Справа № П/811/1408/15
Суддя: Бишевська Н.А.
Дата ухвалення: 2015-10-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

15 жовтня 2015 рокусправа № П/811/1408/15
Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Бишевської Н.А.

суддів: Добродняк І.Ю Семененка Я.В.

за участю секретаря судового засідання: Портненко М.В.,

без представників сторін

розглянувши у відкритому судовому засіданні

апеляційну скаргу ОСОБА_2

на постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 01 вересня 2015 р. у справі № П/811/1408/15

за позовом ОСОБА_2

до Управління міністерства внутрішніх справ України в Кіровоградській області

про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку, -

ВСТАНОВИВ:

15.05.2015 ОСОБА_2 звернувся з адміністративним позовом до Управління міністерства внутрішніх справ України в Кіровоградській області, в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати наказ т. в. о. начальника УМВС України в Кіровоградській області № 354 від 06.04.2015 "Про порушення транспортної дисципліни

ОСОБА_2 та покарання винних";

- визнати протиправним та скасувати наказ т. в. о. начальника УМВС України в Кіровоградській області № 125 о/с від 07.04.2015 "По особовому складу";

- поновити на посаді слідчого відділу Кіровоградського міського відділу УМВС України в Кіровоградській області;

- стягнути середній заробіток в сумі 3 458 грн. щомісячно за весь час вимушеного прогулу.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що підстави для звільнення скоєння вчинку, що дискредитує звання працівника міліції є надуманими і не відповідає дійсності. Окрім того, позивач вважає, що звільнення є крайнім заходом дисциплінарного впливу, а тому застосоване відносно нього безпідставно.

Постановою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 1 вересня 2015р. у справі № П/811/1408/15 у задоволенні вищевказаного адміністративного позову відмовлено.

Постанову суду мотивовано доведеністю матеріалами справи підстав, які стали обґрунтуванням для винесення наказу про звільнення позивача, що свідчить про те, що, незважаючи на наявність обов'язку сприяння в недопущенні порушень закону та запобігання такому порушенню, позивач, як працівник міліції, не тільки не здійснив такого сприяння, а й свідомо порушив закон.

Не погодившись з постановою суду, ОСОБА_2 подано апеляційну скаргу, згідно якої скаржник, просить скасувати постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 1 вересня 2015 р. у справі № П/811/1408/15, як таку що винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права, та прийняти нову постанову про задоволення позову. Доводи апеляційної скарги повністю повторюють правове обґрунтування заявлених позовних вимог. Скаржник зазначає, що суд першої інстанції протиправно відмовив у задоволенні заяви про відкладення розгляду справи, чим порушив права позивача на судовий захист. Стосовно фактичних обставин справи скаржник вказує на те, що судом першої інстанції не надано належної оцінки тій обставини, що позивач пройшов медичну комісію, якою встановлено відсутність факту алкогольного сп'яніння у позивача, а застосування до позивача найсуворішого з видів дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення не відповідає характеру та тяжкості вчиненого дисциплінарного проступку та особі правопорушника.

Сторони по справі про час і місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином, що підтверджується повідомленнями про вручення поштового відправлення.

До судового засідання не з'явились представники сторін. Від відповідача в справу надійшло клопотання про розгляд справи без участі представника. Щодо явки позивача, в справу повернувся конверт ( за закінченням терміну зберігання) з судовою повісткою для позивача, направлений за адресою фактичного проживання скаржника, зазначеною в апеляційній скарзі. Виходячи з розуміння ст. 35 п.11 КАС України, при викладених обставинах, вважається, що повістка вручена скаржнику.

З урахуванням наявних в справі матеріалів, нез'явлення в судове засідання представників сторін , не перешкоджає розгляду скарги.

Відповідно до матеріалів справи підтверджується наступне:

Обставини звільнення лейтенанта міліції ОСОБА_2 з посади старшого слідчого відділу Кіровоградського Міського відділу УМВС України в області, яке мало місце через притягнення позивача до адміністративної відповідальності за керування транспортним засобом в стані алкогольного сп'яніння, тобто за вчинення проступку, який дискредитує звання працівника міліції, детально викладені в постанові суду першої інстанції і підтверджуються матеріалами справи.

За приписами ч.1 ст.195 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції може вийти за межі доводів апеляційної скарги в разі встановлення під час апеляційного провадження порушень, допущених судом першої інстанції, які призвели до неправильного вирішення справи.

Доводи скаржника зводяться до заперечень наявності самих підстав для винесення спірних наказів № 354 від 06.04.2015 "Про порушення транспортної дисципліни ОСОБА_2 та покарання винних" (а. с.27, 28) та № 125 о/с від 07.04.2015 про звільнення ОСОБА_3 з займаної посади за п.64 "є" Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України (за порушення дисципліни) (а. с.29), а також скаржник зазначає про неправомірне обрання відповідачем саме такого виду дисциплінарного стягнення як звільнення з огляду на наявність інших, менш суворих, видів, наполягаючи на тому, що сам факт вчинення адміністративного правопорушення не може слугувати підставою звільнення особи з роботи чи служби.

Так, скаржник зазначає, що у вечірній час 02.04.2015 приблизно о 23 годині, знаходячись поза службою, ОСОБА_2 «…разом зі своїми друзями відвідав кафе, що розмішується в двох кварталах від місця його проживання, де вжив пиво» (а. с.215). В 00 год. 03.04.2015 він виїхав з кафе і під'їхав до місця свого проживання. Позаду його автомашини зупинився автомобіль ДАІ УМВС України в Кіровоградській області. Працівники ДАІ спочатку пред'явили претензії з приводу того, що позивач заїхав «під знак», але коли з'ясували, що позивач проживає за цією адресою, працівники ДАІ заявили, що він знаходиться в стані алкогольного сп'яніння і висловили вимогу щоб позивач пройшов тестування за допомогою спеціального технічного засобу. ОСОБА_2 відмовився від проходження перевірки на предмет алкогольного сп'яніння, в зв'язку з чим стосовно нього був складений протокол за ч.1 ст.130 КУпАП. Після завершення всіх процедур, враховуючи небажання працівників ДАІ направити ОСОБА_2 на медичне обстеження в наркологічний диспансер, останній самостійно пройшов медичний огляд і здав кров на наявність алкоголю 02.04.2015 о 03.15 годині, про що отримав відповідний висновок № 55, в якому зафіксовано, що ознак алкогольного сп'яніння не виявлено (а. с.31).

В зв'язку цим, наполягаючи на відсутності своєї вини у порушенні ч.1 ст.130 КУпАП, ОСОБА_2, зазначає і про відповідну відсутність підстав для його звільнення з займаної посади.

Колегією суддів наведені доводи скаржника до уваги не приймаються з огляду на наступне:

Згідно положень ч.1 ст.130 КУпАП керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп'яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, - тягнуть за собою накладення штрафу на водіїв від двохсот до трьохсот п'ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення права керування транспортними засобами на строк від одного до двох років, або адміністративний арешт на строк від семи до десяти діб і на інших осіб - накладення штрафу від двохсот до трьохсот п'ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або адміністративний арешт на строк від семи до десяти діб.

Таким чином, у разі відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння, наступає адміністративна відповідальність у вигляді накладення штрафу.

Відповідно до ч.ч.2-4 ст.266 КУпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів працівником міліції у присутності двох свідків.

У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, працівником міліції з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров'я. Перелік закладів охорони здоров'я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров'я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.

Огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров'я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров'я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності працівника міліції. Кожний випадок огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, у закладі охорони здоров'я реєструється в порядку, визначеному спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі охорони здоров'я.

Аналогічні приписи містить п.2.9 Інструкції про виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України, Мінохорони здоров'я України від 09.09.2009 № 400/666, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 06.10.2009 за № 931/16947, з метою забезпечення достовірності результатів огляду водіїв транспортних засобів, які мають бути оглянуті в закладах охорони здоров'я, уповноважена особа Державтоінспекції МВС, патрульної служби МВС забезпечує доставку цих осіб до найближчого закладу охорони здоров'я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення.

Згідно ч.6 ст.266 КУпАП направлення особи для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Кабінетом Міністрів України відповідно до ст.266 КУпАП прийнята Постанова від 17.12.2008 № 1103, якою затверджено Порядок направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду (далі - Порядок № 1103).

Так, у відповідності до п.п.2, 4 Порядку № 1103 огляду підлягають водії транспортних засобів, щодо яких в уповноваженої особи Державтоінспекції є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі - стан сп'яніння), згідно з ознаками такого стану, установленими МОЗ і МВС.

Огляд на місці зупинки транспортного засобу проводиться у присутності двох свідків.

Згідно п.6 Порядку № 1103 водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється уповноваженою особою Державтоінспекції для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров'я.

Огляд може також проводитися в спеціально обладнаних пересувних пунктах (автомобілях), що належать закладам охорони здоров'я і відповідають установленим МОЗ вимогам.

Уповноважена особа Державтоінспекції забезпечує проведення огляду водія транспортного засобу в закладі охорони здоров'я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення відповідних підстав (п.7 Порядку № 1103).

Відповідно до п.13 Порядку № 1103 лікар, що проводив у закладі охорони здоров'я огляд водія транспортного засобу, складає за його результатами висновок за формою, яка затверджується МОЗ.

Висновок складається в трьох примірниках: по одному - для уповноваженої особи Державтоінспекції та водія транспортного засобу, а третій залишається в закладі охорони здоров'я.

При цьому, у ч.5 ст.266 КУпАП встановлено, що огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Отже, проходження медичного огляду особи на стан алкогольного сп'яніння повинен відбуватись у порядку, визначеному чинним законодавством (зокрема, не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення та у присутності працівника міліції) і недотримання цього порядку позбавляє доказової сили документи, складені за результатами такого медичного огляду.

Поряд з цим, з матеріалів справи вбачається, що обставини щодо наявності/відсутності вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного порушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, були предметом спору у справі № 3/404/676/2015, що розглядалась Кіровським районним судом м.Кіровограда.

Так, постановою Кіровського районного суду м.Кіровограда у даній справі від 12.05.2015 ОСОБА_2 визнано винним за ст.130 ч.1 КУпАП і накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у дохід держави у сумі 3400 грн. (а. с.188).

За результатами оскарження ОСОБА_2 вищевказаної постанови районного суду 10.07.2015 апеляційним судом Кіровоградської області винесено постанову, якою апеляцію адвоката ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_2 залишено без задоволення, постанову Кіровського районного суду м.Кіровограда від 12.05.2015 - без змін (а. с.189-193).

При цьому, апеляційним судом встановлено, що:

- ОСОБА_2 після відмови пройти обстеження шляхом продуття приладу, відмовився пройти і медичне обстеження у відповідному закладі;

- із пояснень ОСОБА_2 та наданих доказів вбачається, що він самостійно, без направлення працівника ДАІ та без його присутності, як того вимагає відповідний закон, та по закінченню двох годин з моменту затримання самостійно пройшов обстеження у медичному закладі, а тому результати такого обстеження не можуть бути визнані належними та допустимими доказами.

- доводи ОСОБА_2 про те, що на місці події йому не було запропоновано пройти медичне обстеження у закладах охорони здоров'я та працівники міліції навіть на його пропозицію пройти обстеження у медичному закладі не погодилися спростовуються даними відеозапису, з якого вбачається, що йому запропоновано проїхати у медустанову та він не погоджується, а тому є безпідставними і не можуть бути взяті до уваги.

Так, апеляційним судом Кіровоградської області зроблено висновок, що вина ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного порушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП доведена викладеними, належними та допустимими доказами.

Стаття 72 КАС України визначає підстави для звільнення від доказування.

Так, згідно ч.1 даної статті обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

За положеннями ст.124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

Стаття 294 КУпАП визначає порядок набрання законної сили постановою у справі про адміністративне правопорушення та порядок перегляду такої постанови.

Так, у відповідності до ч.ч.1, 10 ст.294 КУпАП постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, за винятком постанов про застосування стягнення, передбаченого статтею 32 цього Кодексу, а також постанов, прийнятих за результатами розгляду справ про адміністративні правопорушення, передбачені статтею 185-3 цього Кодексу.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

З огляду на приписи ч.1 ст.72 КАС України та на те, що вищевказане судове рішення апеляційного суду Кіровоградської області від 10.07.2015 набрало законної сили в силу приписів ч.10 ст.294 КУпАП, обставини, встановлені цим судовим рішенням, щодо наявності вини ОСОБА_2 у порушенні ч.1 ст.130 КУпАП, - не доказуються при розгляді даної адміністративної справи.

Тим більш, що ОСОБА_2 не надано жодних пояснень наявності у нього об'єктивних причин для відмови пройти обстеження шляхом продуття приладу, а також для відмови пройти медичне обстеження у відповідному закладі за направленням працівника ДАІ.

Стосовно посилань на неправомірність обрання відповідачем саме такого виду дисциплінарного стягнення як звільнення, колегія суддів зазначає наступне:

Статтею19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч.1 ст.18 Закону України "Про міліцію" від 20.12.90 № 565-XII (в редакції на момент виникнення спірних відносин, далі - Закон № 565) порядок та умови проходження служби в міліції регламентуються Положенням про проходження служби особовим складом органів внутрішніх справ, затверджуваним Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ч.5 ст.25 Закону № 565 службова особа міліції, яка порушила вимоги закону або неналежно виконує свої обов'язки, несе відповідальність у встановленому порядку.

Згідно п.23 Положення про проходження служби особовим складом органів внутрішніх справ, затвердженого Постановою КМ УРСР від 29.07.91 № 114 (в редакції на момент виникнення спірних відносин, далі - Положення про проходження служби…) особи рядового і начальницького складу несуть дисциплінарну, адміністративну, матеріальну та кримінальну відповідальність згідно з законодавством.

Відповідно до підпункту "є" пункту 64 Положення про проходження служби… особи середнього, старшого і вищого начальницького складу звільняються зі служби в запас (з постановкою на військовий облік) за порушення дисципліни.

Статтею 12 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, який затверджено Законом України від 22.02.2006 № 3460-IV (далі - Дисциплінарний статут) встановлені види дисциплінарних стягнень, що можуть накладатися на осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ за порушення службової дисципліни, а саме: усне зауваження; зауваження; догана; сувора догана; попередження про неповну посадову відповідність; звільнення з посади; пониження в спеціальному званні на один ступінь; звільнення з органів внутрішніх справ.

У відповідності до положень ст.14 Дисциплінарного статуту при визначенні виду дисциплінарного стягнення мають враховуватися тяжкість проступку, обставини, за яких його скоєно, заподіяна шкода, попередня поведінка особи та визнання нею своєї вини, її ставлення до виконання службових обов'язків, рівень кваліфікації тощо.

У разі притягнення до дисциплінарної відповідальності осіб рядового і начальницького складу, які мають дисциплінарне стягнення і знову допустили порушення службової дисципліни, дисциплінарне стягнення, що накладається, має бути більш суворим, ніж попереднє.

Звільнення осіб рядового і начальницького складу з органів внутрішніх справ як вид стягнення є крайнім заходом дисциплінарного впливу.

Разом з тим, статтею 7 Дисциплінарного статуту передбачено, що службова дисципліна базується на високій свідомості та зобов'язує кожну особу рядового і начальницького складу, в тому числі, з гідністю і честю поводитися в позаслужбовий час, бути прикладом у дотриманні громадського порядку, припиняти протиправні дії осіб, які їх учиняють.

Згідно з Присягою працівника органів внутрішніх справ України, що затверджена Постановою Кабінету Міністрів України від 29.12.91 № 382, працівник органів внутрішніх справ України присягає виконувати вимоги статутів і наказів.

Пунктом 3.17 Наказу МВС України від 16.03.2007 № 81 «Про заходи щодо зміцнення дисципліни і законності в органах внутрішніх справ та попередження надзвичайних подій, пов'язаних із загибеллю й травмуванням особового складу» (а. с.112-118) визначено, що до працівників, які керують транспортними засобами у стані алкогольного сп'яніння, незалежно від наслідків, приймати безальтернативне рішення - звільнення з органів внутрішніх справ.

Скаржник зазначає, що посилання на вищевказаний наказ МВС України від 16.03.2007 № 81 не може слугувати правовою підставою до притягнення позивача до крайньої міри дисциплінарної відповідальності - звільнення з ОВС, оскільки зазначений наказ явно суперечить Дисциплінарному статуту, який затверджений Законом України, в частині безальтернативного застосування звільнення з органів справ працівників, які керують транспортними засобами в стані алкогольного сп'яніння.

Колегія суддів вважає такі доводи безпідставними, оскільки вказаний наказ МВС України від 16.03.2007 № 81 є чинним, і невідповідність нормам Дисциплінарному статуту у визначеному законодавством порядку не встановлена.

Також не приймаються доводи скаржника про те, що у спірному наказі про звільнення № 125 о/с від 07.04.2015 не конкретизовано, які саме обов'язки осіб рядового і начальницького складу ОВС позивачем порушені, не визначено чому саме до позивача було вжито крайній захід дисциплінарного впливу - звільнення з органів внутрішніх справ, а не сувора догана, попередження, про неповну посадову відповідність; звільнення з посади слідчого; пониження в спеціальному званні на один ступінь тощо.

Згідно положень п.14 Дисциплінарному статуту про накладення дисциплінарного стягнення видається наказ, зміст якого оголошується особовому складу органу внутрішніх справ.

Зміст наказу доводиться до відома особі рядового або начальницького складу, яку притягнуто до дисциплінарної відповідальності, під підпис. У разі звільнення з посади або звільнення з органів внутрішніх справ особі рядового або начальницького складу видається витяг з наказу.

Скаржником не наведено правової норми, яка передбачала обов'язок у наказі про звільнення з органів ОВС конкретизувати які саме обов'язки осіб рядового і начальницького складу ОВС порушені особою, що звільняється, чому до такої особи обрано саме такий захід дисциплінарного впливу, як звільнення, а не інший.

Відповідно до п.24 Положення про проходження служби.. у разі незаконного звільнення або переведення на іншу роботу особи рядового, начальницького складу органів внутрішніх справ підлягають поновленню на попередній роботі (посаді).

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що у спірних правовідносинах відсутні правові підстави для поновлення позивача на посаді, оскільки відповідач діяв у межах повноважень та у спосіб, встановлений Законом.

Посилання скаржника на порушення норм процесуального права, яке полягає у тому, що після винесення судом першої інстанції 01.09.2015 ухвали про поновлення судового розгляду, суд в цей же день прийняв кінцеве рішення в справі без участі у судовому засіданні позивача та його представника, чим позбавив їх можливості прийняти участь в судовому засіданні для захисту своїх прав, а також права на справедливий судовий розгляд, колегія суддів не розглядає як підставу для скасування постанови суду першої інстанції, оскільки позивачем не надано доказів того, що не прийняття участі у судовому засіданні 01.09.2015 призвело до винесення судом першої інстанції несправедливого судового рішення, неврахування будь-яких обставин даної справи тощо.

Відповідно до ст.200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Водночас, згідно положень ст.202 КАС України підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення, зокрема, є неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

З огляду на вище викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції під час розгляду справи в повному обсязі дослідив обставини, які мають значення для справи, ухвалив законне та обґрунтоване рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2

Отже, передбачених статтею 202 КАС України підстав для скасування постанови суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення не вбачається, у зв'язку з чим колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 196, 198, 200, 205, 206 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 01 вересня 2015 р. у справі № П/811/1408/15 - залишити без задоволення.

Постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 01 вересня 2015 р. у справі № П/811/1408/15 - залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили відповідно до ст. 254 КАС України та може бути оскаржена відповідно до ст. 212 КАС України.

Головуючий: Н.А. Бишевська

Суддя: І.Ю. Добродняк

Суддя: Я.В. Семененко