Справа № 826/16593/15
Суддя: Гарник К.Ю.
Дата ухвалення: 2015-11-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

11 листопада 2015 року № 826/16593/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Гарника К.Ю., за участю секретаря судового засідання Непомнящої А.О., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія Абсолют Фінанс»
доДержавної податкової інспекції у Шевченківському районі Головного управління ДФС у м. Києві
про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія Абсолют Фінанс» (далі по тексту - позивач) звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у Шевченківському районі Головного управління ДФС у м. Києві (далі по тексту - відповідач) в якому просить визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення від 11 березня 2015 року № .

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 19 серпня 2015 року відкрито провадження в адміністративній справі № 826/16593/15, закінчено підготовче провадження та призначено до розгляду у судовому засіданні на 15 вересня 2015 року.

У судовому засіданні 15 вересня 2015 року представник позивача підтримав адміністративний позов, просив суд задовольнити його. Представник відповідача у судовому засіданні заперечив проти адміністративного позову.

Керуючись приписами частини 4 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України, надавши можливість присутнім учасникам судового розгляду у повній мірі реалізувати свої процесуальні права, та враховуючи відсутність потреби заслухати свідка чи експерта, завершив розгляд справи в порядку письмового провадження.

Після розгляду адміністративного позову та доданих до нього матеріалів, всебічного і повного встановлення всіх фактичних обставин, на яких ґрунтується позов, об'єктивної оцінки доказів, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд зазначає наступне.

17 лютого 2015 року Головним управлінням Міндоходів у Харківській області, на підставі наказу № 32 від 14 лютого 2015 року з метою здійснення контролю за дотриманням суб'єктами господарювання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності патентів, свідоцтв, виробництва та обігу підакцизних товарів, а також з метою проведення перевірок дотримання норм законодавства з питань наявності ліцензій Проведено фактичну перевірку господарської одиниці суб'єкта господарювання Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія Абсолют Фінанс», яка знаходиться за адресою: 61204, м. Харків, пр-т. Перемоги, 62, за результатом якої складено акт перевірки від 17 лютого 2015 року № 0021/26/59/22/36060724.

Як висновок проведеної перевірки встановлено порушення позивачем п. 2 ст. 4 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», а саме: проведення операції з купівлі-продажу іноземної валюти без застосування реєстратора розрахункових операцій зареєстрованого, опломбованого у встановленому порядку та не видача розрахункового документа встановленого взірця на повну суму операції.

На підставі вищезазначеного висновку, Державною податковою інспекцією у Шевченківському районі Головного управління ДФС у м. Києві прийнято податкове повідомлення - рішення від 11 березня 2015 року № , яким до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія Абсолют Фінанс» застосовано штраф у розмірі 1700,00 грн.

За результатом адміністративного оскарження, спірне податкове повідомлення - рішення Державної податкової інспекції у Шевченківському районі Головного управління ДФС у м. Києві від 11 березня 2015 року № залишено без змін, скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія Абсолют Фінанс» - без задоволення.

Позивач не погоджується з висновками Акта перевірки та прийнятим на його підставі податковим повідомленням - рішенням й мотивує позовні вимоги тим, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія Абсолют Фінанс» не належить до повноважених банків або його агентів, а здійснює діяльність через операційні каси, а тому надання фінансових послуг з переказу коштів та обмін валют здійснюється в операційних касах ТОВ "Фінансова компанія Абсолют Фінанс" з використанням розрахункових документів, визначених Національним банком України без застосування РРО та без придбання торгових патентів, що узгоджується із відповідними нормами чинного законодавства.

Заперечення відповідача, співпадають з висновками акта від 17 лютого 2015 року № 0021/26/59/22/36060724.

Даючи правову оцінку встановленим у справі обставинам з урахуванням наявних в матеріалах справи доказів, суд зважає на наступне.

Відповідно до пп. 14.1.208 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України пункт обміну іноземної валюти для цілей розділу XII цього Кодексу - структурна одиниця, яка відкривається банком (фінансовою установою), у порядку, встановленому Національним банком України, у тому числі на підставі агентських договорів з юридичними особами - резидентами, а також національним оператором поштового зв'язку, де здійснюються валютно-обмінні операції для фізичних осіб - резидентів і нерезидентів, та розташована поза межами операційного залу.

Відповідно до п. 4.1. Інструкції про порядок організації та здійснення валютно-обмінних операцій на території України, затвердженої постановою Правління НБУ від 12.12.2002 р. № 502 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 14.01.2003 р. за № 21/7342 (далі - Інструкція № 502), валютно-обмінні операції для фізичних осіб (резидентів і нерезидентів) здійснюються касами банків (фінансових установ) і пунктами обміну валюти згідно з порядком, установленим цією Інструкцією. Згідно з п. 5.1. Інструкції № 502 довідки за формою N 377, квитанції за формами N 377-А, 377-і, 377-І, 377-К та чек банкомата є касовими і розрахунковими документами.

Згідно з п. 6.2. Інструкції № 502 операції з купівлі готівкової іноземної валюти за готівкові гривні у фізичних осіб здійснюють, зокрема: каси банку (фінансової установи) з оформленням квитанцій за формою № 377-К із зазначенням у них часу здійснення операції та додатково для фізичних осіб - нерезидентів - довідок за формою N 377. Відповідно до п. 5.5 Інструкції № 502 квитанція за формою № 377-К, видача якої мала місце в даному випадку, видається касою банку (фінансової установи) фізичним особам як підтвердження здійснення валютно-обмінних операцій, визначених в абзацах другому - шостому пункту 1.2 цієї Інструкції.

Правові засади застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг визначено Законом України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" від 6 липня 1995 року N 265/95-ВР (надалі - Закон N 265/95-ВР).

Положеннями статті 4 Закону N 265/95-ВР передбачено, що уповноважені банки, що здійснюють операції з купівлі-продажу іноземної валюти, а також суб'єкти господарювання, які здійснюють ці операції на підставі агентських угод з уповноваженими банками, зобов'язані:

проводити операції з купівлі-продажу іноземної валюти через зареєстровані, опломбовані у встановленому порядку та переведені у фіскальний режим роботи реєстратори розрахункових операцій з роздрукуванням у двох примірниках розрахункових документів, що підтверджують виконання цих операцій (п. 2);

видавати особі, яка купує або продає іноземну валюту, перший примірник розрахункового документа на повну суму операції (п. 5).

З аналізу вищенаведених правових норм випливає, що обов'язки з виконання вищевказаних операцій виникають у уповноважених банків або їх агентів.

Відповідно до ст. 18 Закону N 265/95-ВР у разі порушення встановленого цим Законом порядку виконання операцій з купівлі-продажу іноземної валюти, до уповноважених банків та суб'єктів господарювання, що здійснюють свою діяльність на підставі агентських угод з уповноваженими банками, за рішенням відповідних органів доходів і зборів застосовуються фінансові санкції.

Отже, до відповідальності за порушення встановленого Законом порядку виконання операцій з купівлі-продажу іноземної валюти може бути притягнуто лише уповноважений банк або його агентів.

Судом встановлено та відповідачем не заперечується, що позивач не належить до повноважених банків або його агентів, а здійснює діяльність через операційні каси.

Отже, надання фінансових послуг з переказу коштів та обмін валют здійснюється в операційних касах ТОВ "Фінансова компанія Абсолют Фінанс" з використанням розрахункових документів, визначених Національним банком України без застосування РРО та без придбання торгових патентів, згідно із вимогами Податкового кодексу України, Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг", постанови Правління НБУ "Про затвердження інструкції про порядок організації та здійснення валютно-обмінних операцій на території України та змін до деяких нормативно-правових актів НБУ" від 12.12.2002 р. № 502.

Також, позивачем надано копію квитанції про здійснення валютно-обмінної операції та копію листа Управління Національного банку України в Харківській області від 28 липня 2015 року № 06-019/5743, відповідно до якого за результатом розгляду позивача від 21 липня 2015 року № 1022/21071 повідомлено, що згідно з Генеральною ліцензією на здійснення валютних операцій №12 від 28 серпня 2013 року, виданою Національним банком України Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія Абсолют Фінанс», Товариство є небанківською фінансовою установою. У зв'язку з цим, відповідно до вимог розділу 4 Положення про порядок надання небанківським фінансовим установам, національному оператору поштового зв'язку генеральних ліцензій на здійснення валютних операцій, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 09 серпня 2002 року за № 297, інформація щодо відкриття, закриття, призупинення роботи, переміщення структурних підрозділів Товариства, вносилась Управлінням до Електронного державного реєстру небанківських фінансових установ.

За даними реєстру станом на 28 липня 2015 року, інформація щодо відділення визначених Товариством у запиті, була внесена працівниками Управління до реєстру:

- 06 травня 2015 року щодо Харківського відділення Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія Абсолют Фінанс» № 2;

- 08 травня 2015 року щодо Харківського відділення Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія Абсолют Фінанс» № 108, № 133, № 134;

- 23 січня 2015 року щодо Харківського відділення Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія Абсолют Фінанс» № 238, № 244;

- 26 січня 2015 року щодо Харківського відділення Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія Абсолют Фінанс» № 294.

Таким чином, при виконанні операцій з купівлі-продажу іноземної валюти в операційній касі, відсутні правові підстави для застосування позивачем реєстратора розрахункових операцій, а тому посилання відповідача на порушення позивачем п. 2, 5 ст. 4 Закону N 265/95-ВР є необґрунтованим. Крім того, відповідач вказує на неоприбуткування готівкових коштів у встановленому порядку в касі в сумі їх фактичного надходження згідно опису готівкових коштів, що знаходяться на місці проведення розрахунків.

Порядок ведення касових операцій у національній валюті України підприємствами (підприємцями), а також окремі питання організації банками роботи з готівкою визначено Положенням про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затверджений постановою Правління Національного банку України від 15 грудня 2004 р. N 637, зареєстрований в Міністерстві юстиції України 13 січня 2005 р. за N 40/10320 (надалі - Положення N 637).

Відповідно до п. 2.6 вказаного Положення уся готівка, що надходить до кас, має своєчасно (у день одержання готівкових коштів) та в повній сумі оприбутковуватися.

Оприбуткуванням готівки в касах підприємств, які проводять готівкові розрахунки з оформленням їх касовими ордерами і веденням касової книги відповідно до вимог глави 4 цього Положення, є здійснення обліку готівки в повній сумі її фактичних надходжень у касовій книзі на підставі прибуткових касових ордерів.

Підприємствам, яким Законом України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" надано право проводити розрахунки готівкою із споживачами без використання РРО та РК і специфіка функціонування яких унеможливлює оформлення ними кожної операції касовим ордером (продаж проїзних і перевізних документів; білетів державних лотерей; квитків на відвідування культурно-спортивних і видовищних закладів тощо), дозволяється оприбутковувати готівку наприкінці робочого дня за сукупністю операцій у цілому за робочий день з оформленням касовими документами і відображенням у відповідній книзі обліку.

Суми готівки, що оприбутковуються, мають відповідати сумам, визначеним у відповідних касових (розрахункових) документах.

Враховуючи, що позивачем, згідно положень ч. 3 ст. 9 Закону N 265/95-ВР, РРО та РК не застосовуються при виконанні операцій з купівлі-продажу іноземної валюти, оскільки вказані операції виконуються в операційній касі фінансової установи з оформленням розрахункових документів, відповідно до положень нормативних актів Національного банку України, відповідно висновок відповідача про порушення позивачем приписів п. 2.6 Положення про ведення касових операцій, що призвело до неоприбуткування готівкових коштів у встановленому порядку в касі є також необґрунтованим.

Аналогічний висновок викладено в ухвалі Київського апеляційного адміністративного суду від 27 жовтня 2015 року у справі № 826/8432/15.

Таким чином, податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Шевченківському районі Головного управління ДФС у м. Києві від 11 березня 2015 року № є протиправним та підлягає скасуванню.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною першою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

На думку Окружного адміністративного суду міста Києва, відповідачем не доведено правомірність та обґрунтованість прийняття спірного податкового повідомлення-рішення з урахуванням вимог встановлених частиною другою статті 19 Конституції України та частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія Абсолют Фінанс» підлягає задоволенню.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 69, 70, 71, 122, 158 - 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

1. Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія Абсолют Фінанс» задовольнити.

2. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Шевченківському районі Головного управління ДФС у м. Києві від 11 березня 2015 року № .

3. Присудити з Державного бюджету України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія Абсолют Фінанс» понесені ним витрати по сплаті судового збору у розмірі 182,70 грн.

Постанова набирає законної сили відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя К.Ю. Гарник