Справа № 806/3007/15
Суддя: Жизневська А.В.
Дата ухвалення: 2015-11-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Черноліхов С.В.
Суддя-доповідач:Жизневська А.В.
УХВАЛА

іменем України

"11" листопада 2015 р. Справа № 806/3007/15

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Жизневської А.В.

суддів: Кузьменко Л.В.

Малахової Н.М.,

при секретарі Єрикаловій О.О. ,

за участю позивача,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Володарсько-Волинської районної державної адміністрації Житомирської області на постанову Житомирського окружного адміністративного суду від "08" вересня 2015 р. у справі за позовом ОСОБА_3 до Володарсько-Волинської районної державної адміністрації Житомирської області про визнання незаконним та скасування розпорядження, відшкодування моральної шкоди ,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Житомирського окружного адміністративного суду від 8 вересня 2015 року позов задоволено. Визнано протиправним і скасовано розпорядження голови Володарсько-Волинської районної державної адміністрації від 22 липня 2015 року № 4-с "Про застосування заходу дисциплінарного впливу". Стягнуто з Володарсько-Волинської районної державної адміністрації на користь ОСОБА_3 1000,00 грн. на відшкодування моральної шкоди. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Апелянт в апеляційній скарзі просить скасувати вказану постанову та прийняти нову про відмову у задоволені позову.

Перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає до задоволення з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що 22 липня 2015 року головою Володарсько-Волинської районної державної адміністрації винесено розпорядження № 4-с про оголошення начальнику Управління праці і соціального захисту населення Володарсько-Волинської районної державної адміністрації ОСОБА_3 догани за неналежне виконання службових обов'язків відповідно до статті 14 Закону України "Про державну службу", статей 147, 149, 151 Кодексу законів про працю України. Обгрунтуванням такого рішення є письмове пояснення ОСОБА_3 від 21 липня 2015 року.

В ході розгляду справи у суді першої інстанції встановлено, що догану ОСОБА_3 оголошено за те, що він, як начальник Управління праці і соціального захисту населення Володарсько-Волинської районної державної адміністрації, підписав відповідь на звернення громадянина ОСОБА_4, тоді як вона повинна була бути підписана першим заступником голови Володарсько-Волинської районної державної адміністрації ОСОБА_5, а також за розміщення в газеті "Прапор" звернення до жителів смт.Нова Борова стосовно порядку отримання субсидій.

Задовольняючи позовні вимоги, суд виходив з того, що відповідачем не надано доказів неналежного виконання ОСОБА_3 службових обов'язків, тому необґрунтовано та з неповним з'ясуванням всіх обставин притягнуто його до дисциплінарної відповідальності.

Колегія суддів погоджується з таким висновком.

Суд першої інстанції вірно визначив характер спірних правовідносин та зазначив, що вони регулюються Законом України "Про державну службу" від 16 грудня 1993 року № 3723-XII (далі - Закон № 3723-XII).

У відповідності до ч.1 ст.10 Закону № 3723-XII, основними обов'язками державних службовців є: додержання Конституції України та інших актів законодавства України; забезпечення ефективної роботи та виконання завдань державних органів відповідно до їх компетенції; недопущення порушень прав і свобод людини та громадянина; безпосереднє виконання покладених на них службових обов'язків, своєчасне і точне виконання рішень державних органів чи посадових осіб, розпоряджень і вказівок своїх керівників; збереження державної таємниці, інформації про громадян, що стала їм відома під час виконання обов'язків державної служби, а також іншої інформації, яка згідно з законодавством не підлягає розголошенню; постійне вдосконалення організації своєї роботи і підвищення професійної кваліфікації; сумлінне виконання своїх службових обов'язків, ініціатива і творчість в роботі.

За статтею 14 Закону № 3723-XII, дисциплінарні стягнення застосовуються до державного службовця за невиконання чи неналежне виконання службових обов'язків, перевищення своїх повноважень, порушення обмежень, пов'язаних з проходженням державної служби, а також за порушення правил професійної етики, інший вчинок, який порочить його як державного службовця або дискредитує державний орган, в якому він працює.

До службовців, крім дисциплінарних стягнень, передбачених чинним законодавством про працю України, можуть застосовуватися такі заходи дисциплінарного впливу: попередження про неповну службову відповідність; затримка до одного року у присвоєнні чергового рангу або у призначенні на вищу посаду.

Статтею 139 Кодексу законів про працю України передбачено, що працівники зобов'язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержувати трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір.

Відповідно до статті 147 Кодексу законів про працю України, за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: 1) догана; 2) звільнення.

Суд вірно зазначив, що законодавством, статутами і положеннями про дисципліну можуть бути передбачені для окремих категорій працівників й інші дисциплінарні стягнення.

Згідно ст.148 Кодексу законів про працю України, дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці.

Дисциплінарне стягнення не може бути накладене пізніше шести місяців з дня вчинення проступку.

Статтею 149 Кодексу законів про працю України передбачено, що до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення.

За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення.

При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника.

Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку.

З огляду на викладене, суд першої інстанції правильно зазначив, що догана є заходом дисциплінарного впливу морально-психологічного характеру, що містить негативну оцінку конкретних дій працівника і виконує оцінювальний, попереджувальний і мотиваційний вплив на нього. Підставою застосування догани є вчинення працівником протиправного винного діяння (дії чи бездіяльності), яке визнається дисциплінарним проступком.

Протиправність поведінки працівника може полягати у порушенні ним трудових обов'язків, передбачених Кодексом законів про працю України, правилами внутрішнього розпорядку, статутами, положеннями, посадовими інструкціями, трудовим договором (контрактом), колективним договором, а також у порушенні або невиконанні правомірних наказів та розпоряджень роботодавця. Під наявністю вини працівника у вчиненні діяння, розуміється ставлення особи до своїх протиправних дій і їх шкідливих наслідків. Тобто, перед тим як ухвалювати рішення про застосування до працівника догани, роботодавець має зібрати достатньо доказів, які свідчили б про факт вчинення працівником дисциплінарного проступку.

В наказі обов'язково має міститися посилання на відповідний документ, який порушив працівник. Такими документами можуть бути: правила внутрішнього розпорядку підприємства, трудовий договір (контракт), колективний договір, посадова інструкція, інструкція з охорони праці тощо.

Проте представником відповідача всупереч вказаним правовим нормам не наведено нормативно-правових актів, які б забороняли ОСОБА_3 підписувати відповіді на звернення громадян і розміщувати публікації в засобах масової інформації.

Навпаки, у пункті 4.1 Посадової інструкції начальника Управління праці і соціального захисту населення Володарсько-Волинської районної державної адміністрації до посадових обов'язків начальника Управління віднесено забезпечення інформаційно-роз'яснювальної роботи через засоби масової інформації та у пункті 6.7 зазначено, що начальник має право вживати заходів щодо своєчасного розгляду пропозицій, заяв і скарг громадян.

За приписами ч.2 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України суб'єкт владних повноважень зобов'язаний довести правомірність свого рішення, дії чи бездіяльності, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Однак Володарсько-Волинською РДА не надано таких доказів та не спростовано вище викладене.

Щодо вимог про відшкодування завданої моральної шкоди у розмірі 10000,00 грн., то суд першої інстанції правильно зазначив, що обов'язковому з'ясуванню при вирішенні такого спору підлягають три складові частини, за наявності яких і настає відповідальність, а саме: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювана, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювана та вини останнього в її заподіянні.

Відповідно до положень статей 32, 56 Конституції України, фізичні та юридичні особи мають право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди, заподіяної внаслідок порушення їх прав і свобод та законних інтересів.

Згідно з статтею 237-1 Кодексу законів про працю України, відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством.

За статтею 23 Цивільного кодексу України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає:

1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я;

2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів;

3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна;

4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до частини 1 статті 1167 Цивільного кодексу України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

При розгляді справи з'ясовано, що позивач в обґрунтування своїх вимог в частині стягнення моральної шкоди посилається на те, що оголошення догани є принизливим для нього, викликало у нього душевні страждання, він втратив сон, спокій, це призвело до серцевого нападу. Факт госпіталізації ОСОБА_3 підтверджено листком непрацездатності, випискою із медичної карти стаціонарного хворого і медичним направленням на обстеження, які містяться у матеріалах справи.

Оскільки судом встановлено неправомірність дій щодо оголошення догани ОСОБА_3, то суд дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для відшкодування йому моральної шкоди у розмірі 1000, 00 грн.

Відтак, суд першої інстанції належним чином дослідив представлені докази, встановив обставини, надав їм відповідну правову оцінку та дійшов вірного висновку про наявність підстав для задоволення позову, оскільки розпорядження голови Володарсько-Волинської районної державної адміністрації від 22 липня 2015 року № 4-с "Про застосування заходу дисциплінарного впливу" є протиправним і підлягає скасуванню. Суд правильно врахував характер завданої ОСОБА_3 моральної шкоди та відповідно оцінив відшкодування у розмірі 1000, 00 грн.

Постанову судом прийнято з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстави для її скасування відсутні. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Володарсько-Волинської районної державної адміністрації Житомирської області залишити без задоволення, а постанову Житомирського окружного адміністративного суду від "08" вересня 2015 р. без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання її в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя А.В. Жизневська

судді: Л.В. Кузьменко

Н.М. Малахова

Повний текст cудового рішення виготовлено "11" листопада 2015 р.

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу/ ОСОБА_3 АДРЕСА_1

3- відповідачу/ Володарсько-Волинська районна державна адміністрація Житомирської області вул.Карла Маркса,6,смт.Володарськ-Волинський,Володарсько - Волинський район, Житомирська облас,12101

- ,