Справа № 150/472/14-а
Суддя: Загороднюк А.Г.
Дата ухвалення: 2015-11-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 150/472/14-а

Головуючий у 1-й інстанції: Суперсон С.П.

Суддя-доповідач: Загороднюк А.Г.

04 листопада 2015 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Загороднюка А.Г.

суддів: Драчук Т. О. Полотнянка Ю.П. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Чернівецького районного суду Вінницької області від 19 вересня 2014 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до управління праці та соціального захисту населення в Чернівецькому районі Вінницької області про стягнення соціальних виплат на оздоровлення та моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В :

постановою Чернівецького районного суду Вінницької області від 19 вересня 2014 року позов задоволено частково.

Не погоджуючись із судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду І інстанції та прийняти нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

16 грудня 2014 року Вінницький апеляційний адміністративний суд апеляційну скаргу позивача задовольнив частково, постанову Чернівецького районного суду Вінницької області від 19 вересня 2014 року скасував та прийняв нову постанову, якою відмовив у задоволенні адміністративного позову.

Не погоджуючись з постановою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 16 грудня 2014 року позивач оскаржив його в касаційному порядку.

01 жовтня 2015 року Вищий адміністративний суд України вирішив постанову Вінницького апеляційного адміністративного суду від 16 грудня 2014 року скасувати, а справу направити на новий розгляд до Вінницького апеляційного адміністративного суду.

Сторони повноважних представників в судове засідання не направили, хоча повідомлялися про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, що підтверджується матеріалами справи.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 197 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодної з осіб, які беруть участь у справі, у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити частково, постанову суду першої інстанції - скасувати, а у задоволенні позову відмовити повністю, виходячи з наступного.

Як встановлено з матеріалів справи, позивач є учасником ліквідації аварії на ЧАЕС І-ої категорії та інвалідом ІІІ групи через захворювання, пов'язане з роботами по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС (т.1, а.с.9).

15 травня 2014 року позивач звернувся до суду з позовом в якому просив зобов'язати УПСЗН в Чернівецькому районі Вінницької області сплатити йому кошти (обов'язкові виплати на оздоровлення) за період з 1995 року по 2013 рік у розмірі 107184,00 грн.; зобов'язати УПСЗН в Чернівецькому районі Вінницької області сплатити йому кошти за моральну шкоду в розмірі 10000000 (десять мільйонів гривень); зобов'язати УПСЗН в Чернівецькому районі Вінницької області негайно забезпечити його санаторно-курортною путівкою в санаторій "Бердянськ" м.Бердянська Запорізької області з 01 - 10 червня 2014 року терміном на 45 діб відповідно наданих медичних довідок форми 070/о.

Ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 04 листопада 2015 року закрито провадження у справі, в частині позовних вимог щодо стягнення допомоги на оздоровлення за 1995-2006 роки.

Також, Вінницький апеляційний адміністративний суд ухвалою від 04 листопада 2015 року адміністративний позов, в частині позовних вимог з 2007 року по 15 листопада 2013 року, залишено без розгляду.

Що стосується позовної вимоги стосовно виплати щорічної допомоги на оздоровлення, то як слідує з матеріалів справи, вказана допомога виплачена позивачу у розмірі, передбаченому постановою Кабінету Міністрів України № 562 від 12 липня 2005 року.

За таких обставин позовна вимога в цій частині задоволенню не підлягає.

Щодо позовної вимоги про зобов'язання відповідача забезпечити позивача санаторно-курортною путівкою колегія суддів, вважає за необхідне, звернути увагу на таке.

Постановою Кабінету Міністрів України від 27 березня 2013 року № 261 затверджено Порядок організації оздоровлення громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи (далі - Порядок).

Вказаний Порядок прийнято на виконання вимог Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Пунктом 1 Порядку визначено, що цей Порядок визначає механізм організації оздоровлення громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, в частині безоплатного або пільгового забезпечення постраждалих осіб та потерпілих дітей санаторно-курортними путівками чи путівками на відпочинок, виплати за їх бажанням грошової компенсації.

Пунктом 5 Порядку (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, що строк перебування у санаторно-курортному закладі за санаторно-курортною путівкою становить для постраждалих осіб - 18 днів, для інвалідів з числа постраждалих осіб із захворюваннями нервової системи (з наслідками травм і захворюваннями хребта та спинного мозку) - до 45 днів.

Відповідно до пункту 9 Порядку місцеві органи за наявності документів, передбачених пунктом 7 цього Порядку, здійснюють реєстрацію заяв та облік постраждалих осіб і потерпілих дітей окремо для забезпечення санаторно-курортними путівками залежно від профілю захворювання, за яким особи направляються на санаторно-курортне лікування, та путівками на відпочинок у порядку черговості подання заяв.

Інформація про кількість постраждалих осіб та потерпілих дітей, яких місцевими органами взято на облік для забезпечення путівками у наступному році, подається до 15 листопада поточного року Міністерством соціальної політики Автономної Республіки Крим, структурними підрозділами з питань соціального захисту населення обласних, Київської та Севастопольської міських держадміністрацій (далі - регіональні органи) Мінсоцполітики.

Санаторно-курортне лікування або відпочинок постраждалих осіб та потерпілих дітей провадяться у санаторно-курортних закладах відповідного профілю лікування чи закладах відпочинку, що мають ліцензію на провадження господарської діяльності з медичної практики (п.п. 10-12 Порядку).

Правилами пункту 12 Порядку встановлено, що забезпечення постраждалих осіб та потерпілих дітей путівками здійснюється з дотриманням вимог пункту 3 цього Порядку в межах виділених коштів пропорційно кількості постраждалих осіб та потерпілих дітей, які перебувають на обліку для забезпечення путівками, відповідно до договорів, укладених із санаторно-курортними закладами або закладами відпочинку, що мають ліцензію на провадження господарської діяльності з медичної практики.

Відповідно до п. 18 Порядку місцевий орган у порядку черговості подання заяв видає не пізніше ніж за 10 календарних днів до початку заїзду постраждалій особі чи одному з батьків потерпілої дитини або особі, яка їх замінює, путівку до обраного закладу з урахуванням зазначеного в заяві профілю лікування. Видача пільгових путівок здійснюється за умови подання постраждалими особами копії та пред'явлення оригіналу документа, який підтверджує внесення доплати у відповідному розмірі.

Згідно п. 21 Порядку за постраждалими особами та потерпілими дітьми, які перебували на обліку і не отримали путівку в поточному році, зберігається обліковий номер у черзі на наступний рік за умови подання заяви до 15 жовтня поточного року.

Обліковий номер у черзі для забезпечення санаторно-курортною путівкою на наступний рік зберігається за умови поновлення медичних показань до санаторно-курортного лікування.

Взяття на облік постраждалих осіб та потерпілих дітей, які отримали у поточному році путівки або подають заяви вперше, здійснюється у загальному порядку за умови збереження облікового номера у черзі постраждалими особами та потерпілими дітьми, які перебували на обліку і не отримали путівок у поточному році.

З наданих суду доказів встановлено, що позивач неодноразово звертався до відповідача з відповідними документами для постановки його на облік, як особу, що потребує забезпечення санаторно-курортним лікуванням.

Проте доказів, які б вказували на те, що позивача на такий облік не поставлено, не надано. Крім того, з матеріалів справи слідує, що позивачу пропонувались путівки для оздоровлення.

Також позивачем не надано доказів, що його було знято з черги на отримання санітарно-курортної путівки або йому було протиправно відмовлено в цьому. Позивачем не оскаржуються жодне рішення, дія або бездіяльність відповідача, які б перешкоджали позивачу у встановленому законодавством порядку отримати путівку на санаторно-курортне лікування. Бажання позивача негайно отримати таку путівку у рекомендоване йому місце лікування і у визначений ним час суперечить вищенаведеним нормам Порядку.

Відповідно до п. 23 Порядку у разі коли постраждала особа чи потерпіла дитина протягом двох останніх років перебувала на обліку для забезпечення санаторно-курортною путівкою, але не отримувала її (крім випадку відмови від путівки), така особа або дитина має право на отримання грошової компенсації за самостійне санаторно-курортне лікування в установленому законодавством розмірі.

Таким чином, у разі не забезпечення позивача путівкою є підставою для звернення на отриманням грошової компенсації за самостійне санаторно-курортне лікування.

Наявними у справі доказами не підтверджено протиправних дій або бездіяльності відповідача щодо реалізації права позивача на санаторно-курортне лікування.

За таких обставин, колегія суддів прийшла до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог щодо зобов'язання відповідача забезпечити позивача санаторно-курортною путівкою у санаторій "Бердянськ", і як наслідок, про скасування постанови суду І інстанції в цій частині.

Що стосується вимог про стягнення моральної шкоди в розмірі 10000000 (десять мільйонів гривень) колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до статті 1167 ЦК України, моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

Постановою Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» із змінами і доповненнями, внесеними постановою Пленуму Верховного Суду України від 25 травня 2001 року №5 зазначено, що моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Позивачем не зазначено, в чому полягає нанесена йому моральна шкода і відповідних доказів на її підтвердження не надано.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення порушено норми матеріального права, а також враховано не всі встановлені у справі обставини, що призвело до неправильного вирішення справи, а тому оскаржувана постанова підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення про відмову в задоволенні позову.

Згідно зі статтею 202 КАС України підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 212, 254 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Постанову Чернівецького районного суду Вінницької області від 19 вересня 2014 року скасувати.

Прийняти нову постанову, якою у задоволенні адміністративного позову відмовити.

Постанова суду набирає законної сили в порядку та в строки, передбачені ст. ст. 212, 254 КАС України.

Головуючий Загороднюк А.Г.

Судді Драчук Т. О.

Полотнянко Ю.П.