Справа № 569/13250/14-а
Суддя: Стрелець Т.Г.
Дата ухвалення: 2015-11-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

04 листопада 2015 року м.Київ К/800/46508/15

Суддя-доповідач Вищого адміністративного суду України Стрелець Т.Г., розглянувши можливість відкриття касаційного провадження за скаргою ОСОБА_2

на ухвалу Рівненського міського суду Рівненської області від 26 червня 2015 року

та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 29 вересня 2015 року

у справі №569/13250/14-а

за позовом ОСОБА_2

до Центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат Департаменту

соціального захисту населення Рівненської обласної державної адміністрації

про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Центру по нарахуванню та здійснення соціальних виплат Департаменту соціального захисту населення Рівненської обласної державної адміністрації про визнання дій щодо нарахування та виплату йому щорічної до 5 травня разової грошової допомоги, як учаснику війни в розмірі, меншому ніж три мінімальних пенсій за віком відповідно до статті 14 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» - протиправними.

Постановою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 18 листопада 2014 року позов ОСОБА_2 задоволено. Визнано протиправною бездіяльність Центру по нарахуванню та здійснення соціальних виплат Департаменту соціального захисту населення Рівненської обласної державної адміністрації щодо недорахування та невиплати ОСОБА_2 щорічної грошової допомоги до 5 травня в 2011 році у розмірі, визначеному Законом України «Про статус ветеранів війни та гарантії соціального захисту» та зобов'язано Центр по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат Департаменту соціального захисту населення Рівненської обласної державної адміністрації нарахувати і виплатити ОСОБА_2 щорічну грошову допомогу до 5 травня в 2011 році у розмірі, визначеному Законом України «Про статус ветеранів війни та гарантії соціального захисту», з урахуванням раніше виплачених сум.

11 червня 2015 року ОСОБА_2 звернувся до Рівненського міського суду Рівненської області із заявою про зміну способу і порядку виконання судового рішення шляхом стягнення з Центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат Департаменту соціального захисту населення Рівненської обласної державної адміністрації на його користь 2702,00 грн. щорічної грошової допомоги до 5 травня.

Ухвалою Рівненського міського суду від 26 червня 2015 року, залишеною без змін ухвалою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 29 вересня 2015 року, відмовлено в задоволенні заяви позивача про зміну способу та порядку виконання судового рішення.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій, посилаючись на неправильне застосування судами норм процесуального права, та постановити нову ухвалу, якою змінити спосіб і порядок виконання судового рішення шляхом стягнення з Центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат Департаменту соціального захисту населення Рівненської обласної державної адміністрації на його користь 2702,00 грн. щорічної грошової допомоги до 5 травня.

У відкритті провадження за вищезазначеною касаційною скаргою необхідно відмовити з наступних підстав.

Статтею 263 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що за наявності обставин, що ускладнюють виконання судового рішення (відсутність коштів на рахунку, відсутність присудженого майна в натурі, стихійне лихо тощо), державний виконавець може звернутися до адміністративного суду першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий лист, що видав виконавчий лист, із поданням, а особа, яка бере участь у справі, та сторона виконавчого провадження - із заявою про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення.

Під зміною способу і порядку виконання рішення слід розуміти прийняття судом нових заходів для реалізації рішення у разі неможливості його виконання у встановленими раніше порядку і способом. Змінюючи спосіб і порядок виконання судового рішення, суд не може змінювати останнє по суті.

Відмовляючи в задоволенні заяви про зміну способу і порядку виконання судового рішення, суди попередніх інстанцій виходили з того, що заява стягувача про зміну способу і порядку виконання судового рішення фактично змінює зміст резолютивної частини судового рішення, яке набрало законної сили.

Такий висновок судів першої та апеляційної інстанцій узгоджується із правовою позицією Верховного Суду України, яка міститься в постанові від 11 листопада 2014 року по справі №21-394а14. У названій постанові Верховний Суд України вказав на те, що зміна на підставі статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України способу і порядку виконання судового рішення не передбачає зміни обраного судом відповідно до статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України при ухваленні рішення способу відновлення порушеного права. Отже, зміна способу і порядку виконання рішення суду про зобов'язання органу здійснити виплату із зобов'язання на стягнення такої виплати є незаконною.

За приписами частини першої статті 244-2 Кодексу адміністративного судочинства України, висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 237 цього Кодексу, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Відповідно до пункту 5 частини 5 статті 214 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

За змістом цієї норми касаційна скарга повинна містити посилання на помилкове та/або неправильне застосування норм матеріального права при вирішенні справи та/або порушення судами норм процесуального права (у разі оскарження судового рішення по суті - пояснення, яким чином такі порушення вплинули на правильність вирішення справи).

Виходячи зі змісту касаційної скарги та оскаржуваних судових рішень, дана касаційна скарга є необґрунтованою, оскільки відсутня належна мотивація неправильного застосування судами норм матеріального права.

Викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи, оскільки заявник не наводить підстав, які б дозволили вважати, що суди неправильно застосували норми матеріального та процесуального права.

Відповідно до частини 6 статті 214 Кодексу адміністративного судочинства України, копія ухвали про повернення касаційної скарги або про відмову у відкритті касаційного провадження разом з доданими до скарги матеріалами направляються особі, яка подавала касаційну скаргу, а касаційна скарга залишається у суді касаційної інстанції.

За таких обставин та відповідно до приписів процесуального закону у відкритті касаційного провадження за даною касаційною скаргою - слід відмовити, а додані до скарги матеріали повернути скаржнику.

Керуючись статтями 13, 211, 214 Кодексу адміністративного судочинства України, -

у х в а л и в:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Рівненського міського суду Рівненської області від 26 червня 2015 року та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 29 вересня 2015 року у справі №569/13250/14-а.

Додані до касаційної скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Т.Г. Стрелець