Справа № 826/10287/15
Суддя: Шулежко В.П.
Дата ухвалення: 2015-09-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі:

головуючого судді Шулежка В.П.,

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Державної фінансової інспекції України до Національного авіаційного університету про зобов’язання виконати пункти вимоги та усунути порушення,

В С Т А Н О В И В:

З позовом до Окружного адміністративного суду міста Києва звернулась Державна фінансова інспекція України (надалі – Держфінінспекція, позивач) до Національного авіаційного університету (надалі також відповідач) про зобов'язання виконати пункти 14, 21 вимоги від 17.10.2014р. № 03-14/870 та усунути фінансові порушення на загальну суму 197 840,68 грн., виявлені під час проведення ревізії та відображені в акті ревізії від 03.10.2014р. № 03-21/139.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що з метою усунення виявлених ревізією порушень та попередження їх виникнення в подальшому, Держфінінспекцією направлено відповідачу письмову вимогу про усунення виявлених ревізією порушень. Проте, оскільки відповідач не забезпечив виконання вимоги про усунення порушень в повному обсязі Держфінінспекція вимушена звернутись до суду з позовом.

Представники позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримали повністю, просили суд позов задовольнити.

Представник відповідача у судове засідання не прибув, подав до суду письмові заперечення, у яких зазначив, що вказані пункти вимоги є безпідставними та такими, що не підлягають виконанню, оскільки з боку Коледжу відсутні порушення бюджетного законодавства.

Відповідно до вимог частини шостої ст.128 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

З огляду на вищевикладене та з урахуванням вимог ст.128 Кодексу адміністративного судочинства України, суд прийшов до висновку про доцільність розгляду справи у письмовому провадженні на підставі наявних матеріалів справи.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, судом встановлено наступне.

Держфінінспекцією відповідно до п. 2.2 Плану контрольно-ревізійної роботи на III квартал 2014 року, на підставі доручення Держфінінспекції від 09.07.2014р. № 03-18/573 проведено планову ревізію фінансово-господарської діяльності відповідача за період з 01.07.2012р. по 01.07.2014р., якою встановлено низку порушень та недоліків в частині діяльності Коледжу інформаційних технологій та землевпорядкування Національного авіаційного університету (надалі – Коледж), що відображені в акті ревізії від 03.10.2014р. № 03-21/139.

З метою повного усунення виявлених ревізією порушень та попередження їх виникнення в подальшому, Держфінінспекція, керуючись п. 7 ст. 10 Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні» листом від від 17.10.2014 № 03-14/870 направлено Колежду письмову вимогу про усунення виявлених ревізією порушень.

Зокрема, відповідно до пункту 14 вимоги ревізією Коледжу встановлено покриття витрат спеціального фонду коштами загального фонду кошторису, а саме: нарахування та виплату премії працівникам Коледжу здійснено за рахунок асигнувань загального фонду кошторису, що суперечить наказам по установі, підписаним керівником Коледжу, якими передбачено преміювання за рахунок коштів спеціального фонду, ні загальну суму 66 984,64 гривень.

У зв'язку з вищезазначеним Держфінінспекція вимагала провести відновлення касових видатків загального фонду за 2014 рік та перерахувати кошти спеціального фонду в дохід загального фонду Державного бюджету по порушеннях минулих років.

Пунктом 21 письмової вимоги Держфінінспекції зазначено, що покриття видатків спеціального фонду за рахунок коштів загального фонду в частині оплати комунальних послуг Коледжу проведено на загальну суму 130 856,04 грн.

У зв'язку з вищезазначеним Держфінінспекція вимагала провести відновлення касових видатків загального фонду за 2014 рік та перерахувати кошти спеціального фонду в дохід загального фонду Державного бюджету по порушеннях минулих років.

В той же час, відповідачем на виконання пункту 14, 21 вимоги Держфінінспекції не проведено відновлення касових видатків загального фонду за 2014 рік та не перераховано кошти спеціального фонду в дохід загального фонду Державного бюджету по порушеннях минулих років на загальну суму 197 840,68 гривень.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об’єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку про часткову обґрунтованість позовних вимог та наявність підстав для їх задоволення виходячи з наступного.

Правові та організаційні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні, основні функції та права визначені Законом України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні» (надалі – Закон).

Відповідно до частини 1 статті 2 Закону головними завданнями органу державного фінансового контролю є: здійснення державного фінансового контролю за використанням і збереженням державних фінансових ресурсів, необоротних та інших активів, правильністю визначення потреби в бюджетних коштах та взяттям зобов'язань, ефективним використанням коштів і майна, станом і достовірністю бухгалтерського обліку і фінансової звітності у міністерствах та інших органах виконавчої влади, державних фондах, фондах загальнообов'язкового державного соціального страхування, бюджетних установах і суб'єктах господарювання державного сектору економіки, а також на підприємствах, в установах та організаціях, які отримують (отримували у періоді, який перевіряється) кошти з бюджетів усіх рівнів, державних фондів та фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування або використовують (використовували у періоді, який перевіряється) державне чи комунальне майно (далі - підконтрольні установи), за дотриманням законодавства на всіх стадіях бюджетного процесу щодо державного і місцевих бюджетів, дотриманням законодавства про державні закупівлі, діяльністю суб’єктів господарської діяльності незалежно від форми власності, які не віднесені законодавством до підконтрольних установ, за рішенням суду, винесеним на підставі подання прокурора або слідчого для забезпечення розслідування кримінальної справи.

Державний фінансовий контроль забезпечується органом державного фінансового контролю через проведення державного фінансового аудиту, перевірки державних закупівель та інспектування.

Порядок проведення органом державного фінансового контролю державного фінансового аудиту, інспектування та перевірок державних закупівель установлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до частини 1 статті 4 Закону інспектування здійснюється органом державного фінансового контролю у формі ревізії та полягає у документальній і фактичній перевірці певного комплексу або окремих питань фінансово-господарської діяльності підконтрольної установи, яка повинна забезпечувати виявлення наявних фактів порушення законодавства, встановлення винних у їх допущенні посадових і матеріально відповідальних осіб. Результати ревізії викладаються в акті.

Згідно Положення про Державну фінансову інспекцію України, затвердженого Указом Президента України від 23.04.2011р. № 499/2011, Держфінінспекція України є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра фінансів України, входить до системи органів виконавчої влади і забезпечує реалізацію державної політики у сфері державного фінансового контролю.

Держфінінспекція України відповідно до покладених на неї завдань вживає в установленому порядку заходів до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства та притягнення до відповідальність винних осіб, а саме: вимагає від керівників та інших підконтрольних установ усунення виявлених порушень законодавства; звертається до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів (підпункт 4 пункту 4 Положення).

Згідно пункту 7 цього Положення Держфінінспекція України здійснює свої повноваження безпосередньо та через територіальні органи в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, районах, містах або міжрайонні, об'єднані в районах та містах територіальні органи, головних інспекторів у районах та містах.

Відповідно до пункту 6 Положення Держфінінспекція України для виконання покладених на неї завдань має право в установленому порядку, зокрема, пред'являти керівникам та іншим особам підприємств, установ та організацій, що контролюються, обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства; при виявленні збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, визначати їх розмір згідно з методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України. Аналогічні повноваження передбачені і для територіальних органів фінансового контролю - відповідно до пункту 6 Положення про державні фінансові інспекції в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 03.10.2011р. № 1236.

Також, вищевказаними Положеннями установлено, що у разі, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів Держфінінспекція України має право звернутися до суду в інтересах держави.

Зазначені норми кореспондуються з приписами пункту 7 статті 10 Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні», згідно з якими органу державного фінансового контролю надано право пред'являти керівникам та іншим особам підприємств, установ та організацій, що контролюються, обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства, вилучати в судовому порядку до бюджету виявлені ревізіями приховані і занижені валютні та інші платежі, ставити перед відповідними органами питання про припинення бюджетного фінансування і кредитування, якщо отримані підприємствами, установами та організаціями кошти і позички використовуються з порушенням чинного законодавства.

Аналіз наведених норм дає підстави стверджувати, що органу державного фінансового контролю надано можливість здійснювати контроль за використанням коштів державного і місцевого бюджету та у разі виявлення порушень законодавства пред'являти обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення таких правопорушень.

При виявленні збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, орган державного фінансового контролю має право визначати їх розмір згідно з методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України, та звернутися до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів.

Вимога органу державного фінансового контролю спрямована на коригування роботи підконтрольної організації та приведення її у відповідність із вимогами законодавства і у цій частині є обов'язковою до виконання.

Що стосується відшкодування виявлених збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, то про їх наявність може бути зазначено у вимозі, але вони не можуть бути примусово стягнуті шляхом вимоги. Такі збитки відшкодовуються у добровільному порядку або шляхом звернення до суду з відповідним позовом.

Аналогічна правова позиція щодо застосування зазначених норм матеріального права висловлена колегією суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України у постановах від 15 квітня та 13 травня 2014 року (справи №№ 21-40а14, 21-89а14).

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що у органу державного фінансового контролю наявне право заявляти вимогу про усунення порушень, виявлених у ході перевірки підконтрольних установ, яка обов'язкова до виконання в частині усунення допущених порушень законодавства і за допомогою якої неможливо примусово стягнути виявлені в ході перевірки збитки.

В даному ж випадку мова йде не про стягнення збитків з винних осіб, а про усунення порушень шляхом перерахування коштів із спеціального фонду в загальний фонд.

Зокрема, за правилами ст.13 Бюджетного кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) бюджет може складатися із загального та спеціального фондів. Складовими частинами загального фонду бюджету є: всі доходи бюджету, крім тих, що призначені для зарахування до спеціального фонду бюджету; всі видатки бюджету, що здійснюються за рахунок надходжень загального фонду бюджету; кредитування бюджету (повернення кредитів до бюджету без визначення цільового спрямування та надання кредитів з бюджету, що здійснюється за рахунок надходжень загального фонду бюджету); фінансування загального фонду бюджету.

Складовими частинами спеціального фонду бюджету є: доходи бюджету (включаючи власні надходження бюджетних установ), які мають цільове спрямування; видатки бюджету, що здійснюються за рахунок конкретно визначених надходжень спеціального фонду бюджету (у тому числі власних надходжень бюджетних установ); кредитування бюджету (повернення кредитів до бюджету з визначенням цільового спрямування та надання кредитів з бюджету, що здійснюється за рахунок конкретно визначених надходжень спеціального фонду бюджету); фінансування спеціального фонду бюджету.

Власні надходження бюджетних установ отримуються додатково до коштів загального фонду бюджету і включаються до спеціального фонду бюджету.

Власні надходження бюджетних установ поділяються на такі групи: перша група - надходження від плати за послуги, що надаються бюджетними установами згідно із законодавством; друга група - інші джерела власних надходжень бюджетних установ.

У складі першої групи виділяються такі підгрупи: підгрупа 1 - плата за послуги, що надаються бюджетними установами згідно з їх основною діяльністю; підгрупа 2 - надходження бюджетних установ від додаткової (господарської) діяльності; підгрупа 3 - плата за оренду майна бюджетних установ; підгрупа 4 - надходження бюджетних установ від реалізації в установленому порядку майна (крім нерухомого майна).

Власні надходження бюджетних установ використовуються (з урахуванням ч.9 ст.51 цього Кодексу) на: покриття витрат, пов'язаних з організацією та наданням послуг, що надаються бюджетними установами згідно з їх основною діяльністю (за рахунок надходжень підгрупи 1 першої групи); організацію додаткової (господарської) діяльності бюджетних установ (за рахунок надходжень підгрупи 2 першої групи); утримання, облаштування, ремонт та придбання майна бюджетних установ (за рахунок надходжень підгрупи 3 першої групи); ремонт, модернізацію чи придбання нових необоротних активів та матеріальних цінностей, покриття витрат, пов'язаних з організацією збирання і транспортування відходів і брухту на приймальні пункти (за рахунок надходжень підгрупи 4 першої групи); господарські потреби бюджетних установ, включаючи оплату комунальних послуг і енергоносіїв (за рахунок надходжень підгруп 2 і 4 першої групи); організацію основної діяльності бюджетних установ (за рахунок надходжень підгруп 1 і 3 другої групи); виконання відповідних цільових заходів (за рахунок надходжень підгрупи 2 другої групи).

Відповідно до п.2 ст.48 Бюджетного кодексу України розпорядники бюджетних коштів беруть бюджетні зобов'язання за спеціальним фондом бюджету виключно в межах відповідних фактичних надходжень спеціального фонду бюджету (з дотриманням вимог ч.2 ст.57 цього Кодексу).

У відповідності до ч.3 ст.56 Бюджетного кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин), розпорядники бюджетних коштів ведуть бухгалтерський облік відповідно до правил, встановлених Державним казначейством України.

В силу вимог п.3.2 Інструкції з обліку коштів, розрахунків та інших активів бюджетних установ, затвердженої наказом Державного казначейства України від 26 грудня 2003 року № 242, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин на рахунки зараховується сума коштів, яка фактично надійшла на ім'я установи (у тому числі кошти, що вносяться на відновлення касових видатків поточного року).

Суми коштів, які надходять на відновлення касових видатків загального фонду, проведених у минулих бюджетних періодах, перераховуються до доходів відповідного бюджету.

Крім цього, згідно п.23 та п.46 Порядку складання, розгляду, затвердження та основні вимоги до виконання кошторисів бюджетних установ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2002р. №228, видатки спеціального фонду кошторису за рахунок власних надходжень плануються у такій послідовності: за встановленими напрямами використання, на погашення заборгованості установи з бюджетних зобов'язань за спеціальним та загальним фондом кошторису та на проведення заходів, пов'язаних з виконанням основних функцій, які не забезпечені (або частково забезпечені) видатками загального фонду.

При цьому розпорядник бюджетних коштів здійснює коригування обсягів узятих бюджетних зобов'язань за загальним фондом кошторису для проведення видатків з цих зобов'язань із спеціального фонду кошторису відповідно до бюджетного законодавства.

Розпорядники бюджетних коштів мають право брати бюджетні зобов'язання щодо видатків бюджету або надання кредитів з бюджету відповідно до кошторису, плану асигнувань загального фонду бюджету, плану надання кредитів із загального фонду бюджету та плану спеціального фонду виходячи з потреби у забезпеченні здійснення пріоритетних заходів та з урахуванням платежів, необхідних для погашення зобов'язань минулих періодів, узятих на облік органами Казначейства, якщо інше не передбачено законодавством; щодо завдань (проектів) Національної програми інформатизації - після їх погодження з генеральним державним замовником зазначеної програми (центральним органом виконавчої влади, визначеним Кабінетом Міністрів України). Розпорядники бюджетних коштів - вищі навчальні заклади та наукові установи, заклади охорони здоров’я, що надають первинну медичну допомогу, а також заклади охорони здоров’я, що надають вторинну (спеціалізовану) та екстрену медичну допомогу у пілотних регіонах, мають право брати зазначені бюджетні зобов'язання також відповідно до плану використання бюджетних коштів і помісячного плану використання бюджетних коштів.

В той же час, як вбачається з матеріалів справи, вибірковою ревізією дотримання законодавства при виплаті премій та матеріальної допомоги працівникам Коледжу проведеною за період з 01.07.2013р. по 01.01.2014р. шляхом співставлення наказів по особовому складу з відомостями по нарахуванню та виплаті заробітної плати встановлено, що в порушення вимог п.4 ст.13, п.1 ст.47, п.2 ст.56 Бюджетного кодексу України, п. 23 Порядку складання, розгляду, затвердження та основні вимоги до виконання кошторисів бюджетних установ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2002р. №228, п.п. 1, 3, 5 ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999р. № 996-XIV, ст. 98 Кодексу законів про працю України, ст. 13 Закону України «Про оплату праці» від 24.03.1995р. №108/95-ВР, п. 4 постанови Кабінету Міністрів України «Про оплату праці працівників на основі Єдиної тарифної сітки розрядів і коефіцієнтів з оплати праці працівників установ, закладів та організацій окремих галузей бюджетної сфери» від 30.08.2002р. № 1298, п/п. 5 п 4 наказу Міністерства освіти і науки України "Про впорядкування умов оплати праці та затвердження схем тарифних розрядів працівників навчальних закладів" від 26.09.2005р. № 557 в грудні 2013 року нараховано та виплачено премію працівникам Коледжу за рахунок асигнувань загального фонду бюджету, що суперечить наказам по установі підписаних керівником Коледжу, а саме наказ від 25.12.2013 № 237/к та від 26.12.2013 № 239/к, якими визначено, що преміювання провести за рахунок коштів спеціального фонду.

Вищевказане призвело до покриття видатків, які повинні були здійснюватись за рахунок коштів спеціального фонду, коштами загального фонду державного бюджету на загальну суму 66 984,64 грн., в тому числі: заробітна плата на суму 49 145,00 грн., нарахування на заробітну плату в сумі 17 839,64 грн., у зв’язку із чим позивачем і направлено відповідачу обов’язкову для виконання вимогу.

Окрім того, в ході ревізії правильності проведення видатків на комунальні послуги за рахунок доходів спеціального фонду проведено розрахунок суми коштів на покриття витрат з теплопостачання, які були нараховані та отримані Коледжем у складі плати за навчання студентів денної форми навчання та у складі плати за проживання в гуртожитку (розрахунок проведено відповідно до розмірів зазначених витрат, включених до калькуляцій вартості послуг з платного навчання та проживання в гуртожитку).

Відповідно до розрахунку, за період з 01.01.2013р. по 01.01.2014р., Коледжем нараховано та отримано коштів на покриття витрат з теплопостачання на загальну 355 277,10 гривень.

Зазначені кошти Коледжем у 2013 році в повній мірі зараховані до доходів спеціального фонду кошторису.

При цьому, Коледжем за період з 01.01.2013р. по 01.01.2014р. перераховано коштів із спеціального фонду кошторису за КЕКВ 2271 «Оплата теплопостачання» в загальній сумі 224 421,06 грн., що відповідає даним форми №4-1 «Звіт про надходження і використання коштів, отриманих як плата за послуги».

Поряд з цим, залишок невикористаних коштів на спеціальному рахунку Коледжу, отриманих як плата за послуги, станом на 01.01.2014р. становив 1 102 292,33 гривень. Зазначене свідчить про те, що видатки на оплату вартості послуг з теплопостачання за платне навчання та гуртожиток в сумі 130 856,04 грн. проведено за рахунок асигнувань із загального фонду державного бюджету.

Повернення коштів із спеціального фонду кошторису до загального фонду бюджету з початком нового бюджетного періоду та/або перерахування коштів із спеціального фонду кошторису до загального фонду бюджету (на суму проведених за рахунок бюджетних асигнувань із загального фонду бюджету витрат на оплату вартості спожитих послуг з теплопостачання студентами-контрактниками та мешканцями гуртожитку) в період з 01.01.2013р. по 01.01.2014р. позивачем не здійснювалися.

В пунктах 14 та 21 вимоги мова йде не про стягнення збитків з винних осіб, а про усунення порушень шляхом перерахування коштів із спеціального фонду в загальний фонд.

При цьому, слід зазначити, що Коледжем не проведено перерахування коштів із спеціального фонду кошторису до загального фонду кошторису та не здійснено відновлення касових видатків по загальному фонду кошторису.

Суд також звертає увагу, що вказана вимога на час розгляду справи відповідачем до суду не оскаржена, є чинною та обов'язковою до виконання.

Враховуючи зазначене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині зобов'язання виконати вимоги пунктів 14 та 21 підлягають задоволенню, оскільки вимога органу державного фінансового контролю спрямована на коригування роботи підконтрольної організації та приведення її у відповідність із вимогами законодавства і у цій частині є обов'язковою до виконання.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Враховуючи зазначене, беручи до уваги той факт, що позивач не надав суду будь-яких доказів на обґрунтування своєї позиції, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог і наявність підстав для їх задоволення.

Згідно з частиною четвертою статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України у справах, в яких позивачем є суб'єкт владних повноважень, а відповідачем - фізична чи юридична особа, судові витрати, здійснені позивачем, з відповідача не стягуються.

Керуючись ст.ст. 94, 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України суд,

П О С Т А Н О В И В:

Позовні вимоги Державної фінансової інспекції України задовольнити повністю.

Зобов'язати Національний авіаційний університет в частині діяльності Коледжу інформаційних технологій та землевпорядкування Національного авіаційного університету виконати пункти 14, 21 вимоги від 17.10.2014р. № 03-14/870 та усунути фінансові порушення на загальну суму 197 840,68 грн., виявлені під час проведення ревізії та відображені в акті ревізії від 03.10.2014р. № 03-21/139.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі до Окружного адміністративного суду міста Києва апеляційної скарги на постанову протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає до Київського апеляційного адміністративного суду.

Якщо апеляційна скарга не була подана у строк, встановлений ст. 186 КАС України, постанова набирає законної сили після закінчення цього строку.

Суддя В.П. Шулежко