Справа № 302/282/15-а (2а/302/31/15)
Суддя: Смокович М.І.
Дата ухвалення: 2015-11-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 листопада 2015 року м. Київ К/800/27162/15

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:
головуючого Смоковича М.І.,
суддів: Сороки М.О., Чумаченко Т.А.,
розглянувши в порядку письмового провадження в касаційній інстанції адміністративну справу
за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Міжгірському районі Закарпатської області про визнання бездіяльності неправомірною та зобов`язання вчинити певні дії, провадження у якій відкрито
за касаційною скаргою Управління Пенсійного фонду України в Міжгірському районі Закарпатської області на постанову Міжгірського районного суду Закарпатської області від 23 березня 2015 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 26 травня 2015 року,

у с т а н о в и л а :

У березні 2015 року ОСОБА_1 (далі також позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Управління Пенсійного фонду України в Міжгірському районі Закарпатської області (далі також Управління або УПФ України в Міжгірському районі) про визнання бездіяльності неправомірною та зобов`язання вчинити певні дії.
Позовні вимоги обґрунтовував тим, що 12 лютого 2014 року він досягнув 55 річного віку і звернувся до відповідача із заявою про призначення йому пенсії зі зниженням пенсійного віку, відповідно до абзацу 7 пункту 2 частини 1 статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали в наслідок Чорнобильської катастрофи», як учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1988 році.
Листом УПФ України в Міжгірському районі від 20 листопада 2014 року позивачу відмовлено в призначенні пенсії з мотивів, що подані ним документи не дають підстав для призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку. Підставою для такої відмови послужили розбіжності в написанні прізвища, по-батькові позивача у довідці виданій Київським АТП -13027 за від 19 листопада 1992 року № 369, в якій вказано прізвище та по-батькові позивача " ОСОБА_2 ( ОСОБА_3 )", тоді як правильним є " ОСОБА_1 ".
Рішенням Міжгірського районного суду від 16 червня 2014 року в цивільній справі № 302/716/14 ц встановлено, що довідка з Київського АТП- 13027 про оплату праці ОСОБА_1 в якій зазначено по-батькові позивача " ОСОБА_3 " стосується саме особи позивача.
Після набрання цим рішенням суду законної сили він повторно подав УПФ України в Міжгірському районі документи для призначення йому пенсії.
Однак відповідач повторно відмовив позивачу в призначенні пенсії через розбіжності написання прізвища позивача у довідці та інших документах.
Позивач вважає відмову відповідача у призначенні йому пільгової пенсії неправомірною, в зв`язку з чим просив суд: визнати протиправною відмову відповідача у призначенні йому пенсії за віком із зниженням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» згідно протоколу від 18 листопада 2014 року № 40 та зобов`язати відповідача призначити і виплатити йому пенсію за віком із зниженням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з моменту виникнення права на призначення такої пенсії 12 лютого 2014 року.
Постановою Міжгірського районного суду Закарпатської області від 23 березня 2015 року, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 26 травня 2015 року, позов задоволено.
Визнано протиправною відмову управління Пенсійного Фонду України в Міжгірському районі Закарпатської області, викладену в протоколі від 18 листопада 2014 року № 40, про призначення пенсії за віком постраждалому від Чорнобильської катастрофи.
Зобов`язано управління Пенсійного фонду України в Міжгірському районі Закарпатської області призначити пенсію ОСОБА_1 за віком із зменшенням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали від Чорнобильської катастрофи» з моменту виникнення права на підвищення пенсії з 12 лютого 2014 року.
У касаційній скарзі управління Пенсійного фонду України в Міжгірському районі Закарпатської області посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального і процесуального права, просить скасувати їх рішення та постановити нове, яким у задоволенні позову відмовити.
Касаційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.
Згідно з частиною 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Судами першої та апеляційної інстанцій при розгляді даної справи було повно і всебічно встановлено фактичні обставини справи, надано їм належну правову оцінку та у відповідності із вимогами матеріального і процесуального права вирішено цей спір.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції, а з ним погодився і суд апеляційної інстанції,виходив з того, що позивач, як особа, яка працювала у період з 18 листопада 1988 року по 18 грудня 1988 року у зоні відчуження виконував обов`язки по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і для призначення пенсії із зниженням пенсійного віку, як учаснику ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, були наявні всі необхідні для цього документи, має право на призначення пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».
Колегія суддів Вищого адміністративного суду України зазначені висновки судів вважає вірними та такими, що зроблені на підставі правильно застосованих норм матеріального права.
Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їхнього життя і здоров`я, створення єдиного порядку визначення категорій зон радіоактивного забруднення територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення визначені та закріплені в Законі України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».
Згідно зі статтею 9 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» особами, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, є: 1) учасники ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС громадяни, які брали безпосередню участь у ліквідації аварії та її наслідків; 2) потерпілі від Чорнобильської катастрофи громадяни, включаючи дітей, які зазнали впливу радіоактивного опромінення внаслідок Чорнобильської катастрофи.
Учасниками ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС вважаються громадяни, які безпосередньо брали участь у будь-яких роботах, пов`язаних з усуненням самої аварії, її наслідків у зоні відчуження у 1986-1987 роках незалежно від кількості робочих днів, а у 1988-1990 роках не менше 30 календарних днів, у тому числі проведенні евакуації людей і майна з цієї зони, а також тимчасово направлені або відряджені у зазначені строки для виконання робіт у зоні відчуження, включаючи військовослужбовців, працівники державних, громадських, інших підприємств, установ і організацій незалежно від їх відомчої підпорядкованості, а також ті, хто працював не менше 14 календарних днів у 1986 році на діючих пунктах санітарної обробки населення і дезактивації техніки або їх будівництві (ст. 10 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»).
Згідно з положеннями статті 65 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» посвідчення «Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС» та «Потерпілий від Чорнобильської катастрофи» є документами, що підтверджують статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надають право користування пільгами, встановленими цим Законом.
Частиною 1 статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» встановлено, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» особам, які працювали у зоні відчуження з моменту аварії до 1 липня 1986 року незалежно від кількості робочих днів, а з 1 липня 1986 року по 31 грудня 1986 року не менше 5 календарних днів із зменшенням додатково на 10 років; які працювали у 1987 році у зоні відчуження не менше 14 календарних днів із зменшенням додатково на 8 років; які працювали з 1 липня 1986 року по 31 грудня 1986 року у зоні відчуження від 1 до 5 календарних днів, у 1987 році від 10 до 14 календарних днів, у 1988 році не менше 30 календарних днів, на діючих пунктах санітарної обробки населення і дезактивації техніки або їх будівництві не менше 14 календарних днів у 1986 році з зменшенням додатково на 5 років.
Відповідно до частин 3, 4 статті 15 Закону № 796-ХП підставою для визначення статусу потерпілих від Чорнобильської катастрофи, які проживають або працюють на забруднених територіях, є довідка про період проживання, роботи на цих територіях. Видача довідок про період роботи (служби) по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, а також на територіях радіоактивного забруднення, про заробітну плату за цей період здійснюється підприємствами, установами та організаціями (військкоматами), а про період проживання на територіях радіоактивного забруднення, евакуацію, відселення, самостійне переселення органами місцевого самоврядування.
Пунктом 7 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України № 22-1 від 25 листопада 2005 року передбачено, що до заяви про призначення пенсії за віком додаються, зокрема, посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та довідка про період (періоди) участі в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС за формою, затвердженою постановою Державного Комітету СРСР по праці та соціальних питаннях від 09.03.88 № 122, або довідка військової частини, в складі якої особа брала участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, або довідка архівної установи, або інші первинні документи, в яких зазначено період роботи, населений пункт чи об`єкт, де особою проводились роботи по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС; посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи та довідка про період (періоди) проживання (роботи) на цих територіях, видана органами місцевого самоврядування (при призначенні пенсії із застосуванням норм статті 55 Закону № 796-ХП.
Судами попередніх інстанцій встановлено, що ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1988 році 3 категорії, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_1 від 29 грудня 1992 року, виданим Закарпатською обласною адміністрацією.
ОСОБА_1 звернувся до управління Пенсійного Фонду України в Міжгірському районі Закарпатської області із заявою про призначення йому пенсії зі зниженням пенсійного віку на 5 років.
Управління Пенсійного Фонду України в Міжгірському районі Закарпатської області листом від 20 лютого 2014 року № 5035/07 повідомило позивача про відмову йому в призначенні пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку на 5 років як особі котра працювала у зоні відчуження на ЧАЕС у 1988 році не менше як 30 днів, оскільки в довідці від 19 листопада 1992 року № 369, виданої Київським АТП 13037 вказано прізвище позивача « ОСОБА_4 », а рішенням Міжгірського районного суду від 16 червня 2014 року в цивільній справі № 302/716/14-ц встановлено, що довідка від 19 листопада 1992 року № 369 видана на ім`я ОСОБА_1 стосується однієї і тієї ж особи ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Рішення Міжгірського районного суду від 24 грудня 2014 року по справі за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме, що довідка від 19 листопада 1992 року № 369 видана Київським АТП-13027 про оплату праці за роботу водієм в м.Чорнобиль у період з 18 листопада 1988 року по 18 грудня 1988 року за відрядженням з АТП 12138 Міжгірського району Закарпатської області на ім`я « ОСОБА_2 ( ОСОБА_3 )» складена російською мовою стосується однієї і тієї ж особи ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , скасоване ухвалою апеляційного суду Закарпатської області від 10 лютого 2015 року, яка набрала законної сили.
Вказане рішення скасоване ухвалою апеляційного суду Закарпатської області від 10 лютого 2015 року з тих підстав, що оскільки УПФ України оспорює той факт, що ОСОБА_1 працював у м. Чорнобиль та факт належності заявнику спірної довідки № 369 від 19 листопада 1992 року, виданої Київським АТП-13027, то в даному випадку наявний спір про право, який повинен розглядатися в порядку позовного провадження.
Разом з тим, судами попередніх інстанцій встановлено, на підставі довідки Київського АТП-13027 від 19 листопада 1992 року № 369 про оплату праці за роботу водієм у м. Чорнобиль позивачу Закарпатською облдержадміністрацією 29 грудня 1992 року видано посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 3 категорії серії НОМЕР_1 . На підставі цього посвідчення ОСОБА_1 вважається учасником ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС і має право на пільги встановлені Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», користується такими, перебуває на обліку в Департаменті соціального захисту населення, як постраждалий внаслідок аварії на ЧАЕС.
Згідно п. 2 постанови Кабінету Міністрів України від 20 січня 1997 року № 41 «Про затвердження Порядку видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», посвідчення є документом, що підтверджує статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надає право користуватися пільгами й компенсаціями, встановленими Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», іншими актами законодавства, у тому числі призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку, встановленого для одержання державних пенсій.
Відповідно до статті 14 Закону № 796-ХП, для встановлення пільг і компенсацій визначаються такі категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, учасники ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які працювали:
- у зоні відчуження з 1 липня 1986 року по 31 грудня 1986 року - від 1 до 5 календарних днів;
- у зоні відчуження в 1987 році - від 1 до 14 календарних днів;
- у зоні відчуження в 1988-1990 роках - не менше 30 календарних днів;
- на діючих пунктах санітарної обробки населення і дезактивації техніки або їх будівництві - не менше 14 календарних днів у 1986 році,
а також потерпілі від Чорнобильської катастрофи (не віднесені до категорії 2), які:
- постійно проживали на територіях зон безумовного (обов`язкового) та гарантованого добровільного відселення на день аварії або які за станом на 1 січня 1993 року прожили у зоні безумовного (обов`язкового) відселення не менше двох років, а на території зони гарантованого добровільного відселення - не менше трьох років та відселені або самостійно переселилися з цих територій;
- постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються у зонах безумовного (обов`язкового) та гарантованого добровільного відселення за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у зоні безумовного (обов`язкового) відселення не менше двох років, а у зоні гарантованого добровільного відселення - не менше трьох років, - категорія 3; ;
- особи, які постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються на території зони посиленого радіоекологічного контролю, за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у цій зоні не менше чотирьох років, - категорія 4.
Наявність у позивача вищезазначених посвідчень, є достатнім підтвердженням того, що ОСОБА_1 з 18 листопада 1988 року по 18 грудня 1988 рік брав участь в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС в зоні відчуження, куди був відряджений зі свого постійного місця роботи з АТП 12138 Міжгірського району Закарпатської області, за що отримав заробітну плату, а тому колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що відмова відповідача, яка ґрунтується на відсутності документів, які дають право для призначення пенсії позивачу із зниженням пенсійного віку, є неправомірною.
Враховуючи те, що для призначення пенсії позивачу із зниженням пенсійного віку, як учаснику ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, були наявні всі необхідні для цього документи, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованих висновків про неправомірність рішення відповідача та наявність правових підстав для задоволення позову.
Відповідно до частини першої статті 224 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.
З огляду на викладене, висновки суду апеляційної інстанції є правильним, обґрунтованим, відповідає нормам матеріального та процесуального права, підстави для скасування чи зміни оскаржуваного судового рішення відсутні.
Керуючись статтями 222-224, 230, 231, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Міжгірському районі Закарпатської області залишити без задоволення.
Постанову Міжгірського районного суду Закарпатської області від 23 березня 2015 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 26 травня 2015 року у цій справі залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили через п`ять днів після направлення її копії сторонам у справі та оскарженню не підлягає.

Головуючий М.І. Смокович

Судді М.О. Сорока

Т.А. Чумаченко