Справа № 815/2887/15
Суддя: Бойко А.В.
Дата ухвалення: 2015-11-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 листопада 2015 р.м.ОдесаСправа № 815/2887/15

Категорія: 12.3 Головуючий в 1 інстанції: Катаєва Е. В.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді Бойка А.В.,

суддів: Танасогло Т.М.,

Яковлєва О.В.,

за участю секретаря - Авраменко А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 29 вересня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Головного територіального управління юстиції в Одеській області, Міністерства юстиції України, третя особа на стороні відповідача - начальник відділу ДВС Любашівського РУЮ в Одеській області Страхов Ігор Ігоревич про визнання недійсним запису про звільнення, зобов'язання поновити на посаді та вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

21.05.2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду першої інстанції з адміністративним позовом до Головного територіального управління юстиції в Одеській області, Міністерства юстиції України, третя особа на стороні відповідача - начальник відділу ДВС Любашівського РУЮ в Одеській області Страхов Ігор Ігоревич, в якій просив:

- зобов'язати Міністерство юстиції України в порядку пп.15 п.12 Положення "Про Міністерство юстиції України", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №228 від 02.07.2014 року, поновити його на державній службі та посаді заступника начальника Любашівського РУЮ Одеської області - начальника відділу державної виконавчої служби та у випадку зміни назви або ліквідації відповідної посади на посаду, яка відповідає цій посаді згідно нової структури та штатному розпису;

- визнати недійсним запис про звільнення з посади, зроблений у його трудовій книжці на підставі наказу начальника Головного управління юстиції в Одеській області № 922-к від 07.07.2012 року;

- зобов'язати Головне територіальне управління юстиції в Одеській області видати йому дублікат трудової книжки без запису зробленого на підставі наказу начальника Головного управління юстиції в Одеській області № 922-к від 07.07.2012 року.

Також позивач просив в разі задоволення його позову встановити судовий контроль шляхом зобов'язання відповідача подати у встановлений судом строк звіт про виконання ухваленого по справі судового рішення.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 29.09.2015 року у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_2 відмовлено.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу на вказану постанову суду.

Апелянт посилається на те, що вказана постанова ухвалена з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

В апеляційній скарзі позивач зазначає, що відповідно до вимог ст. 6 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду» громадянин, звільнений з роботи (посади) у зв'язку з незаконним засудженням або відстороненням від посади у зв'язку з незаконним притягненням до кримінальної відповідальності, має бути поновлений на колишній роботі (посаді).

Зважаючи на те, що відносно нього слідчим СВ Любашівського РВ ГУМВС України в Одеській області було винесено постанову про закриття кримінального провадження від 07.08.2014 року, у зв'язку з відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, позивач вважає, що він має бути поновлений відповідачем на попередній посаді, оскільки звільнений, на його думку, він був саме з мотивів його притягнення до кримінальної відповідальності.

На підставі викладеного в апеляційній скарзі ставиться питання про скасування постанови Одеського окружного адміністративного суду від 29.09.2015 року та ухвалення нової постанови, якою позовні вимоги задовольнити.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів суду апеляційної інстанції приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав:

Судом першої інстанції встановлено, що позивач знаходився з 2003 року на державній службі в органах юстиції, а з 24.11.2008 року обіймав посаду заступника начальника Любашівського районного управління юстиції в Одеській області - начальника відділу державної виконавчої служби (а.с. 48-53).

02.07.2012 на адресу Головного управління юстиції в Одеській області надійшов лист з Управління державної служби боротьби з економічною злочинністю ГУМВС України в Одеській області № 3/4948 від 02.07.2012 року з повідомленням про те, що співробітниками УДСБЕЗ проводиться перевірка у порядку статті 97 КПК України у відношенні працівників відділу державної виконавчої служби Любашівського районного управління юстиції Одеської області, зокрема, у відношенні заступника начальника Любашівського районного управління юстиції Одеської області - начальника відділу державної виконавчої служби ОСОБА_2

02.07.2012 року ОСОБА_2 було затримано на робочому місці працівниками міліції за отримання хабара та, відповідно до постанови Приморського районного суду м. Одеси № 4/1522/3889/12 від 05.07.2012 року, у відношенні ОСОБА_2 обраний запобіжний захід у вигляді застави.

Наказом ГУЮ в Одеській області № 922-к від 07.07.2012 року, на підставі подання начальника управління державної виконавчої служби Полякова В.В., припинено державну службу заступнику начальника Любашівського районного управління юстиції в Одеській області - начальнику відділу державної виконавчої служби ОСОБА_2 та звільнено його з посади 07.07.2012 року на підставі п. 6 ч. 1 ст. 30 Закону України "Про державну службу" за порушення Присяги державного службовця (а.с. 72-73).

Підставою для звільнення позивача з займаної посади став факт допущення вчинку, який порочить його як державного службовця та дискредитує державний орган, в якому він працює.

Як встановлено з матеріалів справи, з вказаним наказом позивач був ознайомлений 10.07.2012 року, що підтверджується його особистим підписом.

Згідно копії трудової книжки з 01.10.2012 року ОСОБА_2 згідно наказу від 25.09.2012 року прийнятий на економіста першої категорії служби по роботі з проблемними активами ТВБВ, а з 23.09.2013 року переведений на посаду провідного юрисконсульта працює служби по роботі з проблемними активами філії Одеського обласного управління ВАТ "Державний ощадний банк України" (а.с. 53).

11.12.2014 року слідчим СВ Любашівського РВ ГУМВС України в Одеській області прийнято постанову про закриття кримінального провадження відносно ОСОБА_2 у зв'язку з відсутністю складу кримінального правопорушення.

Після отримання копії зазначеної постанови позивач звернувся до начальника ГУЮ в Одеській області з заявою, в якій просив, на підставі ст. 6 Закону України "Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду", поновити його на державній службі та/або визнати недійсним запис про звільнення з посади, зроблений у трудовій книжці, та видати йому дублікат трудової книжки без запису, який визнано недійсним (а.с.17).

Листом від 19.06.2015 року Головне територіальне управління юстиції в Одеській області повідомило позивача про відсутність підстав для задоволення його заяви.

Не погоджуючись з відмовою у поновленні на роботі, позивач звернувся до суду першої інстанції з даним позовом.

Колегія суддів суду апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції стосовно відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2, зважаючи на наступне:

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 30 Закону, крім загальних підстав, передбачених Кодексом законів про працю України, державна служба припиняється у разі відмови державного службовця від прийняття або порушення присяги, передбаченої ст. 17 Закону України «Про державну службу».

У частині другій статті 17 Закону України «Про державну службу» наведено текст присяги державного службовця такого змісту: «Повністю усвідомлюючи свою високу відповідальність, урочисто присягаю, що буду вірно служити народові України, суворо дотримувати Конституції та законів України, сприяти втіленню їх у життя, зміцнювати їх авторитет, охороняти права, свободи і законні інтереси громадян, з гідністю нести високе звання державного службовця, сумлінно виконувати свої обов'язки».

З тексту Присяги вбачається, що в основі поведінки державного службовця закладені етичні, правові та службово-дисциплінарні норми поведінки, недодержання яких утворює факт порушення Присяги. Тому, складаючи Присягу, державний службовець покладає на себе не тільки певні службові зобов'язання, але й моральну відповідальність за їх виконання.

У зв'язку з цим як порушення Присяги слід розуміти скоєння державним службовцем проступку (вчинку) проти інтересів служби, який суперечить покладеним на нього обов'язкам, підриває довіру до нього як до носія влади, що призводить до приниження авторитету державного органу та унеможливлює подальше виконання ним своїх обов'язків. При цьому, порушення Присяги може бути наслідком недотримання, порушення державним службовцем як правових, так і етичних (моральних) засад проходження публічної служби.

В свою чергу, п. 7 ч. 1 ст. 36 КЗпПУ (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) встановлено, що підставами припинення трудового договору є: набрання законної сили вироком суду, яким працівника засуджено (крім випадків звільнення від відбування покарання з випробуванням) до позбавлення волі або до іншого покарання, яке виключає можливість продовження даної роботи.

Тобто засудження працівника є окремою підставою для розірвання трудового договору.

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» громадянин, звільнений з роботи (посади) у зв'язку з незаконним засудженням або відсторонений від посади у зв'язку з незаконним притягненням до кримінальної відповідальності, має бути поновлений на колишній роботі (посаді), а в разі неможливості цього (ліквідація підприємства, установи, організації, скорочення посади, наявність інших передбачених законом підстав, що перешкоджають поновленню на роботі (посаді) - йому має бути надано державною службою зайнятості іншу підходящу роботу. Робота (посада) надається громадянинові не пізніше ніж через один місяць з дня звернення, якщо воно надійшло протягом трьох місяців з дня набрання законної сили виправдувальним вироком або винесення постанови (ухвали) про закриття кримінального провадження за відсутністю події кримінального правопорушення, відсутністю у діянні складу кримінального правопорушення або невстановленням достатніх доказів для доведення винуватості особи у суді і вичерпанням можливостей їх отримати.

При цьому, положення зазначеної статті стосуються саме поновлення на службі громадянина, звільненого у зв'язку з незаконним засудженням.

В даному випадку, підставою припинення перебування позивача на державній службі стало не його засудження, а Порушення присяги державного службовця (як зазначено в оскаржуваному Наказі), тобто позивач звільнений з посади на підставі п. 6 ч. 1 ст. 30 Закону України "Про державну службу".

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції стосовно того, що положення ст. 6 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» не можуть бути застосовані до спірних правовідносин.

Також суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про безпідставність доводів позивача стосовно того, що він наказом № 922-к від 07.07.2012 року фактично був звільнений у зв'язку з притягненням до кримінальної відповідальності, оскільки, як вже зазначалось вище, позивач був звільнений з державної служби з підстав порушення Присяги державного службовця, про що йому було достовірно відомо, наказ про звільнення в судовому порядку ним не оскаржувався.

Враховуючи суб'єктивний та оціночний характер доводів, викладених в обґрунтування позову та апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов до вірного висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_2

Оскільки судом першої інстанції вірно встановлено обставини справи, правильно по суті вирішено справу, та постановлено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, відповідно до ст. 200 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скарги без задоволення, а постанову суду - без змін.

Керуючись ст. ст. 184, 185, 196, 198, 200, 205, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову Одеського окружного адміністративного суду від 29 вересня 2015 року - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили негайно після проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуючий: А.В. Бойко

Судді: Т.М. Танасогло

О.В. Яковлєв