Справа № 761/19933/15-а
Суддя: Рибак М. А.
Дата ухвалення: 2015-11-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження №2-а/761/361/2015
П О С Т А Н О В А

Іменем України

09 листопада 2015 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді: Рибака М.А.

при секретарі: Савенко О.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві справу за адміністративним позовом Державного територіально-галузевого об'єднання «Південно-Західна залізниця» до ОСОБА_1 праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Шепетівської міської ради Хмельницької області про визнання протиправною бездіяльності та стягнення заборгованості, -

в с т а н о в и в:

У липні 2015 року ДТГО "Південно - Західна залізниця" звернулося до Шевченківського районного суду м. Києва з вказаним адміністративним позовом до відповідача ОСОБА_1 праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Шепетівської міської ради Хмельницької області в якому просило суд: визнати протиправними бездіяльність відповідача в частині невиконання вимог п. 6 "Порядку фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету", затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 04 березня 2002 року за № 256, а саме: не реєстрації за період з 01 січня 2015 року по 30 квітня 2015 року додаткових зобов'язань за фактично надані послуги пільгового проїзду залізницею окремим категоріям громадян по місту Фастів за цей же період та не надсилань інформації про додаткові зобов'язання щомісяця до 18 числа фінансовому органу виконавчого комітету Фастівської міської ради; стягнути з відповідача на користь позивача 328535,34 грн. витрат, які поніс позивач на перевезення пасажирів, які користуються пільгами з оплати проїзду у приміських поїздах за період з 01 січня 2015 року по 30 квітня 2015 року та судові витрати.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що залізницею, в особі відокремленого підрозділу Козятинської дирекції залізничних перевезень, згідно діючого законодавства щодо пільг, компенсацій і гарантій протягом вищезазначеного періоду надаються послуги по пільговому перевезенню окремих категорій громадян у приміському сполученні зі станції Шепетівка. Згідно з Законами України "Про Державний бюджет України на 2015 рік", Про залізничний транспорт" та ін., визначений, як владна управлінська функція відповідача, його обов'язок відшкодувати залізниці витрати на перевезення пільгових категорій громадян. Позивачем було надано послуги по перевезенню зі станції Шепетівка пасажирів, які користуються пільгами, на суму 328535,34грн., проте відповідачем безпідставно не підписані направлені залізницею акти розрахунків та не відшкодовано витрат залізниці, оскільки всупереч чинній державній програмі уповноважений державою головний розпорядник коштів ухиляється від виконання відповідної частини своїх зобов'язань, визначених державною програмою, відмовляючи в компенсації залізниці витрат за пільговий проїзд окремих категорій громадян, а тому позивач вимушений був звернутись до суду з вказаним адміністративним позовом.

В ході розгляду справи представником позивача було подано до суду заяву про уточнення позовних вимог, в якій вин просив суд виправити описку в позовних вимогах, а саме: просив визнати протиправними бездіяльність відповідача в частині невиконання вимог п. 6 "Порядку фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету", затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 04 березня 2002 року за № 256, а саме: не реєстрації за період з 01 січня 2015 року по 30 квітня 2015 року додаткових зобов'язань за фактично надані послуги пільгового проїзду залізницею окремим категоріям громадян по місту Шепетівка за цей же період та не надсилань інформації про додаткові зобов'язання щомісяця до 18 числа фінансовому органу виконавчого комітету Шепетівської міської ради; стягнути з відповідача на користь позивача 328535,34 грн. витрат, які поніс позивач на перевезення пасажирів, які користуються пільгами з оплати проїзду у приміських поїздах за період з 01 січня 2015 року по 30 квітня 2015 року та судові витрати. Вказана заява була прийнтята судом до розгляду, оскільки в ній не містилося зміни підстав або предмету позову.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив суд їх задовольнити. Щодо вимоги позивача про визнання протиправними дій відповідача в частині невиконання державної програми захисту населення, а саме: ухиляння від укладення договору про відшкодування витрат за надані послуги по перевезенню пільгових категорій громадян залізничним транспортом у приміському сполученні, то представник позивача в судовому засіданні не наполягав на її розгляді у зв'язку із тим, що таку вимогу було ним заявлено після розгляду справи по суті.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти позовних вимог з тих підстав, що зобов'язання перед позивачем виконані в повному обсязі в межах бюджетних асигнувань. Просив суд залишити позовну заяву без задоволення.

Суд, заслухавши пояснення представників позивача та представника відповідача, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, і це встановлено судом, позивачем в особі структурного підрозділу Козятинської дирекції залізничних перевезень згідно діючого законодавства щодо пільг, компенсацій і гарантій протягом з 01 січня 2015 року по 30 квітня 2015 року надавались послуги по пільговому перевезенню окремих категорій громадян у приміському сполученні зі станції міста Шепетівка, які користуються пільгами, на суму 328535,34 грн.

На підтвердження розміру витрат на перевезення пасажирів, що користуються пільгами, залізницею надсилались на адресу відповідача рахунки за період із 01 січня 2015 року по 30 30 квітня 2015 року, а також акти звіряння розрахунків та реєстри перевезених пільговиків.

Частиною 5 ст. 9 Закону України "Про залізничний транспорт" визначено, що для захисту інтересів окремих категорій громадян на пасажирських перевезеннях, у тому числі приміських, можуть передбачатися пільгові тарифи. Збитки залізничного транспорту загального користування від їх використання відшкодовуються залізницям за рахунок державного або місцевих бюджетів залежно від того, яким органом прийнято рішення щодо введення відповідних пільг.

Відповідно до ч. 1 ст. 102 Бюджетного кодексу України видатки місцевих бюджетів, передбачені у підпункті "б" пункту 4 ч. 1 ст. 89 цього Кодексу, проводяться за рахунок субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на здійснення державних програм соціального захисту у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Вказаний Порядок затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 04 березня 2002 р. №256 "Про затвердження Порядку фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету".

Відповідно до п. 2, 3 Порядку фінансування видатків місцевих бюджетів за державними програмами соціального захисту населення провадиться за рахунок субвенцій (далі по тексту - Порядок), передбачених державним бюджетом на відповідний рік, у межах обсягів, затверджених у обласних бюджетах, бюджеті Автономної Республіки Крим, бюджетах міст Києва та Севастополя, міст республіканського і обласного значення та у районних бюджетах на зазначені цілі. Забороняється фінансування місцевих програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету.

Відповідно до п.4-6 Порядку перерахування сум субвенцій на фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення провадиться Державною казначейською службою згідно з помісячним розписом асигнувань державного бюджету, але в межах фактичних зобов'язань відповідних бюджетів щодо пільг, субсидій, допомоги та компенсаційних виплат за пільговий проїзд окремих категорій громадян.

Головні розпорядники коштів місцевих бюджетів щомісяця готують інформацію про фактично нараховані суми та акти звіряння розрахунків за надані послуги з підприємствами - надавачами відповідних послуг і надсилають їх фінансовим органам райдержадміністрацій, виконкомів міських рад (міст республіканського Автономної Республіки Крим і обласного значення): до 22 числа місяця, що настає за звітним - компенсаційних виплат за пільговий проїзд окремих категорій громадян. Інформація про фактично нараховані за звітний період суми подається як в цілому, так і за розрахунками, не проведеними згідно з Порядком.

Фінансові органи районних держадміністрацій, виконкомів міських рад (міст республіканського Автономної Республіки Крим і обласного значення) на підставі актів звіряння, зазначених у пункті 5 цього Порядку, щомісяця готують реєстри нарахованих сум та подають їх Міністерству фінансів Автономної Республіки Крим, фінансовим органам обласних, Київської та Севастопольської міських держадміністрацій, управлінням Державної казначейської служби в Автономній Республіці Крим, областях, мм. Києві та Севастополі: до 25 числа місяця, що настає за звітним, - щодо компенсаційних виплат за пільговий проїзд окремих категорій громадян.

У разі виникнення додаткових зобов'язань головні розпорядники коштів місцевих бюджетів надсилають щомісяця до 18 числа фінансовим органам райдержадміністрацій, виконкомів міських рад (міст республіканського Автономної Республіки Крим і обласного значення) уточнену інформацію про фактично нараховані у поточному місяці суми. Зазначені фінансові органи готують уточнені реєстри нарахованих у поточному місяці сум та подають їх до 20 числа Міністерству фінансів Автономної Республіки Крим, фінансовим органам обласних, Київської та Севастопольської міських держадміністрацій, управлінням Державної казначейської служби в Автономній Республіці Крим, областях, мм. Києві та Севастополі.

Таким чином, відповідач повинен був надіслати інформацію за вищезазначений період, щодо компенсування пільг, наданих залізницею відповідним категоріям громадян, фінансовим органам, які складають уточнені реєстри. Проте, відповідачем не було виконано вимоги п. 6 Порядку, не зареєстровані додаткові зобов'язання, чим порушено права позивача.

Так, згідно наявних у справі матеріалів, відповідач погашає заборгованість в межах бюджетних асигнувань, тоді як погасити заборгованість у більшому розмірі відповідач як суб'єкт владних повноважень не може.

Відповідно до ст. ст. 116, 117 Конституції України забезпечення проведення фінансової політики, політики у сфері соціального захисту населення та розробка проекту закону України "Про державний бюджет України" покладено на Кабінет Міністрів України, постанови і розпорядження якого є обов'язковими для виконання.

Згідно з ч. 2 ст. 95 Конституції України будь-які видатки держави на загальносуспільні потреби, розмір і цільове спрямування цих видатків визначаються виключно Законом про Державний бюджет України. Розпорядники бюджетних коштів беруть бюджетні зобов'язання та проводять видатки тільки в межах бюджетних асигнувань, встановлених кошторисами, використання доведених коштів на інші цілі призводить до їх нецільового використання.

Статтею 23 Бюджетного кодексу України також передбачено, що будь-які бюджетні зобов'язання та платежі з бюджету здійснюються лише за наявності відповідного бюджетного призначення. Бюджетні призначення встановлюються Законом України "Про Державний бюджет України" у порядку, визначеному цим Кодексом та з врахуванням фінансової спроможності держави.

Районне управління праці та соціального захисту населення є розпорядником коштів Державного бюджету нижчого рівня, і лише в обсягах встановлених Законом України "Про державний бюджет України" на відповідний рік.

Кошти, які надходять з державного бюджету у вигляді субвенцій місцевим бюджетам мають цільовий характер, а тому відповідач не має права без відповідних бюджетних призначень здійснювати додаткове або непередбачене фінансування, оскільки такі дії відповідно до ст. 119 Бюджетного кодексу України розцінюються як нецільове використання коштів.

У відповідності до вимог ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

В порушення вимог ст. 71 КАС України, стороною відповідача не було надано суду належних доказів того, що бездіяльність відповідача була правомірною, в частині невиконання вимог п. 6 Порядку.

Заперечення відповідача судо відхиляються як такі, що не відповідають дійсним обставинам справи та спростовуються наявними в ній матеріалами.

Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що вимоги позивача про визнання протиправними бездіяльності відповідача в частині невиконання вимог п. 6 Порядку, а саме: не реєстрації за період з 01 січня 2015 року по 30 квітня 2015 року додаткових зобов'язань за фактично надані послуги пільгового проїзду окремим категоріям громадян по станції м. Шепетівка, а також стягнення з відповідача на користь позивача 328535,34 грн. витрат, які поніс позивач на перевезення пасажирів, які користуються пільгами з оплати проїзду у приміських поїздах підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 94 КАС України, Закону України "Про судовий збір" слід стягнути з бюджету м. Шепетівка на користь позивача судовий збір у розмірі 560,28 грн.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 17, 19, 69, 71 - 73, 86, 94, 102, 158 - 163, 167, 171-2, 185, 186 КАС України; ст. ст. 95, 116, 117 Конституції України; ст. ст. 102 Бюджетного кодексу України; Постановою Кабінету Міністрів України від 04 березня 2002 р. №256 "Про затвердження Порядку фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету", суд, -

п о с т а н о в и в :

Адміністративний позов Державного територіально-галузевого об'єднання «Південно-Західна залізниця» до ОСОБА_1 праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Шепетівської міської ради Хмельницької області про визнання протиправною бездіяльності та стягнення заборгованості - задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність ОСОБА_1 праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Шепетівської міської ради Хмельницької області в частині невиконання вимог пункту 6 «Порядку фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 4 березня 2002 року №256, а саме: не реєстрації за період з 1 січня 2015 року по 30 квітня 2015 року додаткових зобов'язань за фактично надані послуги пільгового проїзду залізницею окремим категоріям громадян по місту Шепетівка за вказаний період та не надсилань інформації про додаткові зобов'язання щомісяця до 18 числа фінансовому органу виконкому Шепетівської міської ради.

Стягнути з ОСОБА_1 праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Шепетівської міської ради Хмельницької області на користь Державного територіально-галузевого об'єднання «Південно-Західна залізниця» 328535,34 грн., які понесла залізниця на перевезення пасажирів, які користуються пільгами з оплати проїзду у приміських поїздах за період з 1 січня 2015 року по 30 квітня 2015 року.

Стягнути з Шепетівської міської ради Хмельницької області на користь Державного територіально-галузевого об'єднання «Південно-Західна залізниця» сплачений при зверненні до суду судовий збір у розмірі 560,28 грн.

Постанова суду може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду через Шевченківський районний суд м. Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кодексом адміністративного судочинства України.

У разі подання апеляційної скарги постанова суду, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили постановою суду за наслідками апеляційного провадження.

СУДДЯ М.А. РИБАК