Справа № 808/3944/15
Суддя: Семененко Марина Олександрівна
Дата ухвалення: 2015-11-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 листопада 2015 року о 10 год. 28 хв.Справа № 808/3944/15 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі

головуючого судді Семененко М.О.

за участю секретаря судового засідання Бірюкової І.В.

за участю представників:

позивача - Аксаріна Р.М.,

відповідача - Дяченко Ю.Т.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Запорізький титано-магнієвий комбінат»

до Державної податкової інспекції у Заводському районі м. Запоріжжя Головного управління ДФС у Запорізькій області

про скасування податкового повідомлення - рішення,

ВСТАНОВИВ:

21 липня 2015 року до Запорізького окружного адміністративного суду надійшов позов товариства з обмеженою відповідальністю «Запорізький титано-магнієвий комбінат» (далі - позивач, ТОВ «ЗТМК») до Державної податкової інспекції у Заводському районі м. Запоріжжя Головного управління ДФС у Запорізькій області (далі - відповідач, ДПІ у Заводському районі м. Запоріжжя), в якому позивач просить суд скасувати податкове повідомлення - рішення від № від 02.07.2015.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що відповідач за результатами перевірки дійшов необґрунтованих висновків про завищення позивачем від'ємного значення з податку на додану вартість, яке утворилось від господарських операцій з ТОВ «ТД «Ферро», ПАТ «ЗКБ» та ТОВ «Тепло Енерго Комплект Україна», оскільки придбаний товар від контрагента був фактично отриманий та використаний в господарській діяльності позивача. Також, представник позивача зазначив, що у позивача наявні всі передбачені чинним законодавством первинні документи, які дають право на віднесення сум податку на додану вартість до складу податкового кредиту, та відповідно на формування в подальшому показників від'ємного значення з податку на додану вартість. Просить задовольнити позовні вимоги.

Відповідач проти позову заперечує. Письмових заперечень проти позову не подавав. В обґрунтування заперечень представник відповідача в судовому засіданні послався на наявність податкової інформації ДПІ в Орджонікідзевському районі м. Запоріжжя про неможливість проведення зустрічної звірки контрагента позивача ПАТ «ЗКБ», в якій зазначено, що операції з придбання позивачем товару не мали реального товарного характеру. Крім того, під час відпрацювання ланцюгів постачання товару на адресу контрагентів позивача ТОВ «ТД «Ферро», ПАТ «ЗКБ» та ТОВ «Тепло Енерго Комплект Україна», контролюючим органом не встановлено походження товару, який в подальшому придбавався позивачем. Також, посилається на встановленні в ході проведення перевірки порушення порядку заповнення товарно-транспортних накладних, а саме: відсутність певних реквізитів щодо вантажовідправника, пункту навантаження, маси брутто тощо. На думку представника відповідача, зазначені обставини свідчать про відсутність факту реального здійснення господарських операцій між позивачем та ТОВ «ТД «Ферро», ПАТ «ЗКБ», ТОВ «Тепло Енерго Комплект Україна». Просить відмовити в задоволенні позовних вимог.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, їх достатність і взаємний зв'язок у сукупності, вважає за необхідне зазначити наступне.

З матеріалів справи встановлено, що з 03.06.2015 по 05.06.2015 співробітниками ДПІ у Заводському районі м. Запоріжжя проведено позапланову документальну невиїзну перевірку ТОВ «ЗТМК» з питань дотримання вимог податкового законодавства по формуванню податкового кредиту з податку на додану вартість по взаємовідносинах з ТОВ «ТД Агрінол», ТОВ «ТД «Ферро», ПАТ «ЗКБ» та ТОВ «Тепло Енерго Комплект Україна» за січень 2015 року, за результатами якої складено акт №484/08-25-22-011/38983006 від 12.06.2015 (далі - Акт).

За результатами перевірки відповідач дійшов висновку про порушення позивачем п.198.1, п.198.3, п.198.6 ст.198, п.200.1, п.200.4 ст.200 Податкового кодексу України, в результаті чого завищено суму від'ємного значення на загальну суму 97214,00 грн., у т.ч. за січень 2015 року - 97214,00 грн. Також зазначено про підтвердження реальності здійснення господарських відносин з ТОВ «ТД Агрінол» за січень 2015 року.

Не погодившись з висновками Акту позивач подав 19.06.2015 заперечення, у відповідь на які листом від 26.06.2015 № 4089/10/08-25-22-016 відповідач зазначив про правомірність висновків Акту та необґрунтованість заперечень.

На підставі Акту контролюючим органом прийнято податкове повідомлення-рішення № від 02.07.2015, яким позивачу зменшено від'ємне значення податку на додану вартість на суму 97214,00 грн.

Позивач, не погодившись з прийнятим податковим повідомленням-рішенням, звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з приписів ч.3 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), відповідно до яких у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють: чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії): безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Оскільки підставою прийняття оскаржуваних податкових повідомлень-рішень стали висновки акту перевірки, для вирішення позовних вимог суд вважає необхідним дослідити обґрунтованості цих висновків.

З акту перевірки судом встановлено, що підставою для прийняття оскаржуваного податкового повідомлення-рішення став висновок відповідача про відсутність факту придбання позивачем у ТОВ «ТД «Ферро», ПАТ «ЗКБ» та ТОВ «Тепло Енерго Комплект Україна» товарів (робіт, послуг) та використання вказаних товарів у власній господарської діяльності, на думку контролюючого органу позивач лише отримував податкові накладні та видаткові накладні з метою «штучного» формування податкового кредиту.

Суд зазначає, що відповідно до пп.14.1.181 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України, (далі - ПК України, тут і в подальшому в редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин) податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Відповідно до п.198.1 ст.198 ПК України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

Положеннями п.198.2 ст.198 ПК України передбачено, що датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг.

Згідно п.198.3 ст.198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається, виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з:

придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку;

придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Відповідно до п.198.6 ст.198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими п. 201.11 ст. 201 цього Кодексу.

Згідно п.201.10 ст.201 ПК України при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов'язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Таким чином, податковий кредит для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на додану вартість має бути підтверджений належним чином складеними та зареєстрованими первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків.

Згідно п.200.1 ст.200 ПК України сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

Відповідно до п.200.4 ст.200 ПК України при від'ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума:

а) враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу) в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, а в разі відсутності податкового боргу -

б) або підлягає бюджетному відшкодуванню за заявою платника у сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації,

в) та/або зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

Отже, від'ємне значення суми податку на додану вартість виникає в результаті математичного обрахування різниці між податковим зобов'язанням та податковим кредитом платника податку у відповідному періоді в разі, якщо податковий кредит більший за податкове зобов'язання.

З матеріалів справи судом встановлено, що предметом проведеної перевірки позивача було дотримання вимог податкового законодавства по формуванню податкового кредиту з податку на додану вартість по певних визначених операціях (Наказ № 129 від 03.06.2015) (а.с.112).

В той час, суд звертає увагу, що у висновках Акту жодних висновків з питань правомірності формування позивачем податкового кредиту з податку на додану вартість не міститься, однак зазначено про завищення суми від'ємного значення у розмірі 97 124,00 грн., хоча дане питання не було предметом перевірки. Представник відповідача не змогла пояснити причини зміни предмету дослідження.

Таким чином, відповідач безпідставно вийшов за межі визначеного предмету перевірки.

Отже, суд вважає помилковим та передчасним висновок про завищення від'ємного значення без попередньої правової оцінки правомірності формування позивачем показників податкової звітності з податку на додану вартість щодо задекларованого податкового кредиту та податкового зобов'язання.

З матеріалів справи судом встановлено, що в періоді, який перевірявся, позивач - ТОВ «ЗТМК» придбавав у ТОВ «ТД «Ферро», на підставі видаткових накладних, товар - Хлороформ ФХ 025.

На підтвердження здійснення господарської операції позивачем до матеріалів справи надано видаткові накладні, податкову накладну №5 від 12.01.2015, прибуткові ордери та товарно-транспортні накладні (а.с.45-51). Оплата отриманого від ТОВ «ТД «Ферро» товару підтверджується наданим до матеріалів справи платіжним дорученням №697 від 12.01.2015 (а.с.52).

Крім того, з матеріалів справи судом встановлено, що у періоді, який перевірявся, між позивачем та ТОВ «Запорізький комбінат будматеріалів» укладено договір поставки №500 від 18.04.2014, відповідно до умов якого постачальник - ТОВ «ЗКБ» зобов'язується у 2014 році поставити покупцю товар, зазначений у специфікаціях до даного договору, а покупець - ТОВ «ЗТМК» зобов'язується прийняти і оплатити такий товар. Пунктом 1.3 предмету договору є вапно (вапно комове обпалене, гатунок 2), загальна кількість, асортимент, номенклатура зазначені в специфікаціях до даного договору, які є невід'ємною частиною договору. Специфікації повинні містити найменування товару, одиницю виміру, загальну кількість товару, ціну за одиницю та загальну вартість товару.

Пунктом 5.2 договору №500 передбачено, що поставка товару відбувається на умовах зазначених в специфікаціях.

З наданих до матеріалів справи специфікацій №1 від 11.11.2014 та специфікації №2 від 18.03.2015, судом встановлено, що позивачем придбавався товар вапно комове обпалене, гатунок 2, в кількості 1400 тон та 200 тон, відповідно. Відповідно до вищевказаних специфікацій товар придбавався позивачем на умовах поставки DDP - склад покупця (Україна, м. Запоріжжя, вул. Теплична, 18).

На підтвердження здійснення господарської операції позивачем до матеріалів справи надано видаткові накладні, податкові накладні, прибуткові ордери та товарно-транспортні накладні (а.с.53-76). Оплата отриманого від ТОВ «ЗКБ» товару підтверджується наданим до матеріалів справи платіжними дорученням (а.с.77-79).

Також, з матеріалів справи встановлено, що в періоді, який перевірявся, позивач - ТОВ «ЗТМК» придбавав у ТОВ «Тепло Енерго Комплект Україна», на підставі видаткових накладних, товар - перетворювач термоелектричний, вимірювач тиску, реєстратор багатоканальний технологічний.

На підтвердження здійснення господарської операції позивачем до матеріалів справи надано видаткові накладні, податкову накладну, прибуткові ордери та товарно-транспортні накладні, оплата отриманого від ТОВ «Тепло Енерго Комплект Україна» товару підтверджується наданим до матеріалів справи платіжними дорученням (а.с.80-93).

Суд вважає за необхідне зазначити, що податкові накладні, наявні в матеріалах справи, виписані ТОВ «ТД «Ферро», ПАТ «ЗКБ» та ТОВ «Тепло Енерго Комплект Україна» для документального оформлення виконання умов договорів, містять відомості про адресу місцезнаходження покупця та продавців, одиниці виміру товару, кількість товару, ціну товару, тому відповідають вимогам оформлення первинних документів бухгалтерської та податкової звітності. Будь-яких порушень щодо реєстрації, оформлення податкових накладних не встановлено, зауваження до змісту та форми зазначених документів відсутні, що не заперечується і відповідачем в акті перевірки. За таких обставин, підстави для невключення сум податку на додану вартість по вказаних податкових накладних до складу податкового кредиту позивача відсутні, а відтак і відсутні підстави для неврахування сум коштів по вищевказаних операціях при визначенні податкового кредиту з податку на додану вартість.

Щодо посилань представника відповідача на отриману від ДПІ в Орджонікідзевському районі м. Запоріжжя податкову інформацію про неможливість проведення зустрічної звірки ПАТ «ЗБК» та не підтвердження поставки товару по ланцюгу постачання до контрагентів позивача, суд вважає за необхідне відмітити, що в силу закону отримання податковим органом акту перевірки, довідки зустрічної звірки або акту про неможливість проведення зустрічної звірки, в яких викладені висновки про наявність ознак фіктивної господарської діяльності, відсутність факту реального вчинення господарських операцій, вчинення контрагентом платника податків нікчемного правочину або відображення в звітності показників господарських операцій, які фактично не відбулись, не звільняє такий податковий орган від виконання обов'язку по самостійному встановленню та доведенню факту вчинення платником податків порушення закону, акт перевірки контрагента або акт про неможливість проведення зустрічної звірки тощо, не має преюдиціального значення при розгляді справи судом та не є документом, що достовірно та безсумнівно підтверджують обставини фактичної дійсності.

При дослідженні факту здійснення господарських операцій, що були підставою для формування витрат платника податків, оцінювати слід відносини безпосередньо між учасниками тієї операції, на підставі якої сформовано дані податкового обліку.

Відносини між учасниками попередніх ланок постачання товарів не можуть мати безпосередній вплив при дослідженні факту реальності господарської операції, вчиненої між конкретними контрагентами.

В разі наявності у органу державної податкової служби інформації щодо порушення окремим платником податків податкового законодавства, негативні наслідки повинні застосовуватися саме щодо цієї особи.

Суд зазначає, що сама по собі несплата податку продавцем (у тому числі у разі ухилення від сплати) при фактичному здійсненні господарської операції не впливає на податковий кредит покупця.

Норми Податкового кодексу України не містять вимог про необхідність коригування платником податку правомірно визначеного податкового кредиту з ПДВ у зв'язку з тим, що підприємства, з якими мав правові відносини контрагент такого платника податку, порушують вимоги податкового законодавства.

Щодо порушень при заповненні товаро-транспортних накладних, суд зазначає, що встановлення порушень при складанні товаро-транспортної накладної та/або відсутність товаро-транспортної накладної, за наявності всіх передбачених чинним законодавством документів первинного податкового та бухгалтерського обліку, не може слугувати підставою для висновків про безтоварний характер операцій. Крім того, відповідно до чинного законодавства товарно-транспортні накладні не впливають на формування сум податкових зобов'язань та податкового кредиту.

Крім того, до суду не надано доказів наявності обвинувального вироку відносно посадових (службових) осіб ТОВ «ТД «Ферро», ПАТ «ЗКБ» та ТОВ «Тепло Енерго Комплект Україна» та наявності рішення суду про визнання угод недійсними.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про протиправність оскаржуваного податкового повідомлення-рішення та наявність підстав для задоволення позовних вимог товариства з обмеженою відповідальністю «Запорізький титано-магнієвий комбінат».

Відповідно до ч.1 ст.94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст.ст. 2, 4, 7-12, 14, 71, 86, 158-163, 254 КАС України,

ПОСТАНОВИВ:

Позов товариства з обмеженою відповідальністю «Запорізький титано-магнієвий комбінат» до Державної податкової інспекції у Заводському районі м. Запоріжжя Головного управління ДФС у Запорізькій області про скасування податкового повідомлення - рішення задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення Державної податкової інспекції у Заводському районі м. Запоріжжя Головного управління ДФС у Запорізькій області № від 02.07.2015.

Судові витрати в розмірі 194,43 грн. присудити на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Запорізький титано-магнієвий комбінат» за рахунок бюджетних асигнувань Державної податкової інспекції у Заводському районі м. Запоріжжя Головного управління ДФС у Запорізькій області.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Державної податкової інспекції у Заводському районі м. Запоріжжя Головного управління ДФС у Запорізькій області до спеціального фонду Державного бюджету України суму несплаченого судового збору в розмірі 1749,87 (одна тисяча сімсот сорок дев'ять гривень 87 коп.).

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлені строки. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 КАС України, або прийняття постанови у письмовому провадженні - з дня отримання копії постанови, апеляційної скарги з подачею її копії відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя М.О. Семененко