Справа № 804/14698/15
Суддя: Ляшко Олег Борисович
Дата ухвалення: 2015-10-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючий суддя ОСОБА_1,
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпропетровську адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Приватного нотаріуса Дніпропетровського нотаріального округу ОСОБА_3 про визнання протиправною постанови та зобовязання вчинити дії, -
ОСОБА_2 01 жовтня 2015 року звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_3, у якому просить:
- визнати незаконною відмову відповідача у реєстрації права власності та вчинення певних нотаріальних дій від 01 жовтня 2015 року;
- зобов'язати відповідача повторно розглянути документи надані згідно постанови від 01 жовтня 2015 року;
- зобов'язати відповідача, на підставі наданих 01 жовтня 2015 року документів, зареєструвати право власності та вчинити певні нотаріальні дії, згідно поданих документів.
В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилається на те, що ним було надано відповідачу для подальшого вчинення нотаріальної дії щодо нерухомого майна всі необхідні документи, окрім Витягу про реєстрацію на підставі рішення суду права власності в Державному реєстрі речових прав, проте, позивачем було надано нотаріусу рішення суду про визнання права власності, яке є належним правовстановлюючим документом. У звязку з чим позивач вважає протиправним рішення відповідача про відмову у вчиненні нотаріальних дій з посиланням на відсутність державної реєстрації права власності на обєкт нерухомості.
Позивач в судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, надав до суду разом з позовною заявою клопотання про розгляд справи без його участі.
Відповідач в судове засідання не зявилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, причини неявки суду не повідомила.
Відповідно до ч. 6 ст. 128 КАС України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.
Розглянувши подані документи і матеріали справи, зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини.
З матеріалів справи судом встановлено, що 01 жовтня 2015 року ОСОБА_2 звернувся до Приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_3 із заявою про вчинення нотаріальної дії, а саме посвідчення попереднього договору купівлі-продажу нерухомого майна, яке належить ОСОБА_2 на підставі рішення Дарницького районного суду м. Києва від 21 квітня 2000 року у справі № 2-1169, що укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_4
Відповідно до змісту рішення Дарницького районного суду м. Києва від 21 квітня 2000 року у справі № 2-1169, було визнано за ОСОБА_2 право власності на нерухоме майно:
- нежитлове приміщення, загальною площею 108,6 кв.м. по пр. Кірова, 96а/82а, літ. А-5, у м. Дніпропетровську;
- нежитлове приміщення, загальною площею 117,2 кв.м. по пр. Кірова, 96а/82а, літ. А-5, у м. Дніпропетровську;
- нежитлове приміщення, загальною площею 76,2 кв.м. по пр. Кірова, 96а/81, літ. А-5 у м. Дніпропетровську;
- нежитлове приміщення, загальною площею 111,3 кв.м. по вул. Титова, 12а, літ. А-9, приміщення № ІХ, у м. Дніпропетровську;
- нежитлову будівлю, загальною площею 211,4 кв.м. по вул. Жуковського, 4б, у м. Дніпропетровську;
- нежитлову будівлю, загальною площею 133,8 кв.м. по вул. Комсомольська, 71б, у м. Дніпропетровську;
- нежитлове приміщення, загальною площею 272,6 кв.м. по вул. Тополина, 14, приміщення № 105, у житловому будинку літ. А-12 у м. Дніпропетровську.
Судом встановлено, що рішення Дарницького районного суду м. Києва від 21 квітня 2000 року у справі № 2-1169 набрало законної сиди 02 травня 2000 року.
Приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_3 01 жовтня 2015 року винесено Постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, якою відповідач відмовила у вчиненні нотаріальної дії ОСОБА_2, у звязку з відсутністю Державної реєстрації права власності на нерухоме майно в Державному реєстрі речових прав.
Абзацом 2 частини 1 статті 9 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 № 1952-IV (далі по тексту Закон України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень») визначено, що у випадку, передбаченому цим Законом, державним реєстратором є нотаріус як спеціальний субєкт, на якого покладаються функції державного реєстратора прав на нерухоме майно.
Нотаріус як спеціальний субєкт здійснює функції державного реєстратора, крім:
- ведення реєстраційних справ щодо об'єктів нерухомого майна;
- видачі свідоцтва про право власності на нерухоме майно:
1) фізичним та юридичним особам на новозбудовані, реконструйовані об'єкти нерухомого майна;
2) членам житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого відповідного кооперативу, які повністю внесли свої пайові внески;
3) юридичним особам у разі внесення до статутного фонду (статутного або складеного капіталу) об'єктів нерухомого майна їх засновниками (учасниками);
4) фізичним особам та юридичним особам, які в разі ліквідації (реорганізації) юридичної особи отримали у власність у встановленому законодавством порядку нерухоме майно юридичної особи, що ліквідується (реорганізується);
5) фізичним особам та юридичним особам, що вийшли зі складу засновників (учасників) юридичної особи за рішенням органу, уповноваженого на це установчими документами, отримали у власність об'єкт нерухомого майна, переданий їм;
6) реабілітованим громадянам, яким повернуто у власність належні їм об'єкти нерухомого майна;
7) у разі виділення окремого об'єкта нерухомого майна зі складу об'єкта нерухомого майна, що складається із двох або більше об'єктів;
8) фізичним та юридичним особам на об'єкти нерухомого майна, які в установленому порядку переведені з житлових у нежитлові і навпаки;
8-1) фізичним та юридичним особам у разі безоплатної передачі їм земельної ділянки із земель державної чи комунальної власності за рішеннями органів державної влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування;
9) в інших випадках, встановлених законом (ч. 2 ст. 9, ст. 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»).
Відповідно до п. 1-1 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2013 року № 868 (далі по тексту Порядок державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень), повноваження державного реєстратора з прийому та видачі документів можуть виконувати посадові особи органів місцевого самоврядування, адміністратори центрів надання адміністративних послуг та нотаріуси.
З абз.абз. 1, 7, 8 п. 2 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень вбачається, що державну реєстрацію прав шляхом внесення записів до Державного реєстру прав проводять орган державної реєстрації прав та нотаріус як спеціальний субєкт, на якого покладаються функції державного реєстратора прав на нерухоме майно (далі нотаріус).
Нотаріус, яким вчинено нотаріальну дію з нерухомим майном, проводить державну реєстрацію прав, набутих виключно у результаті вчинення такої дії, крім випадків, визначених Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».
У разі коли у результаті вчинення нотаріальної дії з нерухомим майном виникають речові права, що є похідними від права власності, за відсутності державної реєстрації права власності на таке майно у Державному реєстрі прав нотаріус, яким вчиняється нотаріальна дія, одночасно проводить державну реєстрацію права власності на таке майно та державну реєстрацію речового права, що є похідним від нього.
Цивільний кодекс України передбачає, що правочин, який вчинений у письмовій формі, підлягає нотаріальному посвідченню лише у випадках, встановлених законом, за домовленістю сторін. Нотаріальне посвідчення правочину здійснюється нотаріусом або іншою посадовою особою, яка відповідно до закону має право на вчинення такої нотаріальної дії, шляхом вчинення на документі, в якому викладено текст правочину, посвідчувального напису.
Чинним законодавством України чітко визначено, які правочини підлягають обовязковому нотаріальному посвідченню, до них належать, в тому числі, договори про відчуження (купівля-продаж, міна, дарування, пожертва, рента, довічне утримання (догляд), спадковий договір) нерухомого майна відповідно до положень статей 657, 715, 719, 729, 732, 745, 1304 ЦК України.
Відповідно до змісту ст. 635 ЦК України попереднім є договір, сторони якого зобовязуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір у майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Попередній договір укладається у формі, встановленій для основного договору, а якщо форма основного договору не встановлена у письмовій формі.
Згідно пп. 2.1 п. 2 гл. 2 розд. II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, при підготовці до посвідчення правочинів про відчуження або заставу нерухомого майн а нотаріусом перевіряється відсутність заборони відчуження або арешту майна за даними Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.
У пп.пп. 1.1 та 1.2 п. 1 гл. 2 розд. II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України встановлено, що правочини щодо відчуження та застави майна, право власності на яке підлягає реєстрації, посвідчуються за умови подання документів, що підтверджують право власності (довірчої власності) на майно, що відчужується або заставляється, та, у передбачених законодавством випадках, документів, що підтверджують державну реєстрацію прав на це майно в осіб, які його відчужують.
Право власності на житловий будинок, квартиру, дачу, садовий будинок, гараж, інші будівлі і споруди, що відчужуються, може бути підтверджено, зокрема, рішенням суду.
Частиною 9 статті 15 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» встановлено, що державна реєстрація прав, їх обтяжень у результаті вчинення нотаріальної дії (надання відмови в ній) проводиться одночасно з вчиненням дії.
Державна реєстрація прав проводиться на підставі рішень судів, що набрали законної сили (п. 5 ч. 1 ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»).
Підстави відмови у вчиненні нотаріальних дій передбачені ст. 49 Закону України «Про нотаріат» від 02 вересня 1993 року №3425-ХІІ (далі по тексту Закон України «Про нотаріат») та п. 1 гл. 13 розд. I Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України.
Так, нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо:
1) вчинення такої дії суперечить законодавству України;
2) не подано відомості (інформацію) та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії;
3) дія підлягає вчиненню іншим нотаріусом або посадовою особою, яка вчиняє нотаріальні дії;
4) є сумніви у тому, що фізична особа, яка звернулася за вчиненням нотаріальної дії, усвідомлює значення, зміст, правові наслідки цієї дії або ця особа діє під впливом насильства;
5) з проханням про вчинення нотаріальної дії звернулась особа, яка в установленому порядку визнана недієздатною, або уповноважений представник не має необхідних повноважень;
6) правочин, що укладається від імені юридичної особи, суперечить цілям, зазначеним у їх статуті чи положенні, або виходить за межі їх діяльності;
7) особа, яка звернулася з проханням про вчинення нотаріальної дії, не внесла плату за її вчинення;
8) особа, яка звернулася з проханням про вчинення нотаріальної дії, не внесла встановлені законодавством платежі, пов'язані з її вчиненням;
9) в інших випадках, передбачених законом.
При цьому, відповідно до ч. 3 ст. 49 Закону України «Про нотаріат» та п. 4 гл. 13 розд. І Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, нотаріусу забороняється безпідставно відмовляти у вчинені нотаріальної дії.
Згідно ч. 2 ст. 11 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.
Отже, оскільки нормами Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» і Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, покладено на нотаріусів обовязки субєкта владних повноважень у сфері державної реєстрації права власності на обєкти нерухомості, та визначено, що державна реєстрація прав, у результаті вчинення нотаріальної дії, проводиться одночасно з вчиненням дії, суд приходить до висновку про протиправність та необхідність скасування рішення відповідача, а саме Постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії, якою відмовлено у вчиненні нотаріальної дії ОСОБА_2, у звязку з відсутністю Державної реєстрації права власності на нерухоме майно в Державному реєстрі речових прав.
З огляду на відсутність підстав, що визначені у ч. 2 ст. 9, ст. 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», для відмови у здійсненні Приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_3 функцій державного реєстратора, наявність у позивача підстави для здійснення державної реєстрація прав у вигляді рішення Дарницького районного суду м. Києва від 21 квітня 2000 року у справі № 2-1169, яке набрало законної сили 02 травня 2000 року, а також відсутність підстав для відмови у вчиненні нотаріальної дії у вигляді посвідчення попереднього договору купівлі-продажу нерухомого майна, що укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_4, суд приходить до висновку про необхідність зобовязання відповідача провести реєстрацію права власності обєктів нерухомості за ОСОБА_2 та вчинення нотаріальної дії.
Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
В силу ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Отже, суд приходить до висновку, що відповідач, при виконанні функцій субєкта владних повноважень, діяла не на підставі, не у межах повноважень та не у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, у звязку з чим позовні вимоги ОСОБА_2 підлягають частковому задоволенню.
Суд відмовляє у задоволенні позовної вимоги ОСОБА_2 щодо зобов'язання відповідача повторно розглянути документи надані згідно постанови від 01 жовтня 2015 року, у звязку з тим, що дані вимоги фактично вирішені судом при зобовязанні нотаріуса провести державну реєстрацію права власності на нерухоме майно та вчинити нотаріальну дію.
Згідно ч. 1 ст. 94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є субєктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.
У звязку із зазначеним вище, суд присуджує стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 487,20 грн.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 7-14, 69-71, 94, 128, 155, 158-163, 167, 267 Кодексу адміністративного судочинства України, -
Адміністративний позов ОСОБА_2 до Приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_3 про визнання постанови протиправною та зобовязання вчинити дії задовольнити частково.
Визнати протиправною та скасувати Постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 01 жовтня 2015 року, якою Приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_3 відмовила у вчиненні нотаріальної дії ОСОБА_2, у звязку з відсутністю Державної реєстрації права власності на нерухоме майно в Державному реєстрі речових прав.
Зобовязати Приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_3 провести державну реєстрацію права власності за ОСОБА_2 (РНОКПП за даними Державного реєстру фізичних осіб платників податків НОМЕР_1), на підставі рішення Дарницького районного суду м. Києва від 21 квітня 2000 року у справі № 2-1169, яке набрало законної сили 02 травня 2000 року, на обєкти нерухомого майна, а саме:
- нежитлове приміщення, загальною площею 108,6 кв.м. по пр. Кірова, 96а/82а, літ. А-5, у м. Дніпропетровську;
- нежитлове приміщення, загальною площею 117,2 кв.м. по пр. Кірова, 96а/82а, літ. А-5, у м. Дніпропетровську;
- нежитлове приміщення, загальною площею 76,2 кв.м. по пр. Кірова, 96а/81, літ. А-5 у м. Дніпропетровську;
- нежитлове приміщення, загальною площею 111,3 кв.м. по вул. Титова, 12а, літ. А-9, приміщення № ІХ, у м. Дніпропетровську;
- нежитлову будівлю, загальною площею 211,4 кв.м. по вул. Жуковського, 4б, у м. Дніпропетровську;
- нежитлову будівлю, загальною площею 133,8 кв.м. по вул. Комсомольська, 71б, у м. Дніпропетровську;
- нежитлове приміщення, загальною площею 272,6 кв.м. по вул. Тополина, 14, приміщення № 105, у житловому будинку літ. А-12 у м. Дніпропетровську.
Зобовязати Приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_3 вчинити нотаріальну дію посвідчити попередній договір, що укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_4, купівлі-продажу нерухомого майна, а саме:
- нежитлового приміщення, загальною площею 108,6 кв.м. по пр. Кірова, 96а/82а, літ. А-5, у м. Дніпропетровську;
- нежитлового приміщення, загальною площею 117,2 кв.м. по пр. Кірова, 96а/82а, літ. А-5, у м. Дніпропетровську;
- нежитлового приміщення, загальною площею 76,2 кв.м. по пр. Кірова, 96а/81, літ. А-5 у м. Дніпропетровську;
- нежитлового приміщення, загальною площею 111,3 кв.м. по вул. Титова, 12а, літ. А-9, приміщення № ІХ, у м. Дніпропетровську;
- нежитлової будівлі, загальною площею 211,4 кв.м. по вул. Жуковського, 4б, у м. Дніпропетровську;
- нежитлової будівлі, загальною площею 133,8 кв.м. по вул. Комсомольська, 71б, у м. Дніпропетровську;
- нежитлового приміщення, загальною площею 272,6 кв.м. по вул. Тополина, 14, приміщення № 105, у житловому будинку літ. А-12 у м. Дніпропетровську.
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Стягнути з Приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 487,20 грн. (чотириста вісімдесят сім гривень 20 копійок).
Апеляційна скарга на постанову суду подається до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня отримання копії повного тексту постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.
Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова суду, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя ОСОБА_1