантує достовірність зареєстрованих прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Частина перша статті 15 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" встановлює, що державна реєстрація прав та їх обтяжень проводиться в такому порядку: 1) прийняття і перевірка документів, що подаються для державної реєстрації прав та їх обтяжень, реєстрація заяви; 2) встановлення факту відсутності підстав для відмови в державній реєстрації прав та їх обтяжень, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та/або їх обтяжень; 3) прийняття рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, відмову в ній або зупинення державної реєстрації; 4) внесення записів до Державного реєстру прав; 5) видача свідоцтва про право власності на нерухоме майно у випадках, встановлених статтею 18 цього Закону; 6) надання витягів з Державного реєстру прав про зареєстровані права та/або їх обтяження.

Відповідно до частини четвертої статті 15 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державній реєстрації підлягають виключно заявлені права та їх обтяження за умови їх відповідності законодавству і поданим документам.

Відповідно до частин першої - четвертої, сьомої та одинадцятої статті 16 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" визначено, що заява про державну реєстрацію прав та їх обтяжень подається до органу державної реєстрації прав у паперовій або електронній формі у випадках, передбачених цим Законом. Реєстрація заяв про державну реєстрацію прав та їх обтяжень проводиться в порядку черговості їх надходження. Разом із заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень у паперовій формі подаються оригінали документів, необхідних для державної реєстрації прав та їх обтяжень, їх копії, засвідчені в установленому порядку. Заява про державну реєстрацію прав та їх обтяжень не приймається у разі відсутності документа, що підтверджує оплату послуг з державної реєстрації прав та їх обтяжень.

Відповідно до частини третьої статті 17 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" документи, що встановлюють виникнення, перехід, припинення прав на нерухоме майно та їх обтяжень і подаються для державної реєстрації прав, повинні відповідати вимогам, встановленим цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно частини першої статті 19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державна реєстрація прав проводиться на підставі: 1) договорів, укладених у порядку, встановленому законом; 2) свідоцтв про право власності на нерухоме майно, виданих відповідно до вимог цього Закону; 3) свідоцтв про право власності, виданих органами приватизації наймачам житлових приміщень у державному та комунальному житловому фонді; 4) державних актів на право власності або постійного користування на земельну ділянку у випадках, встановлених законом; 5) рішень судів, що набрали законної сили; 6) інших документів, що підтверджують виникнення, перехід, припинення прав на нерухоме майно, поданих органу державної реєстрації прав разом із заявою.

Відповідно до частини другої статті 9 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" визначено, що державний реєстратор, зокрема встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, приймає рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, про відмову в державній реєстрації, про її зупинення, внесення змін до Державного реєстру прав.

Відповідно до частини першої статті 24 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" передбачено, що у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо: 1) заявлене право, обтяження не підлягає державній реєстрації відповідно до цього Закону; 2) об'єкт нерухомого майна розміщений на території іншого органу державної реєстрації прав; 3) із заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень звернулася неналежна особа; 4) подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом, або не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують; 5) заяву про державну реєстрацію прав, пов'язаних з відчуженням нерухомого майна, подано після державної реєстрації обтяжень, встановлених щодо цього майна, крім випадків, встановлених частиною дев'ятою статті 15 цього Закону; 5-1) заяву про державну реєстрацію обтяжень речових прав на нерухоме майно щодо попереднього правонабувача подано після державної реєстрації права власності на таке майно за новим правонабувачем; 5-2) заяву про державну реєстрацію речових прав, похідних від права власності, подано за відсутності державної реєстрації права власності, крім випадків, установлених частиною дев'ятою статті 15 цього Закону; 5-3) під час подання заяви про державну реєстрацію права власності на підприємство як єдиний майновий комплекс, житловий будинок, будівлю, споруду (їх окремі частини), що виникло на підставі документа, за яким правонабувач набуває також право власності на земельну ділянку, не подано заяву про державну реєстрацію права власності на земельну ділянку; 5-4) після завершення п'ятиденного строку з дня отримання заявником письмового повідомлення про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав не усунено обставин, що були підставою для прийняття такого рішення; 5-5) заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень під час вчинення нотаріальної дії з нерухомим майном, об'єктом незавершеного будівництва подано не до нотаріуса, який вчинив таку дію; 5-6) заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень в електронній формі подано особою, яка не є державним кадастровим реєстратором або державним виконавцем; 6) заявником подано ті самі документи, на підставі яких заявлене право та обтяження такого права вже зареєстровано у Державному реєстрі прав.

Згідно частини другої статті 24 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" передбачено, що за наявності підстав для відмови в державній реєстрації державний реєстратор приймає рішення про відмову в державній реєстрації прав та їх обтяжень.

Відповідно до підпункту 1 пункту 37 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2013 року №868 (далі також - Порядок) документами, що підтверджують виникнення, перехід та припинення речових прав на нерухоме майно, є укладений в установленому законом порядку договір, предметом якого є нерухоме майно, права щодо якого підлягають державній реєстрації, або речове право на нерухоме майно чи його дублікат.

Окружний адміністративний суд міста Києва вважає за необхідне зазначити, що матеріалами справи підтверджено та не спростовано позивачем, що в матеріалах реєстраційної справи №00 міститься завірена копія договору дольової участі у будівництві житлового будинку від 25 квітня 2005 року №12-П/0497.

Разом з тим, виходячи з аналізу реєстраційної справи, в межах якої державним реєстратором приймалося оскаржуване рішення, не вбачається його обізнаність про право власності позивачів на квартиру, оскільки право власності позивачів на квартиру виникло до набрання чинності Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" та дані про право власності позивачів відсутні в Державному реєстрі.

Тобто, на час прийняття рішення про реєстрацію прав, державний реєстратор діяв відповідно до вимог пункту 5 частини першої статті 19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

Проте, Окружний адміністративний суд міста Києва звертає увагу на те, що рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 03 червня 2015 року у справі №753/13520/14-ц, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 09 липня 2015 року, позов ОСОБА_2, ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про визнання права власності задоволено; визнано право власності на квартиру АДРЕСА_1 за ОСОБА_2 та ОСОБА_1 в рівних долях; в позові ОСОБА_4 до ОСОБА_2, ОСОБА_1, Київської міської державної адміністрації, Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації, ТОВ "Чернігівський завод будівельних матеріалів" про визнання недійсними документів відмовлено.

Ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 09 липня 2015 року встановлено, що правомірність передачі у власність ОСОБА_1 спірної квартири підтверджена належними і допустимими доказами, а також, що право власності на спірну квартиру 05 травня 2009 року зареєстровано в рівних долях за ОСОБА_2 та ОСОБА_1, таким чином правильним є висновок суду першої інстанції про задоволення позовних вимог ОСОБА_2 та ОСОБА_1, адже право власності на спірну квартиру за ОСОБА_4 зареєстровано пізніше 07 травня 2014 року.

Відповідно до вимог частини першої статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України обставини встановлені судовим рішенням в цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо яких встановлені ці обставини.

Таким чином, не потребує доказуванню правомірність права власності позивачів на квартиру та виникнення права власності на квартиру у позивачів раніше права власності ОСОБА_4

Відповідно до частини першої статті 319 Цивільного кодексу України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно статті 41 Конституції України кожний має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до частин першої та другої статті 319 Цивільного кодексу України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Частиною першою статті 182 Цивільного кодексу України встановлено, що право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.

Пунктом 42 Порядку встановлено, що для проведення державної реєстрації речових прав на об'єкт нерухомого майна в разі, коли в документах, що підтверджують виникнення, перехід та припинення речових прав на такий об'єкт, відсутні відомості про його технічні характеристики, заявник, крім документа, що підтверджує виникнення, перехід та припинення речових прав на нерухоме майно, подає технічний паспорт на об'єкт нерухомого майна.

Матеріали справи не містять документів, які підтверджують перехід та/або припинення права власності позивачів на квартиру.

Відповідно до частини першої статті 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно частини другої статті 16 Цивільного кодексу України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов'язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Відповідно до частини першої статті 26 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" записи до Державного реєстру прав вносяться на підставі прийнятого рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень.

Згідно частини другої статті 26 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав.

Отже, запис про скасування державної реєстрації прав та їх обтяжень від 14 травня 2014 року №13042418 та захист права власності позивачів на квартиру можливий лише на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 14 травня 2014 року №13042418.

Враховуючи наведене, беручи до уваги норми законодавства у сфері реєстрації прав на нерухоме майно, які діють на час розгляду справи, рішення про державну реєстрацію права та їх обтяжень від 14 травня 2014 року №13042418 про державну реєстрацію права власності на квартиру за ОСОБА_4 підлягає скасуванню.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною першою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

На думку Окружного адміністративного суду міста Києва, позивачем доведено правомірність та обґрунтованість позовних вимог в частині скасування оскаржуваного рішення Державного реєстратора прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Головного управління юстиції у місті Києві Середи Марії Сергіївни про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 14 травня 2014 року №13042418 з урахуванням вимог встановлених частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, адміністративний позов ОСОБА_1 та ОСОБА_2 підлягає задоволенню.

Відповідно до частини першої статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 69, 70, 71, 158 - 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

1. Адміністративний позов ОСОБА_1 та ОСОБА_2 задовольнити повністю.

2. Визнати протиправним та скасувати рішення Державного реєстратора прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Головного управління юстиції у місті Києві Середи Марії Сергіївни про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 14 травня 2014 року №13042418.

3. Присудити з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 та ОСОБА_2 понесені ними витрати по сплаті судового збору у розмірі 73,08 грн. (сімдесят три гривні вісім копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Головного територіального управління юстиції у місті Києві.

Постанова набирає законної сили відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя В.А. Кузьменко