Справа № 817/2199/15
Суддя: Шарапа В.М.
Дата ухвалення: 2015-11-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №817/2199/15

03 листопада 2015 року 15 год. 15хв. м. Рівне

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Шарапи В.М., за участю секретаря судового засідання Левченко Т.М., сторін і інших осіб, які беруть участь у справі:

позивача: представник ОСОБА_1,

відповідача: представник ОСОБА_2,

третя особа на стороні відповідача: представник ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом

ОСОБА_4
до Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_5, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_6 з обмеженою відповідальністю "Факторингова компанія "Вектор Плюс"
про визнання протиправним та скасування рішення
ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_5, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_6 з обмеженою відповідальністю "Факторингова компанія "Вектор Плюс" про визнання протиправним та скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 19.06.2014 року №22231920.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримала. Пояснила суду на їх обґрунтування, що 16.11.2007 року між позивачем та ВАТ "Сведбанк" укладено кредитний договір, на забезпечення виконання якого передано в іпотеку квартиру за адресою АДРЕСА_1, що належала позивачу на праві власності. Представник позивача зазначила, що банком відступлено ТОВ "Факторингова компанія "Вектор Плюс" право вимоги за даним договором і внаслідок невиконання його умов товариство звернулось до нотаріуса, як до державного реєстратора, із заявою про реєстрацію права власності на цей об'єкт нерухомого майна, за наслідками розгляду якої прийнято оспорюване рішення. Представник позивача вказала, що жодних нотаріальних дій під час державної реєстрації переходу права власності відповідачем не вчинялось. Крім того, представник позивача наголошує на допущенні відповідачем порушення порядку направлення іпотекодержателю вимоги про усунення порушень кредитного договору та перевищенні ним власних повноважень при прийнятті оспорюваного рішення.

Просить позов задовольнити повністю.

Представник відповідача у судовому засіданні проти позовних вимог заперечив. Пояснив суду на обґрунтування своїх заперечень, що відповідач діючи в якості державного реєстратора прийняв оспорюване рішення, яке вважає у повній мірі законним та обґрунтованим. Вказує, що на виконання вимог законодавства щодо одночасності вчинення нотаріусом реєстраційної та нотаріальної дій, у даному випадку відповідачем було здійснено нотаріальну дію засвідчення справжності підпису, перевірка дієздатності та повноважень уповноваженої особи ТОВ "Факторингова компанія "Вектор Плюс" під час складення заяви про виключення іпотеки. Тому, вказує, що норми закону відповідачем порушено не було.

Просить у задоволенні позову відмовити повністю.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача у судовому засіданні пояснив, що на ТОВ "Факторингова компанія "Вектор Плюс" було переведено право вимоги за кредитним та іпотечним договорами, укладеними з позивачем. Діючи на виконання Закону України "Про іпотеку" і умов договорів ТОВ "Факторингова компанія "Вектор Плюс" набуто право власності на квартиру за адресою АДРЕСА_1, що належала позивачу. Представник третьої особи зазначає, що на його думку, оспорюване рішення прийнято відповідачем правомірно, а вимоги позивачів є безпідставними та необґрунтованими.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, повно і всебічно з'ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, перевіривши їх дослідженими у судовому засіданні доказами, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення повністю.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 на праві власності належала квартира площею 75,3 м.кв. за адресою АДРЕСА_2, про що до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно було внесено запис від 20.05.2013 року за №1227143 (т. 1 а.с. 8-11, 212-218, т. 2 а.с. 2-35).

16.11.2007 року між Акціонерним комерційним банком "ТАС-Комерцбанк" (Банк) та ОСОБА_4 (Позичальник) укладено договір №1701/1107/71-065, предметом якого стало надання кредиту в розмірі 75000,00 дол. США на строк до 15.11.2036 року (т. 1 а.с. 120-131).

16.11.2007 року між Акціонерним комерційним банком "ТАС-Комерцбанк" (Іпотекодержатель) та ОСОБА_4 (Іпотекодавець) укладено договір №1701/1107/71-065-Z-1, предметом якого стала передача в іпотеку об'єкту нерухомого майна квартири площею 75,3 м.кв. за адресою АДРЕСА_2, з метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором від 16.11.2007 року №1701/1107/71-065 (т.1 а.с.103-104).

17.03.2011 року між Публічним акціонерним товариством "Сведбанк", яке виступає правонаступником Акціонерного комерційного банку "ТАС-Комерцбанк" (Іпотекодержатель) та ОСОБА_4 (Іпотекодавець) укладено договір №1 про внесення змін і доповнень до кредитного договору від 16.11.2007 року №1701/1107/71-065, згідно якого сторони домовились, що сума кредиту складає 81762,33 дол. США (т. 1 а.с. 132-139).

17.03.2011 року між Публічним акціонерним товариством "Сведбанк", яке виступає правонаступником Акціонерного комерційного банку "ТАС-Комерцбанк" (Іпотекодержатель) та ОСОБА_4 (Іпотекодавець) укладено договір №1 про внесення змін і доповнень до договору іпотеки від 16.11.2007 року №1701/1107/71-065-Z-1, згідно якого сторони домовились, що передача права власності на предмет іпотеки здійснюється відповідно до ст. 37 Закону України "Про іпотеку" на підставі наступного застереження: задоволення вимог Іпотекодержателя здійснюється шляхом набуття права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання (т. 1 а.с. 116-117).

28.11.2012 року між Публічним акціонерним товариством "Сведбанк" (Банк) та ОСОБА_6 з обмеженою відповідальністю "Факторингова компанія "Вектор Плюс" (Фактор) укладено договір №15, предметом якого стало відступлення права вимоги заборгованості по кредитних договорах, зазначених в реєстрі, в тому числі за договором від 16.11.2007 року №1701/1107/71-065, укладеним з ОСОБА_4 (т. 1 а.с. 156-160).

28.11.2012 року між Публічним акціонерним товариством "Сведбанк" (Первісний іпотекодержатель) та ОСОБА_6 з обмеженою відповідальністю "Факторингова компанія "Вектор Плюс" (Новий іпотекодержатель) укладено договір, предметом якого стало відступлення права вимоги за договорами іпотеки, зазначеними в реєстрі, в тому числі за договором від 16.11.2007 року №1701/1107/71-065-Z-1, укладеним з ОСОБА_4 (а.с. 151-155).

24.12.2014 року ОСОБА_6 з обмеженою відповідальністю "Факторингова компанія "Вектор Плюс" направлено ОСОБА_4 повідомлення про намір звернути стягнення на предмет іпотеки від 07.12.2014 року вих. №512318-юр, в якому зазначено, що борг за кредитним договором від 16.11.2007 року №1701/1107/71-065 станом на 28.11.2012 року складає 111281,39 дол. США, що за курсом НБУ станом на 01.12.2014 року дорівнює 1675497,11 грн., а також заявлено вимогу про усунення порушень умов даного договору шляхом погашення упродовж 30 днів вказаної суми заборгованості (т. 1 а.с. 118-119).

На підставі заяви уповноваженої особи ОСОБА_6 з обмеженою відповідальністю "Факторингова компанія "Вектор Плюс" приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_5 прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 19.06.2015 року №22231920, яким проведено державну реєстрацію права власності на об'єкт нерухомого майна - квартиру площею 75,3 м.кв. за адресою АДРЕСА_2, за ОСОБА_6 з обмеженою відповідальністю "Факторингова компанія "Вектор Плюс", про що до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно внесено запис від 19.06.2015 року за №10109959 (т. 1 а.с. 105-109).

Надаючи оцінку спірним правовідносинам суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 2, ч. 2 ст. 3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" від 01.07.2004 року №1952-IV (надалі - Закон України №1952-IV), державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, яка є обов'язковою.

Згідно з ч. 5 ст. 3 Закону України №1952-IV, державна реєстрація прав є публічною, проводиться органом державної реєстрації прав, який зобов'язаний надавати інформацію про зареєстровані права та їх обтяження в порядку, встановленому цим Законом

Абзацом 2 частини 1 статті 9 Закону України №1952-IV визначено, що у випадку, передбаченому цим Законом, державним реєстратором є нотаріус як спеціальний суб'єкт, на якого покладаються функції державного реєстратора прав на нерухоме майно.

Зокрема, абзацами 2-3 частини 5 статті 3 Закону України №1952-IV передбачено, що державна реєстрація прав власності, реєстрація яких проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, під час вчинення нотаріальної дії з нерухомим майном, об'єктом незавершеного будівництва проводиться нотаріусом, яким вчиняється така дія, державна реєстрація прав у результаті вчинення нотаріальної дії з нерухомим майном, об'єктом незавершеного будівництва проводиться нотаріусом, яким вчинено таку дію.

За змістом частини 9 статті 15 Закону України №1952-IV, державна реєстрація прав, їх обтяжень у результаті вчинення нотаріальної дії (надання відмови в ній) проводиться одночасно з вчиненням такої дії.

Абзацом 7 пункту 2 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, що затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2013 року №868 (надалі Порядок), встановлено, що нотаріус, яким вчинено нотаріальну дію з нерухомим майном, проводить державну реєстрацію прав, набутих виключно у результаті вчинення такої дії, крім випадків, визначених Законом України №1952-IV.

В силу вимог п. 1 ч. 2 ст. 9 Закону України №1952-IV нотаріус, як спеціальний суб'єкт, здійснює функції державного реєстратора, в тому числі, встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема: відповідність обов'язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення (у випадках, встановлених законом); відповідність повноважень особи, яка подає документи на державну реєстрацію прав та їх обтяжень; відповідність відомостей про нерухоме майно, наявних у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та поданих документах; наявність обтяжень прав на нерухоме майно, зареєстрованих відповідно до вимог цього Закону; наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або договір (угода) пов'язує можливість проведення державної реєстрації виникнення, переходу, припинення прав на нерухоме майно або обтяження таких прав.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновків, що чинне законодавство наділяє нотаріуса окремими повноваженнями державного реєстратора щодо прав на нерухоме майно, які виникають лише у результаті вчинення нотаріальних дій з таким майном, а також повинні реалізовуватися одночасно з їх вчиненням та за наслідками перевірки правильності оформлення документів в офіційному порядку, що дозволяє забезпечити належний рівень захисту гарантованих Конституцією України речових прав осіб на нерухоме майно.

Водночас, відповідно до ч. 1 ст. 15 Закону України №1952-IV, державна реєстрація прав та їх обтяжень проводиться в такому порядку:

1)прийняття і перевірка документів, що подаються для державної реєстрації прав та їх обтяжень, реєстрація заяви;

2)встановлення факту відсутності підстав для відмови в державній реєстрації прав та їх обтяжень, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та/або їх обтяжень;

3)прийняття рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, відмову в ній або зупинення державної реєстрації;

4)внесення записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно;

5)видача свідоцтва про право власності на нерухоме майно у випадках, встановлених статтею 18 цього Закону;

6)надання витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про зареєстровані права та/або їх обтяження.

Згідно з ч. 4 ст. 15 Закону України №1952-IV, державній реєстрації підлягають виключно заявлені права та їх обтяження за умови їх відповідності законодавству і поданим документам.

Пунктом 36 Порядку передбачено, що для проведення державної реєстрації речових прав необхідними документами є документи, що підтверджують виникнення, перехід або припинення таких прав на нерухоме майно, та інші документи, визначені цим Порядком.

Пунктом 1 частини 1 статті 19 Закону України №1952-IV визначено, що державна реєстрація прав проводиться на підставі договорів, укладених у порядку, встановленому законом.

Підпунктом 1 пункту 37 Порядку встановлено, що документами, що підтверджують виникнення, перехід та припинення речових прав на нерухоме майно, є укладений в установленому законом порядку договір, предметом якого є нерухоме майно, права щодо якого підлягають державній реєстрації, або речове право на нерухоме майно чи його дублікат.

В свою чергу, відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України "Про іпотеку" від 05.06.2003 року №898-IV (надалі - Закон України №898-IV), у разі порушення іпотекодавцем обов'язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов'язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки.

Згідно з ч. 1 ст. 33 Закону України №898-IV, у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону.

Частиною 1 статті 37 Закону України №898-IV передбачено, що іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання.

Отже, в межах процедури звернення стягнення на предмет іпотеки, іпотекодержатель має право звернутися до органу державної реєстрації з метою державної реєстрації за собою права власності на об'єкт нерухомого майна і документом, що буде підтверджувати відповідний перехід права власності, слугуватиме або окремий договір між іпотекодавцем та іпотекодержателем, або застереження в іпотечному договорі.

Судом досліджено, що у підпункті 12.3.1 пункту 12.3 договору іпотеки від 16.11.2007 року №1701/1107/71-065-Z-1, з урахуванням угоди від 17.03.2011 року №1, сторонами погоджено, що договір про задоволення вимог Іпотекодержателя, укладений шляхом здійснення цього застереження, є підставою для реєстрації права власності Іпотекодержателя на предмет іпотеки.

Матеріалами реєстраційної справи підтверджується, що підставою для проведення державної реєстрації права власності ТОВ "Факторингова компанія "Вектор Плюс" на об'єкт нерухомого майна квартиру площею 75,3 м.кв. за адресою АДРЕСА_2 та прийняття оспорюваного рішення від 19.06.2015 року №22231920 був саме договір іпотеки від 16.11.2007 року №1701/1107/71-065-Z-1.

При цьому, жодна нотаріальна дія з приводу набуття права власності на вказаний об'єкт нерухомого майна під час проведення державної реєстрації відповідачем, як спеціальним суб'єктом державної реєстрації, не вчинялась.

Суд відхиляє посилання відповідача на ту обставину, що ним було здійснено нотаріальну дію засвідчення справжності підпису, перевірка дієздатності та повноважень уповноваженої особи ТОВ "Факторингова компанія "Вектор Плюс" під час складення заяви від 19.06.2015 року реєстраційний №2195 про виключення іпотеки, накладеної на квартиру за адресою АДРЕСА_2 згідно договору іпотеки від 16.11.2007 року №1701/1107/71-065-Z-1 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (т. 1 а.с. 101).

Відповідно до п. 6.1-6.2 Порядку, вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, що затверджений Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року №296/5, зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22.02.2012 року за №282/20595, нотаріус засвідчує справжність підпису на документах, зміст яких не суперечить закону і які не мають характеру правочинів та не містять у собі відомостей, що порочать честь і гідність людини. Нотаріус, засвідчуючи справжність підпису, не посвідчує факти, викладені у документі, а лише підтверджує, що підпис зроблений певною особою.

Згідно з ст. 4 Закону України №1952-IV, обов'язковій державній реєстрації підлягають речові права та обтяження на нерухоме майно, розміщене на території України, що належить фізичним та юридичним особам, державі в особі органів, уповноважених управляти державним майном, іноземцям та особам без громадянства, іноземним юридичним особам, міжнародним організаціям, іноземним державам, а також територіальним громадам в особі органів місцевого самоврядування, а саме:

1)право власності на нерухоме майно;

2)право володіння; право користування (сервітут); право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис); право забудови земельної ділянки (суперфіцій); право господарського відання; право оперативного управління; право постійного користування та право оренди земельної ділянки; право користування (найму, оренди) будівлею або іншими капітальними спорудами, їх окремими частинами; іпотека; довірче управління майном;

3)інші речові права відповідно до закону;

4)податкова застава, предметом якої є нерухоме майно, та інші обтяження.

Враховуючи положення частини 1 статті 37 Закону України №898-IV, звернення стягнення на предмет іпотеки відбувається саме шляхом набуття Іпотекодержателем права власності на останній. Разом з тим, з огляду на норми закріплені частиною 9 статті 15 Закону України №1952-IV та абзацом 7 пункту 2 Порядку, нотаріус як спеціальний суб'єкт, проводить державну реєстрацію прав на нерухоме майно, набутих виключно у результаті вчинення нотаріальної дії з таким майном.

Таким чином, відповідач приймаючи оспорюване рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 19.06.2015 року №22231920 діяв з виходом за межі повноважень, визначених Законом України №1952-IV та Порядком, у спосіб не передбачений законом.

Крім того, пунктом 46 Порядку передбачено, що для проведення державної реєстрації права власності на підставі договору іпотеки, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, заявник, крім документа, що підтверджує виникнення, перехід та припинення речових прав на нерухоме майно, подає:

1)завірену в установленому порядку копію письмової вимоги про усунення порушень, надіслану іпотекодержателем іпотекодавцеві та боржникові, якщо він є відмінним від іпотекодавця, в якій зазначається стислий зміст порушеного зобов'язання, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш як 30-денний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання такої вимоги;

2)документ, що підтверджує завершення 30-денного строку з моменту отримання іпотекодавцем та боржником, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги іпотекодержателя у разі, коли більш тривалий строк не зазначений у письмовій вимозі, надісланій іпотекодержателем іпотекодавцеві та боржникові, якщо він є відмінним від іпотекодавця;

3)заставну (якщо іпотечним договором передбачено її видачу).

Наявність зареєстрованої заборони відчуження нерухомого майна, накладеної нотаріусом під час посвідчення договору іпотеки, на підставі якого відбувається перехід права власності на предмет іпотеки від іпотекодавця до іпотекодержателя, а також зареєстрованих після державної реєстрації іпотеки прав чи вимог інших осіб на передане в іпотеку нерухоме майно не є підставою для відмови у проведенні державної реєстрації права власності за іпотекодержателем.

Тому, обов'язок з надіслання вимоги може вважатися виконаним Іпотекодержателем лише у разі, якщо така вимога отримана іпотекодавцем і строк її виконання обчислюється з моменту отримання цієї вимоги.

Як вбачається з матеріалів реєстраційної справи, повідомлення про намір звернути стягнення на предмет іпотеки від 07.12.2014 року вих. №512318-юр, яке є вимогою про усунення порушень кредитного договору від 16.11.2007 року №1701/1107/71-065, направлено ТОВ "Факторингова компанія "Вектор Плюс" ОСОБА_4 24.12.2014 року рекомендованими поштовими відправленням з повідомленнями про вручення та містить вказівку про його отримання особисто позивачем 16.01.2015 року (т. 1 а.с. 119).

Проте, ОСОБА_4 надано суду копію паспорта громадянина України для виїзду за кордон, який містить відмітку про перетин ним 06.01.2015 року кордону України з ОСОБА_7 та перебування поза межами території України до 17.10.2015 року (т. 2 а.с. 85-86).

Пунктом 99 Правил надання послуг поштового зв'язку, що затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 року №270, визначено, що рекомендовані поштові відправлення, у тому числі рекомендовані листи з позначкою "Судова повістка", рекомендовані повідомлення про вручення поштових відправлень, поштових переказів, повідомлення про надходження електронних поштових переказів, які не були вручені під час доставки, повторні повідомлення про надходження реєстрованих поштових відправлень (крім зазначених в абзаці четвертому пункту 93 цих Правил), поштових переказів, адресовані фізичним особам, під час доставки за зазначеною адресою або під час вручення в об'єкті поштового зв'язку вручаються адресату, а у разі його відсутності - повнолітньому члену сім'ї за умови пред'явлення документа, що посвідчує особу, а також документа, що посвідчує родинні зв'язки з адресатом (свідоцтво про народження, свідоцтво про шлюб тощо), чи рішення органу опіки і піклування про призначення їх опікунами чи піклувальниками. У разі відсутності адресата або повнолітніх членів його сім'ї до абонентської поштової скриньки адресата вкладається повідомлення про надходження зазначеного реєстрованого поштового відправлення, поштового переказу, рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, поштового переказу.

Таким чином, оскільки вимога про усунення порушень не була отримана безпосередньо іпотекодавцем у встановленому порядку, відповідач приймаючи оспорюване рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 19.06.2015 року №22231920 діяв без урахування усіх необхідних обставин, не дотримуючись вимог пункту 46 Порядку в частині отримання завіреної копії письмової вимоги про усунення порушень та доказів завершення 30-денного строку з моменту отримання іпотекодавцями такої письмової вимоги іпотекодержателя.

Відповідно до п. 1 Порядку взаємодії органів державної реєстрації прав та їх посадових осіб, що затверджений Наказом міністерства юстиції України від 02.04.2013 року №607/5, зареєстрований в Міністерстві юстиції України 02.04.2013 року за №534/23066, він визначає процедуру взаємодії системи органів державної реєстрації прав та державних реєстраторів прав на нерухоме майно органів державної реєстрації прав, посадових осіб органів місцевого самоврядування, адміністраторів центрів надання адміністративних послуг, нотаріусів під час прийняття заяв та під час проведення державної реєстрації права власності або інших речових прав на нерухоме майно, що виникають, в тому числі, на підставі договорів іпотеки, що містять застереження про задоволення вимог іпотекодержателя.

Згідно з п. 2 цього Порядку, державна реєстрація речових прав на нерухоме майно у випадках, передбачених у пункті 1 наказу, проводиться державними реєстраторами прав на нерухоме майно Мін'юсту відповідно до Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2013 року №868.

Пунктом 3 вказаного Порядку (в редакції чинній на час спірних правовідносин) предбачено, що протягом одного робочого дня з дати прийняття заяви орган державної реєстрації прав забезпечує виготовлення електронних копій документів, поданих для державної реєстрації прав, шляхом сканування оригіналів документів, що подаються для проведення державної реєстрації прав, та копій документів, що предявляються для державної реєстрації прав, засвідчені в установленому порядку та розміщення у базі даних про реєстрацію заяв і запитів Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Електронні документи, подані для проведення державної реєстрації прав, оформляються згідно з вимогами законодавства у сфері електронних документів та електронного документообігу, а також електронного цифрового підпису. Відповідність електронних копій оригіналів документів, необхідних для державної реєстрації прав та їх обтяжень, оригіналам таких документів у паперовій формі забезпечує особа, яка їх виготовила.

Пунктом 4 даного Порядку (в редакції чинній на час спірних правовідносин) визначено, що орган державної реєстрації прав у день прийняття відповідної заяви у випадках, передбачених пунктом 1 наказу, та виконання дій, передбачених пунктом 3 цього Порядку, за допомогою програмного забезпечення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно передає таку заяву на розгляд до Укрдержреєстру.

Оскільки відповідачем, як державним реєстратором, проведено державну реєстрацію переходу права власності від іпотекодавця до іпотекодержателя, на спірні правовідносини поширюються положення Порядку взаємодії органів державної реєстрації прав та їх посадових осіб, що затверджений Наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2013 року №607/5, зареєстрований в Міністерстві юстиції України 02.04.2013 року за №534/23066.

У зв'язку з цим, суд вважає, що відповідач під час прийняття оспорюваного рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 19.06.2015 року №22231920 необґрунтовано не виконав вимоги вказаного Порядку та не передав заяву ТОВ "Факторингова компанія "Вектор Плюс" на розгляд до Укрдержреєстру (структурного підрозділу територіальних органів Міністерства юстиції України, що забезпечує реалізацію повноважень Укрдержреєстру).

Частиною 2 статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

Попри те, що позивач у своїй позовній заяві просить визнати протиправним та скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 19.06.2014 року, судом встановлено, що фактично дане рішення датоване 19.06.2015 року. З метою повного захисту прав, свобод та інтересів позивача, суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог.

За наведених обставин, позовні вимоги знаходять підтвердження належними і допустимими доказами та підлягають до задоволення повністю, а рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_5 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 19.06.2015 року №22231920 підлягає визнанню протиправним та скасуванню.

Як передбачено статтею 94 Кодексу адміністративного судочинства України, судовий збір підлягає присудженню на користь позивача за рахунок відповідача.

Керуючись статтями 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 19.06.2015 року №22231920 Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_5, яким проведено державну реєстрацію права власності на квартиру за адресою: Рівненська область, м. рівне, АДРЕСА_3 за ОСОБА_6 з обмеженою відповідальністю "Факторингова компанія "Вектор плюс".

Присудити на користь позивача - ОСОБА_4 за рахунок відповідача - Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_5 судовий збір у розмірі 73 (сімдесят три) грн. 08 коп.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Житомирського апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Шарапа В.М.