Справа № 813/5430/15
Суддя: Кедик Марія Василівна
Дата ухвалення: 2015-11-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 листопада 2015 року № 813/5430/15

ОСОБА_1 окружний адміністративний суд у складі головуючого-судді Кедик М.В.

за участю секретаря судового засідання Харіва М.Ю.,

позивача ОСОБА_2,

представника позивача ОСОБА_3,

представника відповідачів ОСОБА_4,

представника третьої особи ОСОБА_1 міської ради ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до державного кадастрового реєстратора Відділу Держземагенства у м. Львові ОСОБА_6, Відділу Держгеокадастру у м. Львові Львівської області, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача ОСОБА_1 міської ради та третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_7 та ОСОБА_8 про визнання протиправним і скасування рішення,-

в с т а н о в и в:

ОСОБА_2 (далі позивач, ОСОБА_2П.) звернувся до ОСОБА_1 окружного адміністративного суду із позовом до державного кадастрового реєстратора відділу Держземагенства у м. Львові ОСОБА_6, Відділу Держгеокадастру у м. Львові Львівської області, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача ОСОБА_1 міської ради та третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_7 та ОСОБА_8, у якому просить суд:

«- визнати протиправним та скасувати рішення ОСОБА_6 - державного кадастрового реєстратора відділу Держземагенства у м. Львові № РВ - 2015 про відмову ОСОБА_2 у внесенні відомос тей (змін до них) до Державного земельного кадастру щодо земельної ділянки на вул. Довгій, 44-д у м. Львові;

- зобов'язати відповідача - ОСОБА_6 - держав ного кадастрового реєстратора відділу Держземагенства у м. Львові внести відомо сті (зміни до них) до Державного земельного кадастру щодо земельної ділянки на вул. Дов гій, 44-д у м. Львові відповідно до ухвали ОСОБА_1 міської ради від 28.02.2013 № 2189 та проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки ОСОБА_2, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12 для обслуговування житлового бу динку та матеріалів перенесення меж земельної ділянки в натуру на місцевості на вул. До вгій, 44-д у м. Львові.»

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 13.06.2014 державним реєстратором реєстраційної служби ОСОБА_1 міського управління юстиції ОСОБА_2, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12 було видано Витяг з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності на житловий бу динок на вул. Довгій, 44-д у м. Львові. Вказує, згідно з п. 2 Переліку громадян, яким надається дозвіл на виготовлення проекту землеустрою - додатку до ухвали ОСОБА_1 міської ради № 4236, позивачу і членам його сім'ї надано дозвіл на виготовлення проекту землеустрою для оформлення землекористування на земельну ділянку, яка раніше була надана для обслуговування індивідуального житлового будинку, гаражу та ведення садівництва. На замовлення позивача 01.07.2015 ТОВ «Геодезично-будівельний стандарт» було виготовлено та передано позивачу проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки ОСОБА_2, ОСОБА_13, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12 для обслуговування житлового будинку та матеріали перенесення меж земельної ділянки в натуру на місцевості на вул. Довгій, 44-д у м. Львові. Також, Відділом Держземагенства у м. Львові надано висновок про погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0.0402 га на вул. Довгій. 44-д у м. Львові, затверджено кадастровий план земельної ділянки. 20.08.2014 року державним кадастровим реєстратором відділу Держземагенства у м. Львові ОСОБА_6 було винесено рішення про відмову у внесенні відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру № РВ 2015 у звязку із знаходженням в межах земельної ділянки, яку передбачається зареєструвати, іншої земельної ділянки або її частини. Позивач вважає відмову державного кадастрового реєстратора необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню.

У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав повністю, надав пояснення аналогічні викладеним у позовній заяві, просить позов задовольнити.

Представник відповідача проти позову заперечив з підстав викладених у запереченні та зазначив, що згідно даних Державного земельного кадастру, в межах земельної ділянки, яка розташована за адресою: м. Львів, вул. Довга, 44-д, яку передбачалося зареєструвати за заявою ОСОБА_2 від 11.09.2015, знаходиться частина земельної ділянки, розташованої за адресою м. Львів, вул. Довга, 44-а (кадастровий номер 020050281), площею 0,0732 га, на яку було відкрито Поземельну книгу та проведено державну реєстрацію земельної ділянки 06.06.2014. Також зазначає, що в порядку обміну інформацією між органом державної реєстрації речових прав та органом ведення державного земельного кадастру, до даних Державного земельного кадастру по земельній ділянці, розташованої за адресою м. Львів, вул. Довга, 44-а (кадастровий номер - 020050281), надійшла інформація про реєстрацію спільної сумісної приватної власності на ОСОБА_8Л та ОСОБА_7 Стверджує, що порушень в діях державного кадастрового реєстратора немає, а оскаржуване в даній справі рішення від 20.08.2015 про відмову у внесенні відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру є цілком законним та обґрунтованим, винесеним відповідно до чинного законодавства, а позовні вимоги позивача є безпідставними та необґрунтованими.

У судовому засіданні представник третьої особи ОСОБА_1 міської ради позовні вимоги підтримав повністю, просить позов задовольнити.

Треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 в судове засідання не зявились, про дату, час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином, відтак суд вважає за можливе розглядати справу за їх відсутності.

Суд заслухавши пояснення представників сторін, з'ясувавши обставини, на які сторони покликаються, як на підставу своїх вимог та заперечень, дослідивши письмові докази, якими такі обґрунтовуються, встановив наступні фактичні обставини справи.

13.06.2014 державним реєстратором реєстраційної служби ОСОБА_1 міського управління юстиції ОСОБА_2, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12 було видано Витяг з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності на житловий бу динок на вул. До вгій, 44-д у м. Львові.

ОСОБА_2 20.08.2015 звернувся до державного кадастрового реєстратора Відділу Держземагенства у м. Львові ОСОБА_6 із заявою про внесення відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру (реєстраційний номер 3В-15).

Державний кадастровий реєстратор Відділу Держземагенства у м. Львові ОСОБА_6 прийняла рішення від 20.08.2015 про відмову у внесенні відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру.

Підставаю для відмови зазначила знаходження в межах земельної ділянки, яку передбачається зареєструвати, іншої земельної ділянки або її частини.

Позивач вважає, що дане рішення є безпідставним, неправомірним та таким, що порушує його законні права та інтереси, а тому підлягає скасуванню.

При вирішенні спору суд керувався наступним.

Земельні відносини регулюються Конституцією України, Земельним кодексом України, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові, економічні та організаційні основи функціонування Державного земельного кадастру, регулюються Законом України «Про Державний земельний кадастр» від 07.07.2011 № 3613-VІ (далі - Закон України «Про Державний земельний кадастр»).

Згідно з ст. 1 Закону України «Про Державний земельний кадастр» державна реєстрація земельної ділянки - це внесення до Державного земельного кадастру передбачених цим Законом відомостей про формування земельної ділянки та присвоєння їй кадастрового номера.

Внесення відомостей до Державного земельного кадастру і надання таких відомостей здійснюється державними кадастровими реєстраторами центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин (ч. 1 ст. 9 Закону України «Про Державний земельний кадастр»).

Відповідно до ч. 4 ст. 9 Закону України «Про Державний земельний кадастр» державний кадастровий реєстратор: здійснює реєстрацію заяв про внесення відомостей до Державного земельного кадастру, надання таких відомостей; перевіряє відповідність поданих документів вимогам законодавства; формує поземельні книги на земельні ділянки, вносить записи до них, забезпечує зберігання таких книг; здійснює внесення відомостей до Державного земельного кадастру або надає відмову у їх внесенні; присвоює кадастрові номери земельним ділянкам; надає відомості з Державного земельного кадастру та відмову у їх наданні; здійснює виправлення помилок у Державному земельному кадастрі; передає органам державної реєстрації речових прав на нерухоме майно відомості про земельні ділянки.

Згідно з ч. 4 ст. 24 Закону України «Про Державний земельний кадастр» для державної реєстрації земельної ділянки Державному кадастровому реєстратору, який здійснює таку реєстрацію, подаються: заява за формою, встановленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері земельних відносин; оригінал документації із землеустрою, яка є підставою для формування земельної ділянки; документація із землеустрою, яка є підставою для формування земельної ділянки у формі електронного документа; документ, що підтверджує оплату послуг з державної реєстрації земельної ділянки. Заява з доданими документами надається заявником особисто чи уповноваженою ним особою або надсилається поштою цінним листом з описом вкладення та повідомленням про вручення.

Державний кадастровий реєстратор, який здійснює державну реєстрацію земельних ділянок, протягом чотирнадцяти днів з дня реєстрації заяви: перевіряє відповідність документів вимогам законодавства; за результатами перевірки здійснює державну реєстрацію земельної ділянки або надає заявнику мотивовану відмову у державній реєстрації (ч. 5 ст. 24 Закону України «Про Державний земельний кадастр»).

Постановою Кабінету Міністрів України від 17.102012 року № 1051 затверджено Порядок ведення Державного земельного кадастру (далі також Порядок), який визначає процедуру та вимоги щодо ведення Державного земельного кадастру.

Відповідно до п. 110 Порядку для державної реєстрації земельної ділянки Державному кадастровому реєстраторові, який здійснює таку реєстрацію, подаються: заява про державну реєстрацію земельної ділянки за формою згідно з додатком 22; оригінал погодженої відповідно до законодавства документації із землеустрою, яка є підставою для формування земельної ділянки (разом з позитивним висновком державної експертизи землевпорядної документації у разі, коли така документація підлягає обов'язковій державній експертизі землевпорядної документації); електронний документ.

Згідно з п. 111 Порядку державний кадастровий реєстратор для здійснення державної реєстрації земельної ділянки протягом 14 календарних днів з дня реєстрації відповідної заяви перевіряє: відповідність поданих документів вимогам, передбаченим пунктом 67 цього Порядку; електронний документ відповідно до пункту 74 цього Порядку.

Частиною 6 ст. 24 Закону України «Про Державний земельний кадастр» визначені підстави для відмови у здійсненні державної реєстрації земельної ділянки, якими є: розташування земельної ділянки на території дії повноважень іншого Державного кадастрового реєстратора; подання заявником документів, передбачених частиною четвертою цієї статті, не в повному обсязі; невідповідність поданих документів вимогам законодавства; знаходження в межах земельної ділянки, яку передбачається зареєструвати, іншої земельної ділянки або її частини.

Як встановлено п. 67 Порядку ведення Державного земельного кадастру, внесення відомостей до Державного земельного кадастру здійснюється виключно на підставі та відповідно до Закону України «Про Державний земельний кадастр» та цього Порядку.

Судом встановлено, в межах земельної ділянки, яка розташована за адресою: м. Львів, вул. Довга, 44-д, яку передбачалося зареєструвати за заявою ОСОБА_2 від 11.09.2015, знаходиться частина земельної ділянки, розташованої за адресою м. Львів, вул. Довга, 44-а, кадастровий номер 020050281, площею 0,0732 га, на яку було відкрито Поземельну книгу та проведено державну реєстрацію земельної ділянки 06.06.2014.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що у державного кадастрового реєстратора відділу Держземагенства у м. Львові ОСОБА_6 були відсутні правові підстави для проведення державної реєстрації земельної ділянки, розташованої за адресою м. Львів, вул. Довга, 44-д на підставі заяви ОСОБА_2 від 11.09.2015, оскільки у межах земельної ділянки, яку передбачалось зареєструвати розташована інша земельна ділянка або її частина, про що зазначено в оскарженому рішенні.

Оскільки державним кадастровим реєстратором під час розгляду заяви ОСОБА_2 від 20.08.2015 виявлено одну з підстав відмови у внесенні змін до відомостей до Державного земельного кадастру, рішення відповідача від 20.08.2015 № РВ-015 про відмову позивачеві у внесенні відомостей (змін) до Державного земельного кадастру є правомірним.

Стосовно позовної вимоги про зобовязання відповідача ОСОБА_6 - держав ного кадастрового реєстратора відділу Держземагенства у м. Львові внести відомо сті (зміни до них) до Державного земельного кадастру щодо земельної ділянки на вул. Дов гій, 44-д у м. Львові відповідно до ухвали ОСОБА_1 міської ради від 28.02.2013 № 2189 та проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки ОСОБА_2, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12 для обслуговування житлового будинку та матеріалів перенесення меж земельної ділянки в натуру на місцевості на вул. До вгій, 44-д у м. Львові, слід зазначити наступне.

Суд не може погодитись з таким способом захисту порушеного права позивача, оскільки такі повноваження вказаного органу є його дискреційними повноваженнями й у разі задоволення такої вимоги суд здійснить втручання у внутрішню діяльність суб'єкта владних управлінських функцій та такими своїми діями підмінить його, всупереч конституційному принципу поділу влади. Відтак, така позовна вимога задоволенню не підлягає.

Крім того, як встановлено судом вище, в межах земельної ділянки, за адресою м. Львів, вул. Довга, 44-д, яку просить зареєструвати позивач, знаходиться частина вже зареєстрованої земельної ділянки, розташованої за адресою м. Львів, вул. Довга, 44-а, кадастровий номер 020050281, площею 0,0732 га, відтак наявний спір про право цивільне, вирішення якого знаходиться поза межами компетенції адміністративного суду.

Згідно з ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ст. 69 Кодексу адміністративного судочинства України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Докази суду надають особи, які беруть участь у справі. Суд може запропонувати надати додаткові докази або витребувати додаткові докази за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, або з власної ініціативи.

Стаття 70 КАС України встановлює правила належності доказів, які визначають об'єктивну можливість доказу підтверджувати обставину, що має значення для вирішення справи, а також правила допустимості доказів, що визначають легітимну можливість конкретного доказу підтверджувати певну обставину у справі.

Відповідно до положень статей 11, 71 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

За результатами судового розгляду справи позивачем не доведено підставності позовних вимог, натомість відповідач належними та допустимими доказами підтвердив, що у спірних правовідносинах він діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, встановлений законом, обґрунтовано, з урахуванням усіх необхідних обставин.

Враховуючи вищезазначене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_2 є безпідставними та задоволенню не підлягають.

Щодо судового збору, то такий на підставі статті 94 КАС України покладається на позивача.

Керуючись ст.ст.2, 9, 10, 11, 17, 18, 23, 69-72, 87, 94, 158-163, 167 КАС України, суд

постановив :

У задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Судові витрати покласти на позивача.

Постанова суду першої інстанції може бути оскаржена до ОСОБА_1 апеляційного адміністративного суду.

Згідно ст. 186 КАС України, апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього ж Кодексу апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Постанова суду першої інстанції, набирає законної сили у порядку та строки згідно ст. 254 КАС України.

Суддя Кедик М.В.

Повний текст постанови складено 12.11.2015 р.