Справа № 809/4246/14
Суддя: Ільчишин Надія Василівна
Дата ухвалення: 2015-11-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 листопада 2015 р. Справа № 876/2341/15

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Ільчишин Н.В.,

суддів Пліша М.А., Шинкар Т.І.,

за участю секретаря судового засідання Федак С.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 05.02.2015 року у справі за позовом ОСОБА_1 до УДАІ УМВС України в Івано-Франківській області, Департаменту соціальної політики Івано-Франківської обласної державної адміністрації про визнання дій протиправними та зобов'язання до вчинення дій,-

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_1 19.12.2014 року звернулася до суду з адміністративним позовом до УДАІ УМВС України в Івано-Франківській області, Департаменту соціальної політики Івано-Франківської обласної державної адміністрації в якій просить визнати неправомірними дії відповідачів щодо відмови у наданні дозволу на зняття з обліку та відчуження автомобіля, а також зобов'язати надати дозвіл на зняття з обліку такого транспортного засобу для його відчуження.

Постановою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 05.02.2015 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись із зазначеним рішенням ОСОБА_1 оскаржила його в апеляційному порядку. Просить постанову скасувати та прийняти нову, якою задовольнити позовні вимоги покликаючись на невірне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

В судове засідання учасники процесу не з'явились, будучи належними чином повідомленими, що не перешкоджає слуханню спірного питання відповідно до вимог ч.4 ст.196 КАС України.

Відповідно до ч.6 ст.12, ч.1 ст.41 КАС України, у випадку неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі під час судового розгляду повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не відбувається.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку, що подана скарга не підлягає задоволенню з наступних мотивів.

Судом першої інстанції встановлено і підтверджується матеріалами справи, що відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 07.02.2001 року №128 31.12.2003 року Головним управлінням праці та соціального захисту населення (правонаступник - Департамент соціальної політики Івано-Франківської ОДА) було забезпечено ОСОБА_1, як інваліда ІІ групи автомобілем марки Mersedes -Benz C180, 1995 року випуску, шасі НОМЕР_2, реєстраційний номер НОМЕР_1. Даний транспортний засіб перебуває на обліку в Івано-Франківському МРЕВ відділу ДАІ ГУ УМВС України в Івано-Франківській області.

03.11.2014 року УДАІ УМВС України в Івано-Франківській області було відмовлено в задоволенні заяви позивача щодо перереєстрації вищевказаного транспортного засобу на підставі п. 41 Правил державної реєстрації та обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів та мотоколясок, затверджених постановою Кабінету міністрів України від 07.09.1998 № 1388.

Листом № С-1425/15-14 від 26.11.2014 року Департаментом соціальної політики Івано-Франківської обласної державної адміністрації, позивача було повідомлено про те, що забезпечення інвалідів автомобілями здійснюється відповідно до Порядку забезпечення інвалідів автомобілями, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №999 від 19.07.2006 року, а тому можливості передачі права власності на автомобіль з метою подальшого його реалізації, відповідно до чинного законодавства немає, оскільки автомобіль є власністю департаменту і надається інваліду лише у користування.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про гуманітарну допомогу» гуманітарною допомогою є цільова адресна безоплатна допомога в грошовій або натуральній формі, у вигляді безповоротної фінансової допомоги або добровільних пожертвувань, або допомога у вигляді виконання робіт, надання послуг, що надається іноземними та вітчизняними донорами із гуманних мотивів отримувачам гуманітарної допомоги в Україні або за кордоном, які потребують її у зв'язку з соціальною незахищеністю, матеріальною незабезпеченістю, важким фінансовим становищем, виникненням надзвичайного стану, зокрема внаслідок стихійного лиха, аварій, епідемій і епізоотій, екологічних, техногенних та інших катастроф, які створюють загрозу для життя і здоров'я населення, або тяжкою хворобою конкретних фізичних осіб, а також для підготовки до збройного захисту держави та її захисту у разі збройної агресії або збройного конфлікту.

Частиною 1 статті 11-1 Закону України «Про гуманітарну допомогу» визначено, що забезпечення інвалідів, дітей-інвалідів автомобілями, визнаними гуманітарною допомогою, здійснюється на умовах, передбачених законом, та у порядку, що визначається Кабінетом Міністрів України.

Чинним на час звернення позивача до Департаментом соціальної політики Івано-Франківської обласної державної адміністрації із заявою про надання дозволу на зняття з обліку та відчуження автомобіля Порядком забезпечення інвалідів автомобілями, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 19 липня 2006 року № 999 (далі - Порядок № 999), визначено механізм забезпечення автомобілями інвалідів, які мають право на їх отримання безоплатно або на пільгових умовах і місце проживання яких зареєстровано в Україні в установленому законодавством порядку.

Судом встановлено, що у спірних правовідносинах, таким нормативно-правовим актом є Порядок забезпечення інвалідів автомобілями, який затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 19.07.2006 року№999, із змінами та доповненнями (надалі - Порядок).

Пунктом 6 Порядку № 999 визначено, що інвалід, законний представник недієздатного інваліда, дитини-інваліда отримує автомобіль на десятирічний строк без права продажу, дарування, передачі (в тому числі за довіреністю) іншій особі. Після закінчення зазначеного строку інвалід може користуватися таким автомобілем до отримання нового або повернути його головному управлінню соціального захисту чи управлінню виконавчої дирекції на умовах згідно з пунктом 14 цього Порядку.

Відповідно до п. 12 Порядку № 999, реєстраційні документи на автомобіль оформлюються на інвалідів, а недієздатним інвалідам і дітям-інвалідам - на їх законних представників. У реєстраційних документах на автомобіль підрозділом МВС робиться позначка про видачу автомобіля головним управлінням соціального захисту або управлінням виконавчої дирекції, а також про заборону відчуження автомобіля та передачі права користування ним без дозволу головного управління соціального захисту або управління виконавчої дирекції.

Згідно п. 41 Порядку № 999, якщо інвалід, дитина-інвалід користувався автомобілем більше ніж 10 років, за бажанням членів його сім'ї автомобіль може бути переданий їм у власність безоплатно.

Пунктом 42 Порядку № 999 визначено, що переобладнання автомобіля, отриманого як гуманітарна допомога, відповідно до потреб інваліда здійснюється за його рахунок. У реєстраційних документах на автомобіль підрозділ МВС робить позначку про видачу автомобіля головним управлінням соціального захисту, а також про заборону відчуження автомобіля та передачі права керування автомобілем без дозволу цього головного управління. У разі порушення зазначеної вимоги інвалід у подальшому позбавляється права на забезпечення автомобілем через головне управління соціального захисту.

Аналіз наведених положень дає підстави для висновку, що автомобілі, отримані як гуманітарна допомога, перебувають у власності головних управлінь соціального захисту та обліковуються на їх балансових рахунках, а інваліди, отримуючи такі автомобілі в якості гуманітарної допомоги, не набувають права розпоряджатися таким майном. Аналіз наведених норм свідчить, що законодавством не передбачено можливості відчуження гуманітарної допомоги, а лише заміну отримувача гуманітарної допомоги.

Відповідно до ст. 34 Закону України «Про дорожній рух» державна реєстрація транспортного засобу полягає у здійсненні комплексу заходів, пов'язаних із перевіркою документів, які є підставою для здійснення реєстрації, звіркою і, за необхідності, дослідженням ідентифікаційних номерів складових частин та оглядом транспортного засобу, оформленням і видачею реєстраційних документів та номерних знаків.

Державна реєстрація та облік автомобілів, автобусів, мотоциклів та мопедів усіх типів, марок і моделей, самохідних машин, причепів та напівпричепів до них, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів здійснюються підрозділами Державтоінспекції Міністерства внутрішніх справ України. Для автоматизованого обліку зареєстрованих транспортних засобів та відомостей про їх власників ведеться Єдиний державний реєстр, держателем якого є Державтоінспекція Міністерства внутрішніх справ України.

На виконання вимог вказаного Закону, Кабінет Міністрів України 07 вересня 1998 року прийняв постанову № 1388 «Про затвердження Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів» (із змінами та доповненнями, далі - Порядок № 1388). Яким встановлено, що на підставі заяв власників, поданих особисто, і документів, що посвідчують їх особу, підтверджують правомірність придбання, отримання, ввезення, митного оформлення транспортних засобів, оцінку їх вартості, відповідність конструкції транспортних засобів установленим вимогам безпеки дорожнього руху, а також вимогам, які є підставою для внесення змін до реєстраційних документів.

Документами, що підтверджують правомірність придбання транспортних засобів, їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери, є засвідчені підписом відповідної посадової особи, що скріплений печаткою: - довідка органу соціального захисту населення або управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань, що виділили автомобіль або мотоколяску.

Суд зазначає, що Головним управлінням праці та соціального захисту населення 31.12.2003 року ОСОБА_1 була забезпечена автомобілем Mersedes -Benz C180, 1995 року випуску. Таким чином, транспортний засіб перебуває у користуванні позивача більше 10 років. Проте, з наведених вище норм встановлено, що законодавством не передбачено можливості відчуження гуманітарної допомоги, а лише заміну отримувача гуманітарної допомоги, тобто за бажанням членів його сім'ї автомобіль може бути переданий їм у власність безоплатно. Позивачем не надано ніяких доказів та пояснень з посиланням на норми діючого законодавства, які б прямо передбачали обов'язок відповідача по справі за наведених обставин надати дозвіл на зняття автомобіля з обліку в органах ДАІ УМВС України в Івано-Франківській області.

Колегія суддів дійшла висновку, що доводи апеляційної скарги позивача про визнання неправомірними дій Департаменту соціальної політики Івано-Франківської обласної державної адміністрації стосовно відмови у наданні дозволу на зняття з обліку в органах ДАІ України в Івано-Франківській області та відчуження автомобіля, наданого як гуманітарна допомога, та зобов'язання до вчинення таких дій є необґрунтованими, а позовні вимоги такими, що не підлягають до задоволення.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку про порушення судом першої інстанції норм матеріального або процесуального права, що відповідно до частини 1 статті 200 Кодексу адміністративного судочинства України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а постанови суду - без змін.

Керуючись ст. ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 05.02.2015 року у справі № 809/4246/14 - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання нею законної сили, а в разі складення такої в порядку ч.3 ст. 160 КАС України, протягом того ж строку з часу складення в повному обсязі.

Головуючий Н.В. Ільчишин

Судді М.А. Пліш

Т.І. Шинкар

Повний текст ухвали виготовлено 11.11.2015 року