Справа № 813/5643/14
Суддя: Попко Ярослав Степанович
Дата ухвалення: 2015-11-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 листопада 2015 року Справа № 876/10711/14

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Попка Я.С.

суддів Сеника Р.П., Яворського І.О.

за участю секретаря судового засідання Мартинишина Р.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові апеляційну скаргу Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Львові Міжрегіонального Головного управління Міндоходів на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 29 жовтня 2014 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Миколаївцемент» до Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Львові Міжрегіонального Головного управління Міндоходів про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,-

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2011 року позивач - Публічного акціонерного товариства «Миколаївцемент» звернулося до суду з позовом до Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Львові Міжрегіонального Головного управління Міндоходів, в якому просить визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення відповідача від 24.05.2011 року: № /10060, яким зменшено розмір від'ємного значення суми по податку на додану вартість на 19 960,0 грн., № /10059, яким збільшено суму грошового зобов'язання за платежем податок на додану вартість на загальну суму 466 515,00 грн., в т.ч. за основним платежем - 373 212,00 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями - 93 303,00 грн.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 29 жовтня 2014 року позов задоволено повністю. Визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення Державної податкової інспекції по роботі з великими платниками податків у м. Львові від 24.05.2011 року № /10060 та № /10059.

Постанова суду першої інстанції мотивована тим, що між ВАТ «Миколаївцемент» (Замовник) та ТзОВ «Екотехінжиніринг» (Підрядник) укладено контракт № МYК ТР 002-2010 від 07.07.2010 року про надання послуг з проектування, поставки обладнання, виготовлення, встановлення та здачі в експлуатацію системи безперервного заміру викидів (СЕМ) для чотирьох обертових печей заводу з виробництва цементу. Відповідно до умов договору Підрядником, як генпідрядником, залучено субпідрядні підприємства - ТзОВ «Ельма», ТзОВ «Проацем Україна», ПП «Сімат». Відповідно до умов договору Замовником проведено попередню оплату та післяоплату за виконання робіт (послуг) та поставку обладнання, складено та підписано акти виконаних робіт.

Реальність здійснення господарських операцій ВАТ «Миколаївцемент» з його контрагентом - ТзОВ «Екотехінжиніринг» підтверджується первинними бухгалтерськими документами, а саме: договорами, податковими накладними, видатковими накладними, платіжними документами тощо, які відповідають вимогам Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» та містять всі необхідні відомості та реквізити для належного підтвердження виконання господарських операцій.

Рух придбаного у ТзОВ «Екотехінжиніринг» обладнання та послуг підтверджується актами огляду прихованих робіт, актами вхідного контролю обладнання, трубопроводів та металоконструкцій, актами проміжного приймання відповідальних конструкцій, актами готовності фундаменту під провадження монтажних робіт, актами проміжного приймання відповідальних металоконструкцій, актами вхідного контролю обладнання, поставки на об'єкт ВАТ «Миколаївцемент» обладнання, матеріалів і устаткування фірми Simens, товарно-транспортними накладними.

Згідно статті 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» та Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 14.10.1997 року № 363, обов'язок ведення, зберігання товарно-транспортних накладних покладено на особу, яка здійснює діяльність по наданню послуг з перевезення, а тому виникнення у позивача права на формування податкового кредиту не ставиться в залежність від наявності чи відсутності у нього товарно-транспортних накладних при наявності у нього інших належним чином складених та оформлених первинних документів, як того вимагає Закон України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», зокрема стаття 9 цього Закону.

Суд першої інстанції звертає увагу на те, що під час перевірки податковий орган не встановив обставин, які б свідчили про умисел ВАТ «Миколаївцемент» на укладення договору без наміру створити наслідки, які ним передбачені. Не надано цих доказів і під час судового розгляду справи. Та навпаки документально доведено виконання господарської операції. Тому протиправного умислу сторін, зокрема позивача, на укладення фіктивного правочину не встановлено, що виключає його кваліфікацію як недійсного. З огляду на відсутність доказів умислу сторін, вищезгадані правочини не можуть вважатися нікчемними як такі, що порушують публічний порядок.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, вважаючи її прийнятою з порушенням норм матеріального та процесуального права, Спеціалізована державна податкова інспекція з обслуговування великих платників у м. Львові Міжрегіонального Головного управління Міндоходів оскаржила її, подавши апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Львівського окружного адміністративного суду від 29 жовтня 2014 року та прийняти н6ову постанову, якою повністю відмовити в задоволенні позовних вимог.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги апелянт вказує на те, що в ході перевірки ВАТ «Миколаївцемент» досліджувалась реальність здійснення господарських операцій позивачем з ТзОВ «Екотехінжинірипг», яка не підтверджена.

При перевірці відповідачем використано акт позапланової невиїзної перевірки ТзОВ «Екотехінжиніринг» № 79/23-25/33701077 від 21.03.2011 року у якому вказано, що правочини, укладені ТзОВ «Екотехінжиніринг» з контрагентами порушують публічний порядок, суперечать інтересам держави та суспільства, вчинені удавано з метою приховування сплати податків третіх осіб. Даний акт не оскаржений судовому порядку, а відтак є носієм доказової інформації.

Апелянт стверджує про неможливість поставок обладнання, устаткування та монтажних робіт для ВАТ «Миколаївцемент» від ТзОВ «Екотехінжиніринг», що свідчить про укладення договорів між ними без мети настання реальних наслідків та здійснення удаваних операцій.

Крім того, позивачем не надано документів, які підтверджують транспортування, а саме товарно-транспортних накладних .

Таким чином, немає підстав вважати, що товари (роботи, послуги) були отримані ВАТ «Миколаївцемент» від ТзОВ «Екотехінжиніринг».

Вислухавши суддю-доповідача, дослідивши обставини справи та доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Із змісту ст. 19 Конституції України вбачається, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Судом встановлено, підтверджено матеріалами справи, що за наслідками проведення Спеціалізованою державною податковою інспекцією по роботі з великими платниками податків у м. Львові документальної позапланової невиїзної перевірки ВАТ «Миколаївцемент» з питань взаємовідносин з ТзОВ «Екотехінжиніринг» щодо правомірності нарахування податкових зобов'язань та податкового кредиту за грудень 2010 року складено акт перевірки № 448/23-2/00293025 від 12.05.2011 року.

В ході проведення перевірки встановлено порушення позивачем п.1.7, п.1.8 ст.1, п.п.7.2.3 п.7.2, та п.п.7.2.6. п.7.2., п.п.7.4.1 та п.п.7.5.1 п.7.5. ст.7 Закону України «Про податок на додану вартість» від 03.04.1997 року № 168/97-ВР, а саме - контрагент позивача - ТОВ «Екотехінжиніринг» не сплачував податки, не знаходився за місцем реєстрації, у нього відсутні будь-які активи, економічні ресурси, які необхідні для роботи в реальному секторі економіки, що свідчить про неможливість поставок обладнання, устаткування та монтажних робіт для ВАТ «Миколаївцемент» зазначеним контрагентом.

24 травня 2011 року відповідачем прийнято оспорювані податкові повідомлення рішення: № /10059, яким ВАТ «Миколаївцемент» визначено податкове зобов'язання по податку на додану вартість на загальну суму 466 515.00 грн.; № /10060, яким ВАТ «Миколаївцемент» зменшено розмір від'ємного значення суми по податку на додану вартість на 19 960,0 грн.

Відповідно до п. 1.7 ст. 1 Закону України «Про податок на додану вартість» №168/97-ВР від 03.04.1997 року (чинного на момент виникнення правовідносин), податковий кредит - сума, на яку платник податку має право зменшити податкове зобов'язання звітного періоду, визначена згідно з цим Законом.

Приписами пп. 7.4.1 п. 7.4 ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість» встановлено, що податковий кредит звітного періоду визначається виходячи із договірної (контрактної) вартості товарів (послуг), але не вище рівня звичайних цін, у разі якщо договірна ціна на такі товари (послуги) відрізняється більше ніж на 20 відсотків від звичайної ціни на такі товари (послуги), та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 6.1 статті 6 та статтею 81 цього Закону, протягом такого звітного періоду у зв'язку з:

придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку;

придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій в необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання у виробництві та/або поставці товарів (послуг) для оподатковуваних операцій у межах господарської діяльності платника податку.

Тобто, необхідною умовою для віднесення сплачених у ціні товарів (послуг) сум ПДВ є факт придбання товарів та послуг із метою їх використання в господарській діяльності.

Згідно п. п. 7.4.4. п. 7.4. ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість» якщо платник податку придбаває (виготовляє) матеріальні та нематеріальні активи (послуги), які не призначаються для їх використання в господарській діяльності такого платника, то сума податку, сплаченого у зв'язку з таким придбанням (виготовленням), не включається до складу податкового кредиту.

У відповідності до вимог п.п. 7.4.5. п.7.4. ст.7 до Закону України «Про податок на додану вартість» не підлягають включенню до складу податкового кредиту суми сплаченого (нарахованого) податку у зв'язку з придбанням товарів (послуг), не підтверджені податковими накладними чи митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з підпунктом 7.2.6 цього пункту).

Статтею 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» визначено, що первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення. Отже, будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції.

Якщо ж фактичного здійснення господарської операції не було, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені чинним законодавством.

З урахуванням викладеного суд апеляційної інстанції вважає, що для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції.

Встановлено, що між ВАТ «Миколаївцемент» (замовник) та ТзОВ «Екотехінжиніринг» (підрядник) укладено контракт № МУК ТР 002-2010 від 07.07.2010 року, за яким підрядник зобов'язується за плату надати замовнику послуги з проектування, поставки обладнання, виготовлення, встановлення та здачі в експлуатацію системи безперервного заміру викидів (СЕМ) для чотирьох обертових печей заводу з виробництва цементу. Відповідно до умов договору підрядником, як генпідрядником, залучено субпідрядні підприємства ТзОВ «Ельма», ТзОВ «Проацем Україна», ПП «Сімат».

Відповідно до умов договору замовником проведено попередню оплату та післяоплату за виконання робіт (послуг) та поставку обладнання, складено та підписано акти виконаних робіт. На виконання вказаного договору виписано податкові накладні № 94, № 95, № 96, № 97 від 07.12.2010 року та № 98 від 13.12.2010 року.

На підтвердження обставин виконання між замовником та підрядником господарських операцій позивачем надано відповідні видаткові та податкові накладні, акти виконаних робіт, пакувальні аркуші, документи на поштове перевезення.

Позивачем - ВАТ «Миколаївцемент» відображено господарські операції з ТзОВ «Екотехінжиніринг» у бухгалтерському обліку та віднесено до складу податкового кредиту суму 393 171,61 грн. ПДВ по податковому обліку.

Рух придбаного у ТзОВ «Екотехінжиніринг» обладнання та послуг не заперечується відповідачем та підтверджується актами огляду прихованих робіт, актами вхідного контролю обладнання, трубопроводів та металоконструкцій, актами проміжного приймання відповідальних конструкцій, актами готовності фундаменту під провадження монтажних робіт, актами проміжного приймання відповідальних металоконструкцій, актами вхідного контролю обладнання, поставки на об'єкт ВАТ «Миколаївцемент» обладнання, матеріалів і устаткування фірми «Simens», товарно-транспортними накладними.

Як вбачається з матеріалів справи, зобов'язання за договорами між позивачем та ТзОВ «Екотехінжиніринг» виконувались сторонами у повному обсязі, реальність спірних господарських операцій підтверджується долученими до матеріалів справи договорами, іншими первинними документами, які оформлені відповідно до вимог, встановлених ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні». Відповідачем не надано будь-яких доказів нереальності господарських операцій позивача з ТзОВ «Екотехінжиніринг» з огляду на наведені критерії.

Відповідно до ч.1 ст.204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Тобто, діє презумпція правомірності правочину - правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Слід зазначити, що під час розгляду справи відповідачем не надано жодного рішення суду, прийнятого в порядку ст.234 ЦК України щодо фіктивності правочину, тобто щодо вчинення правочину без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цим правочином; рішення суду про визнання правочину з контрагентом недійсним з підстав його суперечності інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, як-то передбачено приписами ч. 3 ст.228 ЦК України; рішення суду, яке б було прийнято в порядку ст.207 ГК України щодо визнання недійсними спірних операцій з підстав їх невідповідності вимогам закону, або вчинення їх з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства. Під час розгляду справи не встановлено обставин, які б відповідно до норм ЦК України свідчили про нікчемність правочинів, укладених між позивачем та його контрагентом.

Відповідачем під час розгляду справи в суді першої інстанції та в суді апеляційної інстанції не надано вироку або іншого рішення суду, прийнятого в рамках кримінального провадження, відносно посадових осіб позивача або контрагента позивача, яким би встановлювались обставини протиправної діяльності цих осіб та підприємств з метою отримання необґрунтованої податкової вигоди за спірними операціями або реєстрації/перереєстрації підприємства - контрагента позивача на підставних осіб.

Крім того, суд апеляційної інстанції зазначає, що орган державної податкової служби не наділений правом самостійно визначати сумнівність чи фіктивність правовідносин, їм надано право подавати до судів позови до підприємств, установ, організацій та громадян про визнання угод недійсними і стягнення в доход держави коштів, одержаних ними за такими угодами ( ст.10 Закону України «Про державну податкову службу України»). Відповідач не звертався до суду з позовом про визнання договорів недійсними.

Відповідачем не доведено, що господарські операції між позивачем та ТзОВ «Екотехінжиніринг» були фіктивними, не надано доказів щодо наявності у сторін умислу, направленого на незаконне заволодіння державним майном.

Виходячи з вищевикладеного, апеляційний суд приходить до висновку, що суд першої інстанції належним чином дослідив реальність господарських операцій, що є підставою для виникнення права на податковий кредит та бюджетне відшкодування, добросовісність дій платника податку, яка полягає у відповідності вчинених ним дій господарській меті, а також реальність усіх даних, наведених у документах, що надають право на податковий кредит та бюджетне відшкодування.

Виходячи із вимог ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ст.200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.195, п.п.1,2 ч.1 ст.197, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, суд,-

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Львові Міжрегіонального Головного управління Міндоходів залишити без задоволення, а постанову Львівського окружного адміністративного суду від 29 жовтня 2014 року у справі №813/5643/14 за позовом Публічного акціонерного товариства «Миколаївцемент» до Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Львові Міжрегіонального Головного управління Міндоходів про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складання у повному обсязі шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя Я.С. Попко

Судді Р.П. Сеник

І.О. Яворський

Повний текст ухвали виготовлено та підписано 11.11.2011 року.