Справа № 822/5464/15
Суддя: Козачок І.С.
Дата ухвалення: 2015-10-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 822/5464/15
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 жовтня 2015 року м. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд

в складі:головуючого-суддіОСОБА_1
при секретаріОСОБА_2
за участі: представника позивача представників відповідачаОСОБА_3 ОСОБА_4, ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду адміністративну справу за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_6 до Кам'янець-Подільської об'єднаної Державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Хмельницькій області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень - рішень, рішення про застосування штрафних санкцій та вимоги, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до Кам'янець-Подільської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Хмельницькій області.

З урахуванням заяви про збільшення позовних вимог, просить визнати протиправними та скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 28.07.2015 року №Ф, рішення про застосування штрафних санкцій № від 07.09.2015 року та податкові повідомлення - рішення форми Р №, № НОМЕР_1 від 07.09.2015 року.

В обґрунтування позову зазначає, що відповідачем під час перевірки своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів за період з 01.01.2014 року по 31.12.2014 року, були зроблені протиправні висновки про порушення позивачем норм податкового законодавства.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримує.

Представники відповідача в судовому засіданні позов не визнають. Надали до суду письмові заперечення, в яких вказують на те, що оскаржувані рішення та вимога прийняті відповідно до норм чинного законодавства, а виявлені під час перевірки порушення належним чином відображені в акті перевірки і є достатніми підставами для прийняття цих рішень. Просять у задоволенні позову відмовити.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд вважає, що в задоволенні позову слід відмовити.

Судом встановлено, що Кам'янець - Подільською ОДПІ проведена планова виїзна перевірка фізичної особи-підприємця ОСОБА_6 з питань своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів за період з 01.01.2014 року по 31.12.2014 року, дотримання законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, виконання вимог валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2014 року по 31.12.2014 року.

За результатами перевірки складений акт 501/22-09-17-05/НОМЕР_2 від 28 липня 2015 року.

У висновках акту перевірки зазначається, що позивачем порушені вимоги:

- п. 177.2, п. 177.3 та п. 177.4 ст. 177 Податкового кодексу України, в результаті чого позивачем занижено суму податкових зобов'язань з податку на доходи фізичних осіб під час здійснення підприємницької діяльності за період, що перевірявся у розмірі 2 034 грн. 16 коп.;

- п. 1 ч. 2 ст. 6 та п. 2 ч. 1 ст. 7, ст. 9 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування", в результаті чого позивачем занижено суму єдиного внеску, нарахованого з чистого оподатковуваного доходу, що підлягає сплаті до бюджету, у розмірі 4 705 грн. 68 коп.

- п. п. "г" п. 198.5 ст. 198 Податкового кодексу України, в результаті чого позивачем занижено податок на додану вартість у період, що перевірявся у розмірі 1 839 грн. 00 коп.

- п. 9 ст. 3 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг", що виявилось у не збереженні позивачем фіскальних чеків від 18.02.2014 року №1023, від 17.04.2014 року №1081 та від 08.08.2014 року №1178.

На підставі акту перевірки податковим органом прийняті:

- вимога №Ф від 28.07.2015 року про сплату боргу (недоїмки) з єдиного внеску у розмірі 4 705 грн. 68 коп.;

- рішення № від 07.09.2015 року про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним фіскальним органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску у розмірі 470 грн. 57 коп.

- податкове повідомлення рішення форми "Р" № від 07.09.2015, яким збільшене грошове зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб за результатами річного декларування у сумі 2 542 грн. 70 коп. (з яких 2 034 грн. 16 коп. - за основним платежем, 508 грн. 54 коп. - за штрафними санкціями);

- податкове повідомлення рішення форми "Р" № НОМЕР_1 від 07.09.2015, яким збільшене грошове зобов'язання з податку на додану вартість у сумі 2 298 грн. 75 коп. (з яких 1 839 грн. - за основним платежем, 459 грн. 75 коп. - за штрафними санкціями).

Перевіряючи обґрунтованість висновків податкового органу, суд виходить з наступного.

Що стосується податкового повідомлення рішення № від 07.09.2015, яким позивачу збільшене грошове зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб за результатами річного декларування у розмірі 2 034 грн. 16 коп. за основним платежем, 508 грн. 54 коп. за штрафними санкціями, суд встановив наступне.

Між позивачем та ТОВ "Тернопільхлібпром" укладений договір №3 від 01.01.2014 року оренди чотирьох нежитлових приміщень (їх частин), які знаходяться за адресами: м. Тернопіль, вул. Шашкевича, 1, магазин "Пані паляниця" площею 34,7 кв. м.; м. Тернопіль, вул. Бродівська, торговий павільйон "Пані паляниця" площею 20,0 кв. м.; м. Тернопіль, вул. Текстильна, торговий павільйон "Пані паляниця" площею 20,0 кв. м.; м. Тернопіль, вул. Купчинського, торговий павільйон "Пані паляниця" площею 20,0 кв. м.

Згідно із цим договором позивач орендує та використовує для здійснення фінансово-господарської діяльності (реалізації горілчаних та тютюнових виробів) вказані нежитлові приміщення площею 94,7 кв. м. ( загальна площа приміщень - 119,80 кв.м.)

Положення договору оренди передбачають, що орендна плата сплачується в гривнях, шляхом безготівкового платежу на поточний рахунок орендодавця, або в готівковій формі, шляхом внесення грошових коштів в касу підприємства до п'ятого числа поточного місяця в розмірі 350, 00 грн. Вартість комунальних послуг та послуг телефонного зв'язку не входять до орендної плати. Оплата за електроенергію проводиться згідно із показниками лічильника щомісячно, поверх орендної плати, згідно із виставленим рахунком.

Відповідно до п. 177.1 ст. 177 ПК України, доходи фізичних осіб - підприємців, отримані протягом календарного року від провадження господарської діяльності, оподатковуються за ставками, визначеними в пункті 167.1 статті 167 Податкового кодексу України.

Згідно із п. 167.1 ст. 167 ПК України, ставка податку на доходи становить 15 відсотків бази оподаткування щодо доходів, одержаних (крім випадків, визначених у пунктах 167.2 - 167.4 цієї статті), у тому числі, але не виключно у формі заробітної плати, інших заохочувальних та компенсаційних виплат або інших виплат і винагород, які виплачуються (надаються) платнику у зв'язку з трудовими відносинами та за цивільно-правовими договорами; виграшу у державну та недержавну грошову лотерею, виграшу гравця (учасника), отриманого від організатора азартної грн.

Як передбачено у п. 177.2 ст. 177 кодексу об'єктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та не грошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов'язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи - підприємця.

Згідно із п. 177.4 ст. 177 Кодексу до переліку витрат, безпосередньо пов'язаних з отриманням доходів, належать у тому числі документально підтвердженні витрати, що включаються до витрат операційної діяльності згідно із розділом III Податкового кодексу України.

Судом встановлено, що у торгових приміщеннях, які орендуються позивачем, у періоді, що підлягав перевірці, здійснювали фінансово-господарську діяльність також і інші фізичні особи-підприємці: ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 та ОСОБА_10, які орендували решту торгової площі, тобто у сукупності 25,10 кв.м. ( 119,80 кв.м. загальна площа приміщень - 94,7 кв.м. орендованих ФОП ОСОБА_6 = 25,10 кв.м.)

Таким чином, оскільки на кожному торговому об'єкті підприємницьку діяльність здійснювали двоє підприємців, витрати, пов'язані з такою діяльністю вони повинні були нести пропорційно наданих їм послуг ( отриманих ними послуг).

Як видно з акту перевірки, позивачем у книзі обліку доходів і витрат задекларовані витрати в сумі 54 667,92 грн. на придбання послуг енергопостачання, газопостачання, опалення, охорони приміщень, вивозу ТПВ.

З метою розмежування та підтвердження витрат, понесених позивачем та іншими підприємцями, Кам'янець-Подільською ОДПІ позивачу були направлені вимоги від 10.06.2015 року та від 15.06.2015 року про надання документів на підтвердження пропорційного розподілу понесених витрат між суб'єктами підприємницької діяльності, які здійснюють господарську діяльність з ФОП ОСОБА_6 в орендованих приміщеннях (використання електричної енергії, послуг охорони приміщення, використання природного газу, використання теплової енергії).

Пункт 44.6 ст. 44 ПК України передбачає, що у разі, якщо до закінчення перевірки або у терміни, визначені в абзаці другому пункту 44.7 цієї статті платник податків не надає посадовим особам контролюючого органу, які проводять перевірку, документи (незалежно від причин такого ненадання, крім випадків виїмки документів або іншого вилучення правоохоронними органами), що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, вважається, що такі документи були відсутні у такого платника податків на час складення такої звітності.

Судом встановлено, що станом на час проведення перевірки та на час її завершення позивачем підтверджуючі документи не надані.

Посилання представника позивача на те, що такі документи надавались податковому органу пізніше, суд оцінює критично, оскільки зазначена обставина податковим інспектором заперечується та не підтверджена належними доказами ( наприклад описом документів, які додатково направлялись до податкового органу, листом з зазначенням документів, які надаються, з відміткою про прийняття податковою інспекцією тощо).

Під час судового засідання було встановлено, що формування і декларування витрат позивачем проводилось на власний розсуд і не всі понесені витрати були включені у розрахунок податкових зобов'язань з податку на доходи фізичних осіб за 2014 рік ( у декларацію про доходи).

Так, як пояснила представник позивача, частина витрат, понесених позивачем, зокрема, на оплату електроенергії, газу, опалення, охорони, вивозу твердих побутових відходів, ним до декларації не вносились. Зі слів представника позивача, це було зроблено з метою мінімізації збитків, які в дійсності мали місце.

Інспектор, що проводив перевірку, в судовому засіданні пояснив, що хоча за даними книги обліку доходів і витрат та іншими документами, витрати на вищевказані послуги дійсно мали місце, однак їх частина не була пов'язана із здійсненням господарської діяльності позивачем, а тому вони не визнаються податковим органом як витрати, які позивач мав право включити у розрахунок податкових зобов'язань.

Зазначене безпосередньо вплинуло на розмір об'єкта оподаткування і суму податку.

Як зазначається у акті перевірки, сума витрат, які позивачем понесені на оплату послуг газопостачання, використання електричної енергії, теплової енергії, послуг з охорони приміщень, вивезення ТПВ складає 54 667 грн. 92 коп. Вказаний розмір витрат визначений відповідно до даних книги обліку доходів та витрат.

Однак, позивачем не надані первинні бухгалтерські та податкові документи, які підтверджують пропорційний розподіл цих витрат між позивачем та іншими підприємцями по кожному приміщенню, яке ними було орендоване.

Тому, перевіркою було встановлено а в судовому засіданні не спростовано, що витрати, які насправді повинні були відноситись до витрат інших осіб ( фізичних осіб-підприємців, які перебувають на спрощеній системі оподаткування і також проводять підприємницьку діяльність в орендованих приміщеннях) в сумі 11 453 грн. 88 коп., позивач відніс до власних витрат, що є порушенням п. 177.2, п. 177.4 ст.177 ПК України.

Податковим органом встановлено, що витрати по оплаті вищевказаних послуг з розрахунку за один місяць за 1 кв. м. займаної площі становлять 456 грн. 33 коп. (54 667, 92 грн. витрат / 119, 80м. кв. загальної площі торгових приміщень = 456, 33 грн.)

Отже, позивач не повинен був відносити до складу витрат вартість послуг, отриманих іншими підприємцями пропорційно до орендованої ними площі ( 25.10 м. кв. орендованих іншими підприємцями х 456,33 грн. = 11 453 грн. коп.)

У цьому випадку має значення та обставина, що такі "зайві" витрати не можуть розглядатись як такі, що пов'язані з господарською діяльністю позивача, а тому податковий орган правомірно відмовив у врахуванні вказаних витрат.

Крім того, ФОП ОСОБА_6 до складу валових витрат (інші витрати) віднесено також вартість теплової енергії в сумі 857 грн. 17 коп., отриманої від КПТМ "Тернопільміськтеплокомуненерго", підтвердженням чого є розрахунок від 31.12.2014 року № 1787.

У той же час, судом встановлено, що ці витрати фактично були понесені ( кошти були сплачені) у січні 2015 року, тому не могли брати участь у розрахунку витрат за 2014 рік.

Таким чином, позивачем було віднесено до складу валових витрат вартість послуг (по використанню електричної енергії, споживання природного газу, охороні приміщень, використанні теплової енергії), які не можуть вважатись такими, що використовувались у власній господарській діяльності або не були понесені у звітний період на суму 12 311 грн. 05 коп. (11 453 грн. 88 коп. + 857 грн. 17 коп. = 12 311 грн. 05 коп.)

Також суд звертає увагу на те, що перевіркою встановлено неналежне ведення позивачем обліку доходів і витрат у період з 01.01.2014 року по 31.12.2014 року, а саме - не відображено суму виручки, яка надійшла на розрахунковий рахунок №5153 24.10.2014 року за реалізований касовий апарат, що є порушенням п. п. "а" п. 176.1 ст.176, п. 177.10 ст. 177 ПК України та п. 3 Порядку ведення книги обліку доходів і витрат, яку ведуть фізичні особи - підприємці, крім осіб, які обрали спрощену систему оподаткування, і фізичні особи, які провадять незалежну професійну діяльність, затверджене наказом ДПА України від 24.12.2010 року № 1025.

Позивачем в розділі III податкової декларації та додатку 5 до неї занижено валовий дохід у розмірі 1 250 грн., що є порушенням п. 177.2 ст. 177 Податкового кодексу України.

Згідно із випискою банку "Приватбанк" від 24.10.2014 року на розрахунковий рахунок позивача надійшли кошти від ОСОБА_11 в розмірі 1 500, 00грн.( в т.ч. ПДВ 250 грн.) за реалізований касовий апарат. Разом з тим, в книзі обліку доходів і витрат позивачем не відображені такі надходження. Зазначене позивачем не заперечується і також вплинуло на визначення суми податку.

Таким чином, дохід у розмірі 1 250 грн., не був включений позивачем до складу чистого оподатковуваного доходу за 2014 рік., внаслідок чого, та попередньо описаних порушень відбулось заниження податку на доходи фізичних осіб в сумі 2 034 грн. 16 коп. Розрахунок заниження податку міститься у акті перевірки та запереченні податкового органу проти позову.

Зважаючи на це, суд вважає правомірним податкове повідомлення-рішення, яким позивачу донараховано податкове зобов'язання з податку на прибуток.

Стосовно податкової вимоги №Ф від 28.07.2015 року про сплату боргу (недоїмки) з єдиного внеску у розмірі 4 705 грн. 68 коп. та рішення № від 07.09.2015 року про застосування штрафних санкцій у розмірі 470 грн. 57 коп. суд зазначає наступне.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 6, ст. 8, ст. 9 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" від 8 липня 2010 року платник єдиного внеску зобов'язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 7 Закону єдиний внесок нараховується на суму доходу, отриманого фізичними особами - підприємцями (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування) від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. Пункт 11 ст. 8 цього Закону передбачає, що єдиний внесок для платників, зазначених у пунктах 4 та 5 ч. 1 ст. 4 цього Закону, встановлюється в розмірі 34,7 %.

Як зазначається на сторінці 20 акту перевірки при визначенні суми чистого оподатковуваного доходу відображеного в додатку 5 до податкової декларації встановлено заниження сум чистого оподатковуваного доходу на 13 561,05 в результаті порушень, описаних вище.

Так, згідно з даними декларації сума чистого оподатковуваного доходу становить 17 280 грн., а за даними перевірки - 30 841,05 грн. Різниця становить 13 561,05 грн.

Розбіжність виникла за рахунок віднесення до складу витрат вартості вищезазначених послуг, які не були підтверджені податковим органом як такі, що використовувались у господарській діяльності ( а витрати не були пов'язані з її здійсненням), включення до складу витрат таких витрат, які були понесені не у звітному, а у наступному періоді, а також незазначення доходу, що надійшов від продажу касового апарату. Усі порушення детально зазначені у акті та проаналізовані вище.

Таким чином, вимога про сплату боргу ( недоїмки ) по єдиному внеску на суму 4 705,68 грн. є правомірною та не підлягає скасуванню.

Згідно з п. 3. ч. 1 ст. 25 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" за донарахування органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску накладається штраф у розмірі 5 відсотків зазначеної суми за кожний звітний період, за який донараховано таку суму, але не більш як 50 відсотків суми донарахованого єдиного внеску.

Оскільки єдиний внесок не був сплачений в необхідному розмірі з сум доходу, отриманого у двох звітних періодах (2014 та 2015 рік - у тому числі у зв'язку з завищенням витрат, задекларованих за 2014 рік за рахунок віднесення до їх складу витрат, насправді понесених у 2015 році), податковий орган правомірно прийняв рішення про застосування штрафних санкцій № НОМЕР_3.

Що стосується податкового повідомлення-рішення № від 07.09.2015, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання по податку на додану вартість в розмірі 1 839 грн. за основним платежем та 459 грн. 75 коп. за штрафними санкціями, суд встановив наступне.

Відповідно до пп. "г" п. 198.5 ст. 198 ПК України платник податку зобов'язаний нарахувати податкові зобов'язання виходячи з бази оподаткування, визначеної відповідно до пункту 189.1 ст. 189 цього Кодексу, за товарами/послугами, необоротними активами, під час придбання або виготовлення яких суми податку були включені до складу податкового кредиту, у разі, якщо такі товари/послуги, необоротні активи починають використовуватися в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку.

Згідно з п. 189.1 ст. 189 ПК України у разі здійснення операцій відповідно до п. 198.5 ст. 198 цього Кодексу база оподаткування за товарами/послугами визначається виходячи з вартості їх придбання.

Як встановлено раніше, витребувані податковим органом документи, які підтверджують пропорційний розподіл витрат між господарюючими суб'єктами, надані не були.

Як видно з акту перевірки, за період, що підлягав перевірці, позивачем задекларовано податкових зобов'язань по ПДВ в сумі 438 800 грн.

Однак податковим органом встановлено їх заниження на 1 839 грн. за рахунок віднесення до податкового кредиту вартості послуг, які не використовувались у господарській діяльності (див. вище). Детальний розрахунок, який підтверджує заниження податкових зобов'язань з ПДВ наведений на стор. 29-30 акту перевірки.

Зважаючи на вищевикладені обставини, суд не вбачає підстав для визнання вказаного податкового повідомлення - рішення протиправним.

Відповідно до статті 71 КАС України суб'єкт владних повноважень зобов'язаний довести правомірність власних дій та рішень.

Відповідачем доведено, що рішення податкового органу, які є предметом оскарження, є правомірними, зважаючи на що позов не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 158-163 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

у задоволенні адміністративного позову відмовити.

Постанова суду може бути оскаржена до Вінницького апеляційного адміністративного суду через Хмельницький окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня її отримання.

Постанова набирає законної сили в порядку статті 254 КАС України.

Повний текст постанови виготовлено 23 жовтня 2015 року 12.00

Суддя/підпис/ОСОБА_1
"Згідно з оригіналом" Суддя ОСОБА_1