Справа № 2а-3086/12/2170
Суддя: Чалий С.Я.
Дата ухвалення: 2015-11-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 листопада 2015 року м. Київ К/800/22932/13

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі суддів:

Головуючого: судді Чалого СЯ.

Суддів: Гончар Л.Я.

Конюшка К.В.

секретар

судового засідання Зубенко Д.В.

за участю представників сторін:

позивача - Берьозки Ю.В., Шандрука О.Т.

відповідача - Харченка С.В.

розглянувши в порядку касаційного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду адміністративну справу за касаційного скаргою публічного акціонерного товариства "Енергопостачальна компанія "Херсонобленерго" на постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 02 квітня 2013 року у справі за позовом публічного акціонерного товариства "Енергопостачальна компанія "Херсонобленерго" до Антимонопольного комітету України про визнання нечинним рішення, -

встановила:

У липні 2012 року публічне акціонерне товариство "Енергопостачальна компанія "Херсонобленерго" звернулося до суду з позовом до Антимонопольного комітету України про визнання нечинним рішення тимчасової адміністративної колегії Антимономонопольного комітету України від 21 червня 2012 року №9-р/тк про порушення законодавства про захист економічної конкуренції ПАТ «ЕК» Херсонобленерго» та накладення штрафу у розмірі 500 000, 00 грн.

Постановою Херсонського окружного адміністративного суду від 13 листопада 2012 року позовні вимоги задоволено. Визнано нечинним рішення тимчасової адміністративної колегії Антимономонопольного комітету України від 21 червня 2012 року №9-р/тк.

Постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 02 квітня 2013 року рішення суду першої інстанції скасовано, в позові відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду апеляційної інстанції, позивач звернувся з касаційною скаргою, в якій посилаючись па порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить його скасувати, постанову суду першої інстанції залишити в силі.

Заслухавши доповідь судді Вищого адміністративного суду України стосовно обставин, необхідних для прийняття рішення судом касаційної інстанції, перевіривши і обговоривши доводи касаційної скарги, проаналізувавши правильність застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Вищого адміністративного суду України приходить до висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судами та вбачається з матеріалів справи, 21.06.2012 р. тимчасовою адміністративною колегією Антимонопольного комітету України прийнято рішення № 9-р/тк про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафу у розмірі 500 000,00 грн.

Спірне рішення прийнято Тимчасовою адміністративною колегією Антимонопольного комітету України за результатами розгляду справи № 50/1-11, яким відповідач визнав, що:

- ПАТ "ЕК "Херсонобленерго" у період з січня 2009 року по даний час займає монопольне становище на ринку послуг з видачі технічних умов інженерного забезпечення електропостачання об'єктів замовників (фізичних та юридичних осіб) для приєднання (збільшення приєднаної потужності) електроустановок замовників до власних (локальних) електричних мереж, розташованих у Херсонській області;

- ПАТ "ЕК "Херсонобленерго" у період з січня 2009 року по даний час, включивши у розроблені ним технічні умови у період 2009-2011 років обов'язок замовника укладати договори про реалізацію технічних умов виключно з Обленерго, вчинило порушення законодавства про захист економічної конкуренції, передбачене п. 2 ст. 50, ч. 1 ст. 13 Закону України "Про захист економічної конкуренції" у вигляді зловживання монопольним становищем на ринку послуг з видачі технічних умов інженерного забезпечення електропостачання об'єктів замовників (фізичних та юридичних осіб) для приєднання (збільшення приєднаної потужності) електроустановок замовників до власних (локальних) електричних мереж, розташованих у Херсонській області, що призвело до ущемлення інтересів споживачів, яке б було неможливим за умов існування значної конкуренції на ринку;

За порушення законодавства про захист економічної конкуренції АМК накладено на ПАТ "Енергопостачальна компанія "Херсонобленерго" штраф у розмірі 500000,00 грн.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що в діях позивача відсутні ознаки порушення законодавства про захист економічної конкуренції шляхом зловживання ПАТ монопольним становищем на ринку послуг з видачі технічних умов, що призвело до ущемлення інтересів інших суб'єктів господарювання чи споживачів, оскільки ПАТ «ЕК «Херсонобленерго» є власником мереж та несе відповідальність у встановленому законом порядку перед споживачами за якісне подання електроенергії, будь-які дії із електромережами повинен здійснювати саме власник таких мереж.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та відмовляючи в позові, апеляційний суд вказав, що спірне рішення відповідача прийняте на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачений законодавством.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду апеляційної інстанції з огляду на їх правомірність та обґрунтованість і враховуючи таке.

Так, відповідно до ст.12 Закону України "Про захист економічної конкуренції" суб'єкт господарювання займає монопольне (домінуюче) становище на ринку товару, якщо: на цьому ринку у нього немає жодного конкурента; не зазнає значної конкуренції внаслідок обмеженості можливостей доступу інших суб'єктів господарювання щодо закупівлі сировини, матеріалів та збуту товарів, наявності бар'єрів для доступу на ринок інших суб'єктів господарювання, наявності пільг чи інших обставин. Монопольним (домінуючим) вважається становище суб'єкта господарювання, частка якого на ринку товару перевищує 35 відсотків, якщо він не доведе, що зазнає значної конкуренції.

Згідно зі статтею 13 Закону України "Про захист економічної конкуренції" зловживанням монопольним (домінуючим) становищем на ринку є дії чи бездіяльність суб'єкта господарювання, який займає монопольне (домінуюче) становище на ринку, що призвели або можуть призвести до недопущення, усунення чи обмеження конкуренції, або ущемлення інтересів інших суб'єктів господарювання чи споживачів, які були б неможливими за умов існування значної конкуренції на ринку. Зловживанням монопольним (домінуючим) становищем на ринку, зокрема, визнається: встановлення таких цін чи інших умов придбання або реалізації товару, які неможливо було б встановити за умов існування значної конкуренції на ринку; застосування різних цін чи різних інших умов до рівнозначних угод з суб'єктами господарювання, продавцями чи покупцями без об'єктивно виправданих на те причин; обумовлення укладання угод прийняттям суб'єктом господарювання додаткових зобов'язань, які за своєю природою або згідно з торговими та іншими чесними звичаями у підприємницькій діяльності не стосуються предмета договору; обмеження виробництва, ринків або технічного розвитку, що завдало чи може завдати шкоди іншим суб'єктам господарювання, покупцям, продавцям; часткова або повна відмова від придбання або реалізації товару за відсутності альтернативних джерел реалізації чи придбання; суттєве обмеження конкурентоспроможності інших суб'єктів господарювання на ринку без об'єктивно виправданих на те причин; створення перешкод доступу на ринок (виходу з ринку) чи усунення з ринку продавців, покупців, інших суб'єктів господарювання. Зловживання монопольним (домінуючим) становищем на ринку забороняється і тягне за собою відповідальність згідно з законом.

Пунктом 2 статті 50 Закону України "Про захист економічної конкуренції" визначено, що порушеннями законодавства про захист економічної конкуренції є зловживання монопольним (домінуючим) становищем.

Відповідно до абзацу 2 частини другої статті 52 Закону України "Про захист економічної конкуренції" за порушення, передбачені пунктом 2 статті 50 цього Закону, накладаються штрафи у розмірі до десяти відсотків доходу (виручки) суб'єкта господарювання від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) за останній звітний рік, що передував року, в якому накладається штраф.

Як вбачається з матеріалів справи та підтверджується наявними у справі матеріалами, ПАТ "Енергопостачальна компанія "Херсонобленерго" є єдиним суб'єктом господарювання, який в тому числі у перевіряє мий період (2009-2011р.р.) здійснює діяльність на ринку передачі електричної енергії місцевими (локальними) електромережами на території Херсонської області.

Частиною 3 статті 18 Закону України "Про електроенергетику" встановлено, що у разі якщо для створення можливості електропостачання необхідно здійснити будівництво (реконструкцію) мереж (об'єктів), які повинні бути невід'ємною частиною вже існуючих мереж (об'єктів), будівництво може провадитися згідно з технічними умовами, виданими підприємствами електроенергетики, за рахунок або силами замовників (власників) та користувачів зазначених об'єктів з подальшою передачею їх на баланс підприємств електроенергетики і відшкодуванням витрат на їх будівництво у розмірі та у порядку, встановлених Кабінетом Міністрів України.

Технічні умови - комплекс умов та вимог до інженерного забезпечення об'єкта будівництва, які повинні відповідати його розрахунковим параметрам, зокрема водопостачання, каналізації, тепло-, енерго- і газопостачання, радіофікації, зовнішнього освітлення, відведення зливових вод, телефонізації, телекомунікації, диспетчеризації, пожежної та техногенної безпеки (Закон України "Про регулювання містобудівної діяльності" від 17.02.2011 р. № 3038).

Технічні умови надаються юридичними особами, які є власниками відповідних елементів інженерної інфраструктури або забезпечують їх експлуатацію, з урахуванням схем теплопостачання населених пунктів, у 15-денний строк з дати реєстрації клопотання замовника або уповноваженої ним особи.

Таким чином, з метою реалізації вимог технічних вимог, замовник має право залучити любу спеціалізовану організацію, маючу відповідний дозвіл на виконання проектних та будівельно-монтажних робіт, а не тільки користуватися послугами енергопостачальної компанії з цього приводу.

Натомість, відповідно до укладених у період 2009-2011р.р. технічних умов інженерного забезпечення електропостачання, які містяться в матеріалах справи, позивач фактично залишив за собою право самостійно розробляти проектну документацію, виконувати будівельно-монтажні роботи або вибирати на власний розсуд виконавця цих робіт для здійснення реконструкції власних електричних мереж згідно з розробленою проектною документацією для забезпечення можливості електропостачання об'єкта будівництва замовника на підставі технічних умов, та обов'язок замовника (замовників) сплатити вартість фактично понесених позивачем витрат.

Вказані вище обставини позивачем фактично не оспорюються, та зазначається, що ніхто не має права вчиняти будь-які дії по відношенню до майна ПАТ "Енергопостачальна компанія "Херсонобленерго", окрім його самого, а виключення з технічних умов пунктів про укладення договорів реалізації ТУ в частині реконструкції електромереж саме з ПАТ "Енергопостачальна компанія "Херсонобленерго", як їх власником, призведе до невизначеності в їх реалізації, а також до неможливості забезпечення постачання електричної енергії відповідної якості на надійності.

Нормами Закону України «Про електроенергетику» (ст.16) встановлено, що енергопостачальним підприємствам заборонено провадити монопольну діяльність у будь-якій формі, крім випадків, передбачених законодавством України.

Відповідно до ст.18 Закону України «Про електроенергетику» проектування та будівництво (нове будівництво, розширення, реконструкція, технічне переоснащення) об'єктів електроенергетики здійснюється на основі законодавства про будівництво. Оснащення об'єктів електроенергетики здійснюється на тендерних засадах.

Проте, як встановлено відповідачем, позивачем не визначалося підрядних організацій (проектних та будівельно-монтажних) для виконання вказаних вище робіт (послуг) на конкурсних засадах.

Отже, колегія суддів погоджується з висновками апеляційного суду про те, що включивши до технічних умов на електропостачання умову щодо укладання окремого договору на виконання робіт (проектних та будівельно-монтажних) пов'язаних з реалізацією ТУ, позивач фактично обмежив право замовників технічних умов на електропостачання обирати інших суб'єктів господарювання, які мають відповідні дозвільні документи для виконання цих робіт на більш вигідних умовах.

Як вбачається з матеріалів справи, на території м.Херсона та Херсонської області діють суб'єкти господарювання, які мають відповідні дозвільні документи на виконання робіт (проектних та будівельно-монтажних) з електропостачання.

В свою чергу, доводи скаржника про те, що будь-які дії із електромережами повинен здійснювати саме власник таких мереж є такими, які підтверджують висновки відповідача в оскаржуваному рішенні про порушення позивачем законодавства про захист економічної конкуренції, передбачене п. 2 ст. 50, ч.1 ст.13 Закону України "Про захист економічної конкуренції" у вигляді зловживання монопольним становищем на ринку послуг з видачі технічних умов інженерного забезпечення електропостачання об'єктів замовників (фізичних та юридичних осіб) для приєднання (збільшення приєднаної потужності) електроустановок замовників до власних (локальних) електричних мереж, розташованих у Херсонській області, що призвело до ущемлення інтересів споживачів, яке б було неможливим за умов існування значної конкуренції на ринку.

З урахуванням встановлених обставин по справі та вище зазначених норм, колегія суддів повністю погоджується з доводами апеляційного суду та вважає, що оскаржуване рішення тимчасової адміністративної колегії Антимонопольного комітету України від 21.06.2012 р. №9-р/тк, в тому числі в частині розміру застосованої суми штрафу, прийняте на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені законодавством, у зв'язку з чим, підстави для його скасування чи визнання нечинним відсутні.

Одночасно з викладеним, погоджуючись із позицією судів попередніх інстанцій щодо наявності підстав для розгляду зазначеного спору у порядку адміністративного судочинства України, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Так, відповідно до частини другої статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

За змістом пункту 1 частини першої статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України справа адміністративної юрисдикції - це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 17 названого Кодексу, юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Виходячи з предмету спірних правовідносин, зважаючи на наявність у відповідача у спірних правовідносинах визначальних ознак суб'єкта владних повноважень у розумінні пункту 7 частини першої статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів дійшла висновку про наявність у переданому на вирішення суду спорі визначальних ознак справи адміністративної юрисдикції.

Крім цього, питання відповідності (невідповідності) дій чи бездіяльності суб'єктів господарювання законодавству про захист економічної конкуренції у вигляді зловживання монопольним (домінуючим) становищем на ринку та правомірність рішень суб'єктів владних повноважень, застосованих у випадках порушень суб'єктами вимог законодавства неодноразово розглядалось колегією суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України (№21-401а13 від 03 грудня 2013 року, № 21-325а13 від 12 листопада 2013 року, №21-220а13 від 08 жовтня 2013 року, №21-137а13 від 21 травня 2013 року).

Враховуючи вищевикладене, при розгляді справи судом апеляційної інстанції були повно встановлені фактичні обставини справи, характер правовідносин сторін і вірно застосовані до них норми процесуального права. Доводи касаційної скарги висновків апеляційного суду не спростовують.

Відповідно до ст. 224 КАС України, суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчинення процесуальних дій.

Керуючись статтею 221, 223, 224, 230 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів -

ухвалила:

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства "Енергопостачальна компанія "Херсонобленерго"залишити без задоволення, а постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 02 квітня 2013 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строки та в порядку, встановленими статтями 237. 238, 239-1 КАС України.

Судді: