Справа № 2а-18024/12/2670
Суддя: Цуркан М.І.
Дата ухвалення: 2015-11-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 листопада 2015 року м. Київ К/800/28881/15

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

Цуркана М.І. (головуючий);
Єрьоміна А.В.; Кравцова О.В.,
секретар судового засідання - Корінець Ю.О.;

за участю: представника позивача - Ткачекнка В.М.,

представника відповідача - Якимець О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Київмедрембуд» до Департаменту земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), третя особа: Комунальне підприємство «Лісопаркове господарство «Конча-Заспа», про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити дії, що переглядається за касаційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Київмедрембуд» на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 19 лютого 2015 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 3 червня 2015 року,

у с т а н о в и л а :

У грудні 2012 року ПАТ «Київмедрембуд» (далі - Товариство) звернулося до суду з позовом до Департаменту земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (далі - Департамент), третя особа: Комунальне підприємство «Лісопаркове господарство «Конча-Заспа», про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити дії.

Зазначали, що відповідачем виключено запис про облік земельної ділянки за адресою: м. Київ, Голосіївський район, вул. Столичне шосе, 29 км (кадастровий номер 8 000 000 000:90:442:007) за Товариством, як бази відпочинку, з бази даних Державного земельного кадастру Головного управління земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації).

Посилаючись на Порядок ведення Поземельної книги і Книги записів про державну реєстрацію державних актів на право власності на земельну ділянку та на право постійного користування земельною ділянкою, договорів оренди землі, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 9 вересня 2009 року № 1021 (в редакції, чинній на момент виникнення спірних відносин; далі - Порядок), просили визнати протиправними дії Головного управління земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) щодо виключення вказаного запису та зобов'язати поновити його.

Справа розглядалась судами неодноразово.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 19 лютого 2015 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 3 червня 2015 року, в задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі Товариство, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просить оскаржувані рішення скасувати, а позов задовольнити.

Заслухавши доповідача, пояснення представників позивача і відповідача, здійснивши перевірку матеріалів справи та доводів касаційної скарги, колегія суддів вважає, що скарга задоволенню не підлягає.

Судами встановлено, що відповідно до рішення виконкому Київської міської ради народних депутатів від 17 лютого 1992 року № 163 «Про проведення в м. Києві інвентаризації земель і ведення державного земельного кадастру» землевпорядною організацією встановлені в натурі межі земельної ділянки на шосе Столичному, 29 км, яка фактично використовувалась Товариством. Дані проведеної інвентаризації в 2007 році занесені до автоматизованої системи ПК «Кадастр» з присвоєнням земельній ділянці облікового коду 90:442:007.

30 липня 2007 року Київським міським головою надано згоду на розробку проекту землеустрою щодо відведення Товариству в оренду на 25 років земельної ділянки, площею 60069,79 кв.м., за адресою: м. Київ, Голосіївській район, вул. Столичне шосе, 29, - для експлуатації, обслуговування та влаштування бази відпочинку, яка зареєстрована Головним управлінням земельних ресурсів, і надані дані на розробку землевпорядної документації, видані ПП Шоп`як в 2008 році.

Відповідно до витягу з Державного земельного кадастру станом на 16 квітня 2008 року вказана земельна ділянка також зазначена у розділі «Ділянки, що знаходяться на стадії розробки оформлення прав», куди внесено запис про розроблення Товариством оформлення оренди земельної ділянки.

На виконання подання Київської прокуратури з нагляду за додержанням законів у природоохоронній сфері від 26 вересня 2012 року № 60-1352 зазначену земельну ділянку віднесено до земель запасу лісового фонду, про що внесено відповідну інформацію до автоматизованої системи ПК «Кадастр».

Згідно з витягом з бази даних Державного земельного кадастру, станом на 21 грудня 2012 року, на виконання подання Київської прокуратури з нагляду за додержанням законів у природоохоронній сфері відповідачем внесено запис до Державного земельного кадастру, а саме: зазначено, що спірна земельна ділянка віднесена до земель запасу лісового фонду, а документи Товариства щодо передачі такої земельної ділянки в оренду перебувають на стадії розроблення.

Вважаючи дії відповідача протиправними, позивач заявив цей позов.

Відмовивши в задоволенні позову, суд першої інстанції, з яким погодився апеляційний суд, дійшов висновку, що рішення щодо передачі позивачу спірної земельної ділянки відповідачем не приймалось, документи, що посвідчують право на неї в Головному управлінні земельних ресурсів не реєструвалось, а тому, враховуючи, що до Поземельної книги вноситься інформація виключно про суб'єктів прав на земельну ділянку та правовстановлюючі документи на неї, а не про фактичних землекористувачів, відомості щодо позивача до останньої не вносились.

Колегія суддів вважає такий висновок обґрунтованим.

Статтею 193 Земельного кодексу (ЗК) України встановлено, що державний земельний кадастр - єдина державна геоінформаційна система відомостей про землі, розташовані в межах кордонів України, їх цільове призначення, обмеження у їх використанні, а також дані про кількісну і якісну характеристику земель, їх оцінку, про розподіл земель між власниками і користувачами.

Згідно з пунктом 2 Положенням про порядок ведення державного земельного кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 січня 1993 року № 15 (в редакції, чинній на момент виникнення спірних відносин) державний земельний кадастр включає дані реєстрації права власності, права користування землею та договорів на оренду землі, обліку кількості та якості земель, бонітування ґрунтів, зонування територій населених пунктів, економічної та грошової оцінки земель.

Відповідно до статті 202 ЗК України державна реєстрація земельних ділянок здійснюється у Державному земельному кадастрі в порядку, встановленому Законом.

За приписами земельного законодавства, державний реєстр земель складається з двох частин: книги записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі із зазначенням кадастрових номерів земельних ділянок; Поземельної книги, яка містить відомості про земельну ділянку.

Відповідно до Порядку поземельна книга це документ, який є складовою частиною державного реєстру земель, містить відомості про земельну ділянку, обмеження на використання земельної ділянки, суб'єктів прав на земельну ділянку та правовстановлюючі документи, а також дані про нормативну грошову оцінку земельної ділянки, її цільове призначення, склад земельних угідь.

Згідно з частинами першою та другою статті 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону; набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Частинами першою та другою статті 125 ЗК України встановлено, що право власності та право постійного користування земельною ділянкою виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності та право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації. Право на оренду земельної ділянки виникає після укладення договору оренди і його державної реєстрації.

Статтею 126 ЗК України передбачено, що право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою посвідчується державними актами. Форми державних актів затверджуються Кабінетом Міністрів України. Право оренди землі оформляється договором, який реєструється відповідно до закону.

Судами встановлено, що рішення щодо передачі Товариству спірної земельної ділянки Київською міською радою не приймалось, документи, що посвідчують право позивача на цю земельну ділянку відсутні.

Враховуючи, що до Поземельної книги вноситься виключно інформація про суб'єктів прав на земельну ділянку та правовстановлюючі документи на неї, а не про фактичних землекористувачів, відомості щодо позивача до неї не могли вноситись.

Крім того, як вбачається з матеріалів справи, згода Київського міського голови від 30 липня 2007 року № Д-3162 надавалася при умові погодження даного питання з КП «Лісопаркове господарство» «Конча-Заспа», дотримання вимог лісового законодавства та з урахування того, що відповідно до клопотання ТОВ «Інтеркотеджбуд» № К-9287 Київською міською радою опрацьовується питання щодо надання згоди на відведення зазначеної земельної ділянки для будівництва, експлуатації та обслуговування котеджного комплексу.

Доказів того, що КП ЛПГ «Конча-Заспа» надано погодження на розробку проекту землеустрою щодо відведення Товариству в оренду земельної ділянки, матеріали справи не містять.

Щодо дотримання вимог позивачем лісового законодавства, то актом обстеження земельної ділянки від 12 липня 2012 року № 1045/10 зафіксовано, що на земельній ділянці розташовані тимчасові нежитлові дерев'яні споруди. Земельна ділянка огороджена металевим парканом. На території знаходяться дерева (повалені) в аварійному стані. Сухі повалені крони дерев, кущі несуть в собі загрозу пожежної небезпеки (самовозгарання). Робіт в цьому напрямку, ВАТ «Київмедрембуд» не проводить. Територія під охороною, що не уможливлює роботу КП ЛПГ «Конча-Заспа» по приведенню території Дачного лісництва в належний стан та вжиття відповідних заходів пожежної безпеки.

За вказаних обставин, суди дійшли обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позову, а посилання Товариства в касаційній скарзі на те, що відповідач не мав права скасовувати запис у Поземельній книзі, оскільки він в судовому порядку не оскаржувався, як того вимагає пункт 27 Порядку, колегією суддів не береться до уваги, оскільки такий запис за відсутності правовстановлюючих документів до не неї і не вносився.

Інші доводи касаційної скарги зазначених висновків не спростовують та не дають підстав вважати оскаржувані рішення такими, що прийняті з порушенням норм матеріального чи процесуального права.

За правилами частини першої статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

На підставі викладеного, керуючись статтями 221, 223, 230 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Київмедрембуд» залишити без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 19 лютого 2015 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 3 червня 2015 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строки та в порядку, встановленими статтями 237, 238, 2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді М.І.Цуркан

А.В.Єрьомін

О.В.Кравцов