Справа № 804/4247/15
Суддя: Поплавський В.Ю.
Дата ухвалення: 2015-10-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

29 жовтня 2015 рокусправа № 804/4247/15

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Поплавського В.Ю.

суддів: Сафронової С.В. Чепурнова Д.В.

за участю секретаря судового засідання: Олійник Р.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14 квітня 2015 року по справі № 804/4247/15 за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Державної податкової інспекції у Красногвардійському районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування податкового повідомлення-рішення, рішення та вимоги, -

В С Т А Н О В И В :

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у Красногвардійському районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області, в якому, з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог (том 1 а. с. 43-44), просив визнати нечинними:

податкове повідомлення - рішення форми «Р» № від 22.01.2015р. про донарахування податку на доходи фізичних осіб в розмірі 53 909,15 грн. в частині 49 843,55 грн.,

рішення № від 22.01.2015р. про сплату штрафних санкцій з єдиного соціального внеску в частині 820,96 грн.,

вимогу № від 22.01.2015р. про сплату єдиного соціального внеску у сумі 16 419,19 грн. в частині 10 886,78 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що висновки податкового органу, викладені в акті перевірки не обґрунтовані відповідачем та не базуються на даних первинних документів, що були надані позивачем під час перевірки, тобто жодних підтверджень щодо правомірності висновків податкового органу ним не наведено, що є підставою для скасування податкового повідомлення-рішення, рішення та вимоги.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14 квітня 2015 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду, позивач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати постанову суду, оскільки вважає, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, постанова винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, ДПІ в Красногвардійському районі м. Дніпропетровська ГУ Міндоходів Дніпропетровської області проведено документальну планову виїзну перевірку щодо дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2013р. по 31.12.2013р., з питань дотримання та ведення обліку єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2011р. по 31.12.2013р., за результатом якої складено акт перевірки від 12.12.14 №3315/17-03-21/НОМЕР_4.

На підставі вказаного акту контролюючим органом прийнято податкове повідомлення-рішення від 22.01.15 № про донарахування податку на доходи фізичних осіб в розмірі 53 909,15 грн., рішення № 000139170 від 22.01.2015 року про застосування штрафних санкцій за донарахування своєчасно не нарахованого єдиного внеску та вимогу від 22.01.15 № Ф- від 22.01.2015р. про сплату боргу (недоїмки) з єдиного внеску у сумі 16 419,19 грн.

Рішенням Головного управління ДФС у Дніпропетровській області від 06.03.15 №1960/10/04-36-10-07-09 (том 3 а. с. 184-189) про результати розгляду скарги позивача податкове повідомлення-рішення ДПІ у Красногвардійському районі м. Дніпропетровська від 22.01.15 № та вимога від 22.01.15 № Ф- про сплату єдиного соціального внеску (ЄСВ) у сумі 16 419,19 грн. залишені без змін, рішення від 22.01.15 № в частині сплати штрафних санкцій з ЄСВ у сумі 820,96 грн. скасовано, в іншій частині залишено без змін, а скаргу позивача - без задоволення.

Враховуючи фактичні обставини справи, норми законодавства, що регулюють спірні правовідносини, колегія суддів вбачає наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог з огляду на наступне.

Як визначено п.177.2 ст.177 Податкового кодексу України об'єктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та негрошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов'язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи - підприємця. Для фізичної особи - підприємця, зареєстрованого як платник податку на додану вартість, не включаються до витрат і доходу суми податку на додану вартість, що входять до ціни придбаних або проданих товарів (робіт, послуг) (п.177.3).

Відповідно до п.177.4 ст.177 Податкового кодексу України до переліку витрат, безпосередньо пов'язаних з отриманням доходів, належать документально підтверджені витрати, що включаються до витрат операційної діяльності згідно з розділом III цього Кодексу.

Приписами пп.138.1.1 п.138.1 ст.138 розділу ІІІ Податкового кодексу України визначено, що витрати операційної діяльності включають: собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг та інші витрати беруться для визначення об'єкта оподаткування з урахуванням пунктів 138.2, 138.11 цієї статті, пунктів 140.2-140.5 статті 140, статей 142 і 143 та інших статей цього Кодексу, які прямо визначають особливості формування витрат платника податку; витрати банківських установ.

Відповідно до п.138.2 ст.138 Податкового кодексу України витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

Згідно з п.138.11 ст.138 ПКУ суми витрат, не віднесені до складу витрат минулих звітних податкових періодів у зв'язку з втратою, знищенням або зіпсуттям документів, що підтверджують здійснення витрат, установлених цим розділом, та підтверджених такими документами у звітному податковому періоді.

Відповідно до п.п. 17.1.3 п. 17.1 ст.17 ПКУ платник податків має право обирати самостійно метод ведення обліку доходів і витрат. Відповідно до п.177.10 ст.177 ПКУ фізичні особи - підприємці зобов'язані вести Книгу обліку доходів і витрат та мати підтверджуючі документи щодо походження товару. Форма Книги обліку доходів і витрат та порядок її ведення визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Частиною 3 ст. 2 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» встановлено, що суб'єкти підприємницької діяльності, яким відповідно до законодавства і надано дозвіл на ведення спрощеного обліку доходів і витрат, ведуть бухгалтерський облік і подають фінансову звітність у Порядку, встановленому законодавством про спрощену систему обліку і звітності.

Закон України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» надає фізичній особі-підприємцю право вести спрощеній облік доходів і витрат, але при цьому не позбавляє його права вести бухгалтерський облік витрат задля підтвердження їх пов'язаності із господарською діяльністю такого платника.

Як вбачається з матеріалів справи та підтверджено Висновком судової економічної експертизи № 18 від 22.09.2015 року, складеного судовим експертом ОСОБА_2, для здійснення господарської діяльності позивачем укладено договір оренди транспортного засобу від 01.03.2012 року з гр.. ОСОБА_3, посвідчений нотаріально та зареєстрований в реєстрі за № 298. Предметом даного договору є користування автомобілем марки ГАЗ вантажний бортовий тентований, 2007 року випуску.

На підтвердження правомірності віднесення витрат з придбання палива в розмірі 13 742 грн. та витрат на придбання товару в розмірі 205 005,38 грн. до витрат підприємницької діяльності позивачем надані фіскальні чеки, подорожні листи та книга доходів та витрат підприємця на загальній системі оподаткування 2013р.

Суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні позовних вимог, зокрема зазначив, що зміст наданих документів не дає підстав для висновку, що сума в розмірі 13 742 грн. витрачена позивачем на придбання палива - бензину та на придбання товару в розмірі 205 005,38 грн. у зв'язку із здійсненням позивачем господарської діяльності.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками, оскільки з наданих документів (фіскальних чеків на придбання палива (скрапленого газу, бензину А 92) та подорожніх листів вантажного автомобілю ГАЗ 330202, д. № НОМЕР_5, вантажний бортовий, водій ОСОБА_3) кількість придбаного палива, яка вказана в фіскальних чеках на його придбання, співпадає з кількістю та видами палива, вказаними в гр.. 9 «видано» подорожніх листів зазначеного вантажного автомобіля за відповідні дати.

Відповідно до діючої нормативної бази, умовою для складання звіту про використання коштів, отриманих під звіт, є документальне їх отримання підзвітною особою на підприємстві або у самозайнятої особи-підприємця. Матеріали справи не містять документального підтвердження отримання підзвітних коштів водієм ОСОБА_3 у ФОП ОСОБА_1 для придбання палива. За умови придбання палива особисто самозайнятою фізичною особою-підприємцем, складання таких звітів не передбачене. Крім того, «Звіт про використання коштів, отриманих на відрядження або під звіт» не відноситься безпосередньо до реєстрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків та зборів, як це передбачено для визначення витрат по господарській операції п. 44.1 ст. 44 Податкового кодексу України, оскільки повинен складатися також при витрачанні підзвітних коштів на невиробничі цілі - тобто, при здійсненні операцій, які не формують витрат підприємства (підприємця) та, відповідно, не впливають на обчислення та сплату податків. За своїм економічним змістом «Звіт про використання коштів, отриманих на відрядження або під звіт» є реєстром бухгалтерського обліку, передбаченим для звітування підзвітної особи перед власником або розпорядником коштів за витрачені підзвітні кошти, а не для формування податкових показників.

Формою Звіту, яка затверджена Наказом Міністерства доходів і зборів України «Про затвердження форми Звіту про використання коштів, виданих на відрядження або під звіт та Порядку його складання» від 24.12.2013р. № 845 передбачено, що він складається на підставі первинних документів.

«Порядком ведення Книги обліку доходів і витрат, яку ведуть фізичні особи-підприємці, крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування, і фізичні особи, які провадять незалежну професійну діяльність» затвердженим наказом ДПА України № 1025 від 24.12.2010р. (діяв до 18.10.2013 р.) та Наказом Міністерства доходів і зборів України № 481 від 16.09.2013р. документами, які підтверджують витрати, вважаються, зокрема, товарно-транспортна та/або податкова накладна, платіжне доручення, фіскальний чек, акт закупки (виконаних робіт, наданих послуг) та інші розрахункові документи. «Звіт про використання коштів, виданих на відрядження або під звіт» в цьому переліку відсутній.

Таким чином, фіскальні чеки являються первинним документом, що безпосередньо підтверджують понесені фізичною особою-підприємцем витрати. Використання вантажного автомобіля ГАЗ 330202 здійснювалось підприємцем ОСОБА_1 в межах ведення його господарської діяльності, придбання палива для цього автомобіля, відповідно до вимог ст.. 138 ПКУ відноситься до витрат.

Оскільки фізична особа-підприємець ОСОБА_1 являвся платником податку на додану вартість, до складу витрат включаються суми без урахування ПДВ за 2013 рік у розмірі 13 246,17 грн.

Щодо документального підтвердження витрат на придбання товару, реалізованого у 2013 році, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з даними податкової Декларації про майновий стан і доходи за 2013 рік ОСОБА_1 та Книги доходів та витрат за 2013 рік ФОП ОСОБА_1, вартість документально підтверджених витрат, пов'язаних з господарською діяльністю становить 6 910 947,53 грн.

Відповідно до проведених судовим експертом досліджень та згідно з документами, що містяться у матеріалах справи, до складу витрат за статтею «вартість придбаних товарно-матеріальних цінностей, що реалізовані або використані у виробництві продукції» в 2013 звітному році ФОП ОСОБА_1 повинно бути віднесено суму 6 895 004,00 грн., тобто позивачем безпідставно віднесено до складу витрат в 2013 році суму 15 943,53 грн. = 6 910 947,53 - 6 895 004,00.

Відповідно до висновків акту перевірки від 12.12.14 №3315/17-03-21/НОМЕР_4 до складу витрат на придбання товару, який був реалізований в 2013 році, позивачем безпідставно віднесено суму 205 005,38 грн. Разом з тим, у даному акті не вказано на підставі яких саме первинних документів, бухгалтерських регістрів та розрахунків встановлено саме цю суму, також вказані обставини не пояснені відповідачем у судовому засіданні.

Питання нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування регулювалось Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», відповідно до якого єдиний внесок нараховується:

для платників, зазначених у п. 4 (крім фізичних осіб-підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування) та 5 частини першої статті 4 цього Закону, - на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб.

Єдиний внесок для платників, зазначених у п. 4 та п. 5 ч. 1 ст. 4 Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» встановлено у розмірі 34,7 % визначеної п. 2 та п. 3 ч. 1 ст. 7 Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» від бази нарахування єдиного внеску.

Внаслідок безпідставного завищення позивачем в 2013 році задекларованих витрат в розмірі 15 943,53 грн., позивачем занижено чистий оподатковуваний дохід. Відповідно, сума єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за 2013 рік занижена на:

15 943,53 х 34,7%=5 532,41 грн.

Таким чином, колегія суддів погоджується з доводами позивача стосовно визнання нечинними та скасування податкового повідомлення-рішення форми «Р» № від 22.01.2015р. про донарахування податку на доходи фізичних осіб в розмірі 53 909,15 грн. в частині 49 843,55 грн. та вимоги № від 22.01.2015р. про сплату єдиного соціального внеску у сумі 16 419,19 грн. в частині 10 886,78 грн.

Разом з тим, колегія суддів не вбачає підстав для визнання нечинним рішення № від 22.01.2015р. про сплату штрафних санкцій з єдиного соціального внеску в частині 820,96 грн., оскільки Рішенням Головного управління ДФС у Дніпропетровській області від 06.03.15 №1960/10/04-36-10-07-09 в частині сплати штрафних санкцій з ЄСВ у сумі 820,96 грн. скасовано.

Тому в цій частині, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо відсутності підстав для його задоволення.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що при розгляді справи судом першої інстанції було порушено норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення спору, що відповідно до ст.202 Кодексу адміністративного судочинства України є підставою для скасування постанови суду першої інстанції та ухвалення нового рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

До матеріалів справи відповідачем долучено Виписку з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців для заміни відповідача - Державної податкової інспекції у Красногвардійському районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області його правонаступником - Державною податковою інспекцією у Красногвардійському районі м. Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області у зв'язку з реорганізацією.

Розглянувши дані документи, колегія суддів дійшла висновку про необхідність здійснення процесуального правонаступництва відповідно до ст.55 КАС України та замінити відповідача Державну податкову інспекцію у Красногвардійському районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області його правонаступником - Державною податковою інспекцією у Красногвардійському районі м. Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області.

Керуючись п.3 ч.1 ст.198, ст. 202 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14 квітня 2015 року скасувати.

Адміністративний позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати протиправними та скасувати податкове повідомлення-рішення форми «Р» № від 22.01.2015р. про донарахування податку на доходи фізичних осіб в розмірі 53909,15 грн. в частині 49 843,55 грн. та вимогу № від 22.01.2015р. про сплату єдиного соціального внеску у сумі 16 419,19 грн. в частині 10 886,78 грн.

В решті позовних вимог відмовити.

Постанова Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня виготовлення повного тексту.

Повний текст виготовлено 9 листопада 2015 року.

Головуючий: В.Ю. Поплавський

Суддя: С.В. Сафронова

Суддя: Д.В. Чепурнов