Справа № 815/5207/15
Суддя: Завальнюк І. В.
Дата ухвалення: 2015-11-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/5207/15
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 листопада 2015 року Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Завальнюк І.В.,

за участю секретаря Маковейчук Т.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі справу за адміністративним позовом Державної архітектурно-будівельної інспекції України до ОСОБА_1, діючої від свого імені та від імені малолітніх дітей ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_4, ОСОБА_5, третя особа ОСОБА_6, про зобовязання привести у первісний стан реконструйовану квартиру,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом, в якому просить суд зобовязати відповідача-1, діючої від свого імені та від імені малолітніх дітей ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2; відповідачів-2,3 привести у первісний стан реконструйовану квартиру № 1, Люстдорфська дорога, 27, буд. 1 в м. Одесі.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 16.02.2015 р. Департаментом ДАБІ в Одеській області проведено позапланову перевірку за адресою: АДРЕСА_1, в ході якої встановлено, що замовниками будівництва ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 була подана до Департаменту декларація про готовність обєкта до експлуатації № 400/14 від 30.10.2014 р., зареєстрована за № ОД 87 від 31.10.2014 р. При цьому виконання будівельних робіт за вказаною вище адресою проводилося з розширенням загальної площі квартири за рахунок прибудови, що потребує права власності або користування земельною ділянкою та видачу містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки. Листом від 15.12.2014 р. Управління архітектури та містобудування ОМР повідомило Департамент про те, що містобудівні умови та обмеження забудови земельної ділянки за вищевказаною адресою не видавалися. Отже замовниками було наведено недостовірні відомості у зареєстрованій Декларації про готовність обєкта до експлуатації, у зв'язку із чим Департаментом виданий припис від 16.02.2015 р. про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил. У травні 2015 р. Департаментом перевірено виконання вищевказаного припису та встановлено його невиконання, у зв'язку із чим відповідача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.188-42 КУпАП. Таким чином, беручи до уваги те, що відповідачі здійснили самовільне будівництво прибудови до квартири, у добровільному порядку вимоги припису про усунення порушень не виконали, позивач звернувся до суду із даним адміністративним позовом відповідно до ст.376 ЦК України.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги із викладених вище підстав підтримав у повному обсязі та просив задовольнити позов.

Представник відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_5 в судовому засіданні позовні вимоги не визнала у повному обсязі, в задоволені позову просила відмовити, не надавши при цьому жодного доказу на підтвердження отримання права власності або користування земельною ділянкою, на якій здійснено будівництво, та отримання містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки.

Відповідач ОСОБА_3 до суду не з'явився, про час та місце судового розгляду справи, в силу ч.4 ст.35 КАС України, повідомлений належним чином.

Представник третьої особи в судовому засіданні адміністративний позов просила задовольнити з підстав, викладених представником позивача.

Вислухавши пояснення учасників процесу та дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та наявність підстав для їх задоволення.

Судом встановлено, що відповідно до ст.41 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» та згідно з Порядком здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.05.2011 р. № 553, на підставі звернення ОСОБА_6 від 12.01.2015 р. до Адміністрації Президента України, яке надійшло ДАБІ України за № 40-453-К від 09.02.2015 р. проведено позапланову перевірку дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, державних будівельних норм, стандартів і правил ОСОБА_1 з реконструкції квартири без зміни геометричних розмірів за адресою: АДРЕСА_2, за результатами якої складений акт від 16.02.2015 р. (а.с. 10-12).

Перевіркою встановлено, що замовниками будівництва ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 наведено недостовірні дані в зареєстрованій Декларації про готовність обєкта до експлуатації № ОД 87 від 31.10.2014 р., саме: реконструкція квартири проводиться зі зміною геометричних розмірів, що в свою чергу потребує набуття права власності або користування земельною ділянкою та отримання містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки.

У декларації № ОД 87 від 31.10.2014 р. в графі 1 «Інформація про замовника» зазначено: ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1), діюча від свого імені та від імені малолітньої доньки ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, та від імені свого малолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2; ОСОБА_4 (ІПН НОМЕР_2); ОСОБА_5 (ІПН НОМЕР_3).

Зокрема, відповідно до декларації, реконструкція квартири проводиться без зміни геометричних розмірів, однак виїздом на місце оглядово встановлено, що будівельні роботи з реконструкції вищевказаної квартири проводяться зі зміною попередніх геометричних розмірів, а саме на земельній ділянці прибудинкової території загального користування зведено двоповерховий житловий будинок, який безпосередньо зєднаний з вищевказаною квартирою та одноповерхове нежитлове приміщення санвузла. Загальна площа реконструйованого обєкту 90,7 м2, тоді як до реконструкції площа квартири складала 35 м2. Під час перевірки замовниками будівництва не було предявлено проектну документацію, правоустановчі документи на земельну ділянку та дозвіл на проведення будівельних робіт.

Отже перевіркою встановлено порушення ч.10 ст.39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», оскільки будівництво проводиться без розроблення та затвердження належним чином проектної документації та документів, які б посвідчували право власності або користування земельною ділянкою, отже є самочинним.

За результатами перевірки складено протокол про адміністративне правопорушення від 16.02.2015 р. (а.с. 13-16), виданий припис про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил від 16.02.2015 р. (а.с. 17-18), відповідно до якого вимагалося усунути виявлені порушення до 16.05.2015 р. Зазначені документи були складені у присутності ОСОБА_1, проте остання відмовилась від їх отримання, у зв'язку із чим останні направлені на її адресу поштою.

Також постановою від 27.02.2015 р. № 133 ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.12 ст.96 КУпАП та притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 8500 грн.

Крім того, наказом Департаменту ДАБІ в Одеській області від 20.02.2015 р. № 9 «СК» скасовано реєстрацію декларації № ОД 87 від 31.10.2014 р.

З метою перевірки виконання вищезазначеного припису на підставі направлення від 18.05.2015 р. № 1490 Департаментом ДАБІ в Одеській області проведена перевірка виконання вимог припису від 16.02.2015 р., яка оформлена актом від 18.05.2015 р. і в результаті якої встановлено, що гр. ОСОБА_1 вимоги припису виконані не були: до Департаменту в строк до 16.05.2015 р. за набуттям права на виконання будівельних робіт ОСОБА_1 не зверталась та вказаний обєкт експлуатується в порушення п.14 Порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 553 від 23.05.2011 р.

На підставі вищевказаного акту перевірки складено протокол про адміністративне правопорушення від 25.05.2015 р., на підставі якого 02.06.2015 р. Департаментом ДАБІ в Одеській області прийнято постанову № 331 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 6800 грн. згідно ч.1 ст.188-42 КУпАП. Також Департаментом ДАБІ в Одеській області видано припис від 25.05.2015 р., яким зобовязано власника квартири усунути виявлені порушення у строк до 25.06.2015 р.

Відносини у сфері містобудування, містобудівної, архітектурної діяльності регулюються Конституцією України, Цивільним, Господарським і Земельним кодексами України, законами України «Про регулювання містобудівної діяльності», «Про Генеральну схему планування території України», «Про основи містобудування», «Про архітектурну діяльність», «Про комплексну реконструкцію кварталів (мікрорайонів) застарілого житлового фонду», «Про землеустрій», іншими нормативно-правовими актами.

Однією з функцій управління у сфері містобудівної діяльності є контроль за дотриманням законодавства у сфері містобудівної діяльності, вимог будівельних норм, державних стандартів і правил, положень містобудівної документації всіх рівнів, вихідних даних для проектування об'єктів містобудування, проектної документації.

Закон України «Про регулювання містобудівної діяльності» у частині першій статті 41 визначає державний архітектурно-будівельний контроль як сукупність заходів, спрямованих на дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил.

Згідно з частиною другою статті 41 державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється органами державного архітектурно-будівельного контролю в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

На сьогодні чинним є Порядок здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 23 травня 2011 року N 553, відповідно до абзацу другого пункту 1 якого державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється Держархбудінспекцією та її територіальними органами.

Відповідно до частини першої статті 376 Цивільного кодексу України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Частиною сьомою цієї статті встановлено, що у разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил суд за позовом відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування може постановити рішення, яким зобов'язати особу, яка здійснила (здійснює) будівництво, провести відповідну перебудову.

Якщо проведення такої перебудови є неможливим або особа, яка здійснила (здійснює) будівництво, відмовляється від її проведення, таке нерухоме майно за рішенням суду підлягає знесенню за рахунок особи, яка здійснила (здійснює) будівництво. Особа, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, зобов'язана відшкодувати витрати, пов'язані з приведенням земельної ділянки до попереднього стану.

Відповідно до статті 38 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» у разі виявлення факту самочинного будівництва об'єкта, перебудова якого з метою усунення істотного відхилення від проекту або усунення порушень законних прав та інтересів інших осіб, істотного порушення будівельних норм є неможливою, посадова особа органу державного архітектурно-будівельного контролю видає особі, яка здійснила (здійснює) таке будівництво, припис про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил з визначенням строку для добровільного виконання припису.

У разі якщо особа в установлений строк добровільно не виконала вимоги, встановлені у приписі, орган державного архітектурно-будівельного контролю подає позов до суду про знесення самочинно збудованого об'єкта та компенсацію витрат, пов'язаних з таким знесенням (частина перша згаданого Закону).

За рішенням суду самочинно збудований об'єкт підлягає знесенню в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, з компенсацією витрат, пов'язаних із знесенням об'єкта, за рахунок особи, яка здійснила (здійснює) таке самочинне будівництво.

Замовником робіт із знесення зазначеного об'єкта є орган державного архітектурно-будівельного контролю, за позовом якого ухвалено відповідне рішення суду.

Виконання рішення суду, що набрало законної сили, щодо знесення самочинно збудованого об'єкта здійснюється відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» (частина друга статті 38 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності»).

Проаналізувавши зміст частини першої статті 38 та пункт 3 частини четвертої статті 41 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», суд дійшов висновку, що наведені норми дають підстави вважати, що орган державного архітектурно-будівельного контролю за наявності обставин, передбачених абзацом першим частини першої статті 38 цього Закону (у разі виявлення факту самочинного будівництва об'єкта, перебудова якого з метою усунення істотного відхилення від проекту або усунення порушень законних прав та інтересів інших осіб, істотного порушення будівельних норм є неможливою), уповноважений та зобов'язаний видати припис про усунення порушень, у тому числі шляхом знесення самочинного збудованого об'єкта.

Цей припис є обов'язковою передумовою для можливості контролюючого органу на звернення до суду на підставі абзацу другого частини першої статті 38 вказаного Закону у зв'язку з його невиконанням.

Передумовою звернення органу державного архітектурно-будівельного контролю до суду з позовом про знесення самочинного будівництва є видання таким органом припису про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил.

Правову позицію щодо застосування положень статті 376 Цивільного кодексу України та 38 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» під час вирішення справ про знесення самочинно збудованої будівлі виклав Верховний Суд України в особі цивільної та адміністративної палат у постанові, прийнятій 17 грудня 2014 року в цивільній справі N 6-137цс14 (реєстраційний номер судового рішення в Єдиному державному реєстрі судових рішень - 42390315).

Усуваючи розбіжності у застосуванні судами цих законодавчих положень, Верховний Суд України зазначив таке.

У положеннях спеціальної матеріально-правової норми, що міститься в частині першій статті 376 Цивільного кодексу України, поняття самочинного будівництва визначено через сукупність його основних ознак, які виступають умовами або підставами, за наявності яких об'єкт нерухомості може бути визначений самочинним, а саме якщо: 1) він збудований або будується на земельній ділянці, що не була відведена в установленому порядку для цієї мети; 2) об'єкт нерухомості збудовано без належного дозволу чи належно затвердженого проекту; 3) об'єкт нерухомості збудований з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Таким чином, наявність однієї з умов, визначених у статті 376 Цивільного кодексу України, є підставою для ствердження, що житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважається самочинним будівництвом.

Відповідно до статті 9 Закону України «Про архітектурну діяльність» будівництво (нове будівництво, реконструкція, реставрація, капітальний ремонт) об'єкта архітектури здійснюється відповідно до затвердженої проектної документації, державних стандартів, норм і правил у порядку, визначеному Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності».

За приписами статті 34 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» замовник має право виконувати будівельні роботи після: 1) направлення замовником повідомлення про початок виконання будівельних робіт центральному органу виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю (далі - органи державного архітектурно-будівельного контролю), - щодо об'єктів, будівництво яких здійснюється на підставі будівельного паспорта, які не потребують реєстрації декларації про початок виконання будівельних робіт або отримання дозволу на виконання будівельних робіт згідно з переліком об'єктів будівництва, затвердженим центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері містобудування. Форма повідомлення про початок виконання будівельних робіт та порядок його подання визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері містобудування; 2) реєстрації органом державного архітектурно-будівельного контролю декларації про початок виконання будівельних робіт - щодо об'єктів будівництва, що належать до I - III категорій складності; 3) видачі замовнику органом державного архітектурно-будівельного контролю дозволу на виконання будівельних робіт - щодо об'єктів будівництва, що належать до IV і V категорій складності.

Статтею 36 цього Закону передбачено, що право на виконання підготовчих робіт (якщо вони не були виконані раніше згідно з повідомленням або зареєстрованою декларацією про початок виконання підготовчих робіт) і будівельних робіт на об'єктах, що належать до I - III категорій складності, підключення об'єкта будівництва до інженерних мереж та споруд надається замовнику та генеральному підряднику чи підряднику (у разі якщо будівельні роботи виконуються без залучення субпідрядників) після реєстрації декларації про початок виконання будівельних робіт.

Виконувати будівельні роботи, підключати об'єкт будівництва до інженерних мереж та споруд без реєстрації зазначеної декларації забороняється.

Виготовлення та затвердження проектної документації врегульовано статтями 7, 9, 27 Закону України «Про архітектурну діяльність» та статтею 31 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності».

Таким чином, під належним дозволом слід розуміти передбачений Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності» дозвільний документ (статті 35 - 37), що дає право виконувати підготовчі та будівельні роботи саме того об'єкта і на тій земельній ділянці, яка передана з цією метою певній особі.

Під проектом слід розуміти, залежно від категорії об'єкта будівництва, відповідний склад документації, визначеної статтями 1, 7 та 8 Закону України «Про архітектурну діяльність», отриманої відповідно до статей 29, 31 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», а також будівельний паспорт та технічні умови, отримані відповідно до статей 27, 30 вказаного Закону.

Крім цього, приписи статті 376 Цивільного кодексу України необхідно розуміти так, що самочинним вважається будівництво житлового будинку, будівлі, споруди, іншого нерухомого майна, якщо вони збудовані (будуються) на земельній ділянці, що не була відведена саме особі, яка здійснює будівництво, або відведена не для цієї мети.

Під наданням земельної ділянки слід розуміти рішення компетентного органу влади чи органу місцевого самоврядування про передачу земельної ділянки у власність або надання у користування, або передачу права користування земельною ділянкою на підставі цивільно-правових договорів із фізичною чи юридичною особою.

Згідно зі статтею 42 Земельного кодексу України земельні ділянки, на яких розташовані багатоквартирні жилі будинки, а також належні до них будівлі, споруди та прибудинкові території державної або комунальної власності, надаються в постійне користування підприємствам, установам і організаціям, які здійснюють управління цими будинками.

У разі приватизації громадянами багатоквартирного жилого будинку відповідна земельна ділянка може передаватися безоплатно у власність або надаватись у користування об'єднанню власників.

Порядок використання земельних ділянок, на яких розташовані багатоквартирні жилі будинки, а також належні до них будівлі, споруди та прибудинкові території, визначається співвласниками.

Розміри та конфігурація земельних ділянок, на яких розташовані багатоквартирні жилі будинки, а також належні до них будівлі, споруди та прибудинкові території, визначаються на підставі відповідної землевпорядної документації.

Разом із цим право на забудову виникає у особи, яка набула права на земельну ділянку на законних підставах, після здійснення нею дій, передбачених статтями 26 - 32 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності».

Згідно з частиною другою статті 376 Цивільного кодексу України особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього.

За змістом частини сьомої статті 376 Цивільного кодексу України у разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил право на звернення до суду з вимогою про знесення самочинного будівництва має відповідний орган державної влади або орган місцевого самоврядування. При цьому якщо можливо провести відповідну перебудову самочинного будівництва, суд може постановити рішення про зобов'язання особи, яка здійснила (здійснює) будівництво, провести таку перебудову.

Відповідно до положень статті 38 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» право на звернення до суду з позовом про знесення самочинно збудованих об'єктів містобудування належить також відповідним інспекціям державного архітектурно-будівельного контролю. Такий позов може бути пред'явлено до суду у разі, якщо особа в установлений строк добровільно не виконала вимоги, встановлені в приписі про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил із визначенням строку для добровільного виконання припису, та (або) якщо перебудова об'єкта є неможливою.

Розглядаючи зазначені вимоги відповідно до вказаної норми та положень частини сьомої статті 376 Цивільного кодексу України, суди повинні встановлювати, чи було видано особі, яка здійснила самочинне будівництво, припис про усунення порушень, чи можлива перебудова об'єкта та чи відмовляється особа, яка здійснила самочинне будівництво, від такої перебудови.

Судом встановлено, що відповідачі здійснили будівельні роботи з розширенням загальної площі квартири за рахунок прибудови, що в свою чергу для розроблення та затвердження належним чином проектної документації потребує права власності або користування земельною ділянкою та обовязкову видачу містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки. При цьому згідно листа Управління архітектури та містобудування ОМР № 01-13/302о від 15.12.2014 р. останнім вихідні дані на проектування яких-небудь об'єктів за адресою: м. Одеса, вул. Люстдорфська дорога, 27, 1, кв.1, не видавалась; а виходом на місце при візуальному огляді співробітниками Управління встановлено, що за вказаною адресою проведені роботи з реконструкції квартири з надбудовою другого поверху та будівництва прибудови.

Крім того, доказів відведення земельної ділянки для будівництва прибудови власнику квартири АДРЕСА_3, 27 в м. Одесі матеріали справи не містять.

В ході судового розгляду справи судом також встановлено, що вищевказаний припис від 16.02.2015 р. є чинним та не виконаним; при цьому відповідачами будь-яких дій, направлених на його виконання, не вчинялося.

Крім того, відповідно до пункту 4 Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 8 жовтня 1992 року N 572, власники, наймачі (орендарі) приміщень житлових будинків і гуртожитків мають право на переобладнання і перепланування житлових і підсобних приміщень, балконів і лоджій за відповідними проектами без обмеження інтересів інших громадян, які проживають у будинку, гуртожитку, з дозволу власника будинку (квартири), власника гуртожитку (житлового приміщення у гуртожитку) та органу місцевого самоврядування, що видається в установленому порядку.

Водночас відповідно до статті 383 Цивільного кодексу України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва.

Власник квартири може на свій розсуд здійснювати ремонт і зміни у квартирі, наданій йому для використання як єдиного цілого, за умови, що ці зміни не призведуть до порушення прав власників інших квартир у багатоквартирному житловому будинку та не порушать санітарно-технічних вимог і правил експлуатації будинку.

Системний аналіз наведених норм дає підстави вважати, що власник квартири має право на свій розсуд здійснювати в ній ремонт, змінювати її вигляд та призначення, але за умови, що ці зміни не призведуть до порушень прав власників інших квартир у багатоквартирному житловому будинку та не порушать санітарно-технічних вимог і правил експлуатації будинку.

Вищезазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України № 6-137цс14 від 17.12.2014 р.

Відповідно до ч.1 ст.244-2 КАС України рішення Верховного Суду України, прийняте за результатами розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначені норми права, та для всіх судів України.

Згідно з ч.4 ст.13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду України, враховуються іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

З урахуванням вищевикладеного, беручи до уваги невиконання ОСОБА_1 вимог приписів Інспекції ДАБК в Одеській області від 16.02.2015 р., від 25.05.2015 р. відповідно до ч.2 ст.38 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» самочинно збудований об'єкт підлягає приведенню у первісний стан, оскільки характер перебудови свідчить про істотні порушення будівельних норм і правил, зокрема остання здійснена на земельній ділянці, що не була відведена в установленому порядку для цієї мети і обєкт нерухомості збудовано без отримання всієї необхідної документації.

На підставі вищевикладеного, суд дійшов висновку, що позовні вимоги Державної архітектурно-будівельної інспекції України обґрунтовані, документально підтверджені, відповідають чинному законодавству, у звязку із чим підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 158-163 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Позов Державної архітектурно-будівельної інспекції України задовольнити.

Зобовязати ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1), діючу від свого імені та від імені малолітньої доньки ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, та від імені свого малолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_4 (ІПН НОМЕР_2), ОСОБА_5 (ІПН НОМЕР_3) привести у первісний стан реконструйовану квартиру АДРЕСА_4, 27 у м. Одесі.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня отримання копії постанови апеляційної скарги.

Повний текст постанови складено 12 листопада 2015 р.

Суддя І.В. Завальнюк

.