Справа № 331/2064/15-а(2а/331/47/15)
Суддя: Білак С.В.
Дата ухвалення: 2015-11-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Суддя-доповідач - Білак С. В.
Головуючий у 1 інстанції Жукова О.Є.
ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А
і м е н е м У к р а ї н и
11 листопада 2015 рокусправа № 331/2064/15-а(2а/331/47/15)
Приміщення суду за адресою: м. Дніпропетровськ, проспект імені Газети «Правда», 29
Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Білак С.В., суддів: Шальєвої В.А. , секретар судового засідання Фірсік Д.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення Запорізької міської ради по Жовтневому району на постанову Жовтневого районного суду м.Запоріжжя від 04 вересня 2015 р. у справі №331/2064/15-а(2а/331/47/15) за позовом ОСОБА_1 в інтересах малолітніх ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до Управління праці та соціального захисту населення Запорізької міської ради по Жовтневому району про зобов`язання вчинити певні дії,-
ВСТАНОВИВ:
Позивач ОСОБА_1 звернулась до Жовтневого районного суду м. Запоріжжя з адміністративним позовом в інтересах малолітніх ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до Управління праці та соціального захисту населення Запорізької міської ради по Жовтневому району про зобов`язання вчинити певні дії.
З урахуванням уточнених позовних вимог позивач просила суд зобов`язати відповідача встановити ОСОБА_2 та ОСОБА_3 статус «Член сім`ї загиблого» та зобов`язати відповідача надати ОСОБА_2 та ОСОБА_3 довідки, передбачені п. 4 Положення про порядок видачі посвідчень і нагрудних знаків ветеранів війни , затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 302 від 12.05.1994 року.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що батько її неповнолітніх дітей ОСОБА_4 загинув ІНФОРМАЦІЯ_1 під час виконання бойового завдання в районі проведення антитерористичної операції, захищаючи Батьківщину. Після смерті батька дітей, вона самостійно їх утримує, позбавлена можливості працювати. Оскільки на її дітей розповсюджуються пільги передбачені Законом України «Про статус ветеранів війни та гарантії», вона звернулася до відповідача з вимогою отримати на дітей довідки, відповідно до п.4 Положення «Про порядок видачі посвідчень і нагрудних знаків ветеранів війни», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 302 від 12.05.1994 року, проте відповідач їй відмовив, пославшись на те, що загиблий ОСОБА_4 не є військовослужбовцем, а на законодавчому рівні не врегульовано порядк надання статусу особам, які на добровільних засадах захищали батьківщину.
Постановою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 04 вересня 2015 р. адміністративний позов задоволено.
Зобов`язано Управління праці та соціального захисту населення Запорізької міської ради по Жовтневому району надати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , статус «Член сім`ї загиблого».
Зобов`язано Управління праці та соціального захисту населення Запорізької міської ради по Жовтневому району видати на ім`я ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , довідки відповідно до п.4 Положення «Про порядок видачі посвідчень і нагрудних знаків ветеранів війни», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 302 від 12.05.1994 року.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права просить постанову суду першої інстанції скасувати та прийняти нову постанову, якою відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначив, що позивачем при зверненні до УПСЗН не було надано документів, які б підтверджували статус ОСОБА_4 , на дітей якого поширюється абз. 1 п.1 ч.1 ст. 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».
Окрім того, перелік добровольчих формувань, особи, у складі яких захищали суверенітет та територіальну цілісність України, що загинули внаслідок поранення, контузії або каліцтва, одержаних під час безпосередньої участі в антитерористичній операції, ще не визначений Кабінетом Міністрів України.
Не прийнято Кабінетом Міністрів України і Порядку надання статусу «Член сім`ї загиблого», а тому на даний час управління, згідно наданих Законом повноважень, як орган влади нижчого рівня, не має законних підстав встановити дітям позивача та загиблого ОСОБА_4 статус «Член сім`ї загиблого».
Також відповідач зазначив, що довідкою керівника штабу національного захисту Дніпропетровської області від 15.09.2014 р. про участь у бойових діях ОСОБА_4 було підтверджено, що участь у бойових діях він брав не як військовослужбовець, а як особа, що перебувала у складі добровольчих формувань.
Представник позивача в судовому засіданні проти доводів апеляційної скарги заперечував.
Представник відповідача до судового засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Відповідач надіслав до суду клопотання про розгляд справи без їх участі.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника позивача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції необхідно залишити без змін з наступних підстав.
Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що позивач ОСОБА_1 має двох неповнолітніх дітей: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.13,14).
Батьком дітей є ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , згідно свідоцтва про зміну імені від 28.11.2012 року ОСОБА_4 (а.с.12).
Згідно довідки Штабу національного захисту Дніпропетровської області Мірошниченко Меруж Валентинович з 27 травня 2014 року приймав участь у бойових діях, захищаючи незалежність та територіальну цілісність України в зоні проведення АТО та загинув під час виконання бойового завдання 12 серпня 2014 року в Донецькій області, Петровському районі, с. Мар`їнка (а.с.18).
Рішенням Якимівського районного суду Запорізької області від 16 березня 2015 року встановлено факт участі ОСОБА_4 у бойових діях під час антитерористичної операції та факт його загибелі під час бойових дій 12.08.2014 року в с.Мар`їнка Петровського району Донецької області в зоні антитерористичної операції під час виконання бойового завдання (а.с.119-122).

Позивач неодноразово зверталася до відповідача з заявами про надання їй довідки для неповнолітніх дітей відповідно до п. 4 Положення « Про порядок видачі посвідчень і нагрудних знаків ветеранів війни», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 302 від 12.05.1994 року, зокрема в січні 2015 року та 05.08.2015 року, однак отримувала відмову.

Пункт 4 Положення про порядок видачі посвідчень і нагрудних знаків ветеранів війни, затвердженого Постановою КМУ від 12 травня 1994 року № 302 визначає, що особам, на яких поширюється чинність Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту"(стаття 10 зазначеного Закону) видаються посвідчення з написом "Посвідчення члена сім`ї загиблого".

Дітям загиблих осіб, зазначених у пункті 1 статті 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", до досягнення ними 16-річного віку передбачені законодавством пільги надаються на підставі довідки, що видається матері (або іншому повнолітньому члену сім`ї загиблої особи, або опікуну) за місцем реєстрації дитини. Після досягнення такими особами 16-річного віку в посвідчення (на правій внутрішній стороні) вклеюється новий бланк, який продовжує дію посвідчення на наступний рік за умови їх належності до категорій осіб, зазначених у пункті 1 статті 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту".

Відповідно до абзаців 5-8 пункту 1 статті 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" чинність цього Закону поширюється на:

сім`ї осіб, які добровільно забезпечували (або добровільно залучалися до забезпечення) проведення антитерористичної операції (у тому числі здійснювали волонтерську діяльність) та загинули (пропали безвісти), померли внаслідок поранення, контузії або каліцтва, одержаних під час забезпечення проведення антитерористичної операції (у тому числі волонтерської діяльності), перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення;

сім`ї осіб, які, перебуваючи у складі добровольчих формувань, що були утворені або самоорганізувалися для захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, загинули (пропали безвісти), померли внаслідок поранення, контузії або каліцтва, одержаних під час безпосередньої участі в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, за умови, що в подальшому такі добровольчі формування були включені до складу Збройних Сил України, Міністерства внутрішніх справ України, Національної гвардії України та інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів;

сім`ї осіб, які, перебуваючи у складі добровольчих формувань, що були утворені або самоорганізувалися для захисту незалежності, суверенітету, територіальної цілісності України, але в подальшому такі добровольчі формування не були включені до складу Збройних Сил України, Міністерства внутрішніх справ України, Національної гвардії України та інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів, загинули (пропали безвісти) або померли внаслідок поранення, контузії чи каліцтва, одержаних під час виконання такими добровольчими формуваннями завдань антитерористичної операції у взаємодії із Збройними Силами України, Міністерством внутрішніх справ України, Національною гвардією України та іншими утвореними відповідно до законів України військовими формуваннями та правоохоронними органами, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення;

Порядок надання статусу особи, на яку поширюється чинність цього Закону, особам, зазначеним в абзацах п`ятому - восьмому цього пункту, визначається Кабінетом Міністрів України.

Підставою для надання особам, зазначеним в абзаці сьомому цього пункту, статусу сім`ї, на яку поширюється чинність цього Закону, є (але не виключно):

а) клопотання про надання статусу особи, на яку поширюється чинність Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", керівника добровольчого формування, до складу якого входила особа, яка загинула (пропала безвісти) чи померла. До клопотання додаються документи або письмові свідчення не менш як двох свідків з числа осіб, які спільно з такою особою брали участь в антитерористичній операції та отримали статус учасника бойових дій, або інваліда війни, або учасника війни відповідно до цього Закону, що підтверджують участь загиблої (пропалої безвісти), померлої особи в антитерористичній операції;

б) довідка керівника Антитерористичного центру при Службі безпеки України, Генерального штабу Збройних Сил України про виконання добровольчими формуваннями завдань антитерористичної операції у взаємодії із Збройними Силами України, Міністерством внутрішніх справ України, Національною гвардією України та іншими утвореними відповідно до законів України військовими формуваннями та правоохоронними органами, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення;

в) висновок медико-соціальної експертної комісії про зв`язок смерті померлої особи з участю в антитерористичній операції.

До членів сімей загиблих (тих, які пропали безвісти) військовослужбовців, партизанів та інших осіб, зазначених у цій статті, належать:

утриманці загиблого або того, хто пропав безвісти, яким у зв`язку з цим виплачується пенсія; батьки; один з подружжя, який не одружився вдруге, незалежно від того, виплачується йому пенсія чи ні; діти, які не мають (і не мали) своїх сімей; діти, які мають свої сім`ї, але стали інвалідами до досягнення повноліття; діти, обоє з батьків яких загинули або пропали безвісти.

Згідно з принципом верховенства права, який визнається і діє в Україні, права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави, держава відповідає перед людиною за свою діяльність, утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави, органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених Конституцією України межах і відповідно до законів України (стаття 1, частина друга статті 3, частина друга статті 6, частина перша статті 8 Конституції України).

Стаття 46 Конституції України закріплює право громадян на соціальний захист. Це право базується на загальних засадах діяльності соціальної держави, в якій людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються найвищою соціальною цінністю. Право на соціальний захист громадян включає в себе «право на забезпечення їх у разі втрати повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та інших випадках, передбачених законом».

Беручи до уваги, що рішенням суду встановлено факт участі ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у бойових діях під час антитерористичної операції, та факт його загибелі під час бойових дій в зоні антитерористичної операції під час виконання бойового завдання, суд, з врахуванням вимог ч.7 ст. 9 КАС, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції щодо застосування аналогії закону та можливості віднести малолітніх дітей ОСОБА_4 до членів сімей загиблих (тих, які пропали безвісти) військовослужбовців, партизанів та інших осіб, зазначених у пункті 1 статті 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", оскільки на час прийняття судом першої інстанції рішення законодавчо невизначено статусу членів сімей осіб, що перебували у складі добровольчих формувань та загинули під час антитерористичної операції захищаючи суверенітет та територіальну цілісність України.

На час розгляду справи в суді апеляційної інстанції Постановою Кабінету Міністрів України № 740 від 23 вересня 2015 року затверджено Порядок надання статусу особи, на яку поширюється чинність Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", деяким категоріям осіб (далі Порядок).

Згідно п.2 Порядку, статус особи, на яку поширюється чинність Закону, згідно з цим Порядком надається:

сім`ям осіб, які добровільно забезпечували (або добровільно залучалися до забезпечення) проведення антитерористичної операції (у тому числі здійснювали волонтерську діяльність) і загинули (пропали безвісти), померли внаслідок поранення, контузії або каліцтва, одержаних під час забезпечення проведення антитерористичної операції (у тому числі здійснення волонтерської діяльності), перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення;

сім`ям осіб, які, перебуваючи у складі добровольчих формувань, що були утворені або самоорганізувалися для захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, загинули (пропали безвісти), померли внаслідок поранення, контузії або каліцтва, одержаних під час безпосередньої участі в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, за умови, що в подальшому такі добровольчі формування були включені до складу Збройних Сил, МВС, Національної гвардії та інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів;

сім`ям осіб, які, перебуваючи у складі добровольчих формувань, що були утворені або самоорганізувалися для захисту незалежності, суверенітету, територіальної цілісності України, але в подальшому такі добровольчі формування не були включені до складу Збройних Сил, МВС, Національної гвардії та інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів, загинули (пропали безвісти) або померли внаслідок поранення, контузії чи каліцтва, одержаних під час виконання такими добровольчими формуваннями завдань антитерористичної операції у взаємодії із Збройними Силами, МВС, Національною гвардією та іншими утвореними відповідно до законів України військовими формуваннями та правоохоронними органами, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення;

сім`ям військовослужбовців (резервістів, військовозобов`язаних) і працівників Збройних Сил, Національної гвардії, СБУ, Служби зовнішньої розвідки, Держприкордонслужби, Держспецтрансслужби, військовослужбовців військових прокуратур, осіб рядового, начальницького складу, військовослужбовців, працівників МВС, Управління державної охорони, Держспецзв`язку, ДСНС, ДПтС, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, які захищали незалежність, суверенітет і територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, та загинули (пропали безвісти), померли внаслідок поранення, контузії або каліцтва, одержаних під час безпосередньої участі в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення;

сім`ям працівників підприємств, установ, організацій, які залучалися до забезпечення проведення антитерористичної операції та загинули (пропали безвісти), померли внаслідок поранення, контузії або каліцтва, одержаних під час забезпечення проведення антитерористичної операції безпосередньо в районах та у період її проведення.

Таким чином, колегія суддів вважає, що діти загиблого, які були членами його сім`ї мають право на надання статусу «Член сім`ї загиблого».

Відповідно до вимог Кодексу адміністративного судочинства України підставами для скасування рішення є порушення судом норм матеріального чи процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про те, що при розгляді справи судом першої інстанції було допущено неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.

Судова колегія дійшла висновку про те, що підстави для скасування рішення суду першої інстанції відсутні, а тому відхиляє апеляційну скаргу і залишає судове рішення без змін.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 160, 167, 184, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення Запорізької міської ради по Жовтневому району залишити без задоволення.

Постанову Жовтневого районного суду м.Запоріжжя від 04 вересня 2015 р. у справі №331/2064/15-а(2а/331/47/15) за позовом ОСОБА_1 в інтересах малолітніх ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до Управління праці та соціального захисту населення Запорізької міської ради по Жовтневому району про зобов`язання вчинити певні дії залишити без змін.

Вступна та резолютивна частини ухвали складені в нарадчій кімнаті та проголошені в судовому засіданні 11 листопада 2015 року, в повному обсязі ухвала складена 12 листопада 2015 року.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення.

Ухвала суду може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції, а в разі складання рішення відповідно до ст.160 КАС України з дня складання рішення в повному обсязі.

Головуючий суддя С.В. Білак

Судді Н.А.Олефіренко

В.А.Шальєва