Справа № 802/2599/15-а
Суддя: Гонтарук В. М.
Дата ухвалення: 2015-11-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 802/2599/15-а

Головуючий у 1-й інстанції: Богоніс М.Б.

Суддя-доповідач: Гонтарук В. М.

10 листопада 2015 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Гонтарука В. М.

суддів: Білої Л.М. Матохнюка Д.Б. ,

секретар судового засідання: Сокольвак Ю.В.,

за участю:

представника апелянта: ОСОБА_2,

представника позивача: ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_4 на постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 09 вересня 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_5 в інтересах малолітньої дитини ОСОБА_6 до державного реєстратора прав на нерухоме майно реєстраційної служби по місту Ладижину Тростянецького міськрайонного управління юстиції у Вінницькій області Бодачевської Мирослави Володимирівни, реєстраційної служби по місту Ладижин Тростянецького міськрайонного управління юстиції у Вінницькій області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_4 про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

12 серпня 2015 року позивач звернулась до суду у власних інтересах та в інтересах малолітньої дитини - ОСОБА_6 з адміністративним позовом до державного реєстратора прав на нерухоме майно реєстраційної служби по місту Ладижину Тростянецького міськрайонного управління юстиції у Вінницькій області Бодачевської Мирослави Володимирівни, реєстраційної служби по місту Ладижин Тростянецького міськрайонного управління юстиції у Вінницькій області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_4 про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити дії.

Постановою Вінницького окружного адміністративного суду від 09 вересня 2015 року даний адміністративний позов задоволено частково.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу, в якій просить суд скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нове рішення, якою в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Мотивами апеляційної скарги особа, яка її подала, зазначає порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а також невідповідність висновків суду обставинам справи та неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи.

03 листопада 2015 року на адресу суду надійшло заперечення (вх. №14980/15) від позивача, в якій вона просить суд апеляційної інстанції скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції-без змін.

Представник апелянта в судовому засіданні підтримала вимоги апеляційної скарги в повному обсязі та просила колегію суддів задовольнити заявлені вимоги.

Представник позивача заперечувала проти вимог апеляційної скарги, просила суд відмовити в задоволенні апеляційної скарги та залишити рішення суду першої інстанції без змін, також заявила клопотання про долучення документів до матеріалів справи.

Колегія суддів апеляційної інстанції вказане клопотання представника позивача задовольнила та долучила заявлені документи до матеріалів даної адміністратвиної справи.

Відповідач та представник відповідача в судове засідання не з'явилися. Про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Відповідно до ч.4 ст.196 КАС України неприбуття у судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час і місце апеляційного розгляду, не перешкоджає судовому розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін, виходячи з наступного.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Частиною 1 ст. 195 КАС України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 16734785 від 24 жовтня 2014 року за позивачем (ОСОБА_5.) проведено державну реєстрацію права власності на 1/2 частки квартири АДРЕСА_1

Вказані дії державного реєстратора Пилипчак О.Г. реєстраційної служби по місту Ладижину Тростянецького міськрайонного управління юстиції у Вінницькій області були здійснені на підставі ухвали Ладижинського міського суду Вінницької області від 12.02.2014 року у цивільній справі № 135/2195/13-ц.

Згідно зі змісту даного судового рішення було визнано мирову угоду, укладеною між ОСОБА_5 та ОСОБА_4, за однією із умов якої ОСОБА_5 та ОСОБА_4 набувають право власності по 1/2 частини на квартиру АДРЕСА_1 (а.с.68-69).

В подальшому, ухвалою апеляційного суду Вінницької області від 06.02.2015 року скасовано ухвалу Ладижинського міського суду Вінницької області від 12.02.2014 року у цивільній справі № 135/2195/13-ц та справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції (а.с. 70-72).

Відповідно до ухвали Ладижинського міського суду Вінницької області від 15 квітня 2015 року позов ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про поділ спільного майна подружжя в частині позовних вимог про поділ житлової квартири АДРЕСА_1 залишено без розгляду(а.с. 74-75).

28.04.2015 року ОСОБА_4 звернувся до реєстраційної служби м. Ладижин Тростянецького міськрайонного управління юстиції у Вінницькій області із заявою про скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (а.с. 59), долучивши ухвалу Ладижинського міського суду Вінницької області від 12.02.2014 року, ухвалу апеляційного суду Вінницької області від 06.02.2015 року та ухвалу Ладижинського міського суду Вінницької області від 15.04. 2015 року у цивільній справі № 135/2195/13-ц (а.с. 66-75).

На підставі вищевказаних судових рішень, державний реєстратор прав на нерухоме майно реєстраційної служби м. Ладижин Тростянецького міськрайонного управління юстиції у Вінницькій області Бодачевська Мирослава Володимирівна розглянувши подані документи ОСОБА_4 прийняла рішення № 20981136 від 28.04.2015 року (а.с.6), яким було внесено запис про скасування державної реєстрації права власності форма власності: приватна, спільна часткова, розмір частки:1/2 за номером 7459399 розділу Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, відкритого на об'єкт нерухомого майна з реєстраційним номером 06 (а.с.6), у зв'язку з чим до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень було внесено запис про скасування права власності ОСОБА_5 на 1/2 об'єкту нерухомого майна реєстраційний номер: 06 (квартира АДРЕСА_1).

Не погодившись із даними дії державного реєстратора та вказаним рішенням від 28.04.2015 року, позивач у власних інтересах та в інтересах малолітньої дитини - ОСОБА_6 звернулась до суду із вказаним адміністративним позовом за захистом порушених прав.

Постановою Вінницького окружного адміністративного суду від 09 вересня 2015 року даний адміністративний позво задоволено частково.

Суд апеляційної інстанції погоджується з таким висновком суду, з огляду на наступне.

Вказані правовідносини щодо правових, економічних, організаційних засад проведення державної реєстрації речових та інших прав, які підлягають реєстрації, та їх обтяжень врегульовані Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень" від 1 липня 2004 року (далі по тексту - Закон).

Згідно норми абз. 1 ч. 1 ст. 2 даного Закону визначено, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно (далі по тексту - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Пунктом 1 ч. 1 ст. 4 вказаного Закону передбачено, що обов'язковій державній реєстрації підлягають речові права та обтяження на нерухоме майно, розміщене на території України, що належить фізичним та юридичним особам, в тому числі право власності на нерухоме майно.

Частиною 1 ст. 15 даного Закону передбачено порядок проведення державної реєстрації прав, який включає:

1) прийняття і перевірка документів, що подаються для державної реєстрації прав та їх обтяжень, реєстрація заяви;

2) встановлення факту відсутності підстав для відмови в державній реєстрації прав та їх обтяжень, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та/або їх обтяжень;

3) прийняття рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, відмову в ній або зупинення державної реєстрації;

4) внесення записів до державного реєстру прав;

5) видача свідоцтва про право власності на нерухоме майно у випадках, встановлених статтею 18 цього Закону;

6) надання витягів з Державного реєстру прав про зареєстровані права та/або їх обтяження.

Згідно ч. 2 ст. 15 вищезазначеного Закону орган державної реєстрації прав, державні реєстратори зобов'язані надати до відома заявникам інформацію про необхідний перелік документів для здійснення державної реєстрації прав. Перелік документів для здійснення державної реєстрації прав визначається Кабінетом Міністрів України у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень. Крім того, загальний перелік документів, які можуть бути підставою для державної реєстрації прав та їх обтяжень містять норми ст. 19 даного Закону. Одним із таких документів є рішення судів, що набрали законної сили (п. 5 ч. 1 ст. 19 Закону № 1952-IV).

Постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2013 р. № 868 затверджено Порядок державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - Порядок № 868). Пунктом 37 Порядку № 868 передбачено, що документами, що підтверджують виникнення, перехід та припинення речових прав на нерухоме майно, є в тому числі рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно; ухвала суду про затвердження (визнання) мирової угоди

Як встановлено судом першої інстанції та знайшло своє підтвердження в суді апеляційної інстанції, рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 16734785 від 24 жовтня 2014 року про державну реєстрацію права власності на 1/2 частки квартири АДРЕСА_1 за позивачем було прийнято на підставі ухвали Ладижинського міського суду Вінницької області від 12.02.2014 року у цивільній справі № 135/2195/13-ц.

Вказаним судовим рішенням визнано мирову угоду між ОСОБА_5 та ОСОБА_4 за відповідними умовами, однією з яких є такою, що ОСОБА_5 та ОСОБА_4 набувають право власності по 1/2 частини на квартиру АДРЕСА_1.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що вказані дії реєстратора реєстраційної служби повністю узгоджуються із нормами п. 5 ч. 1 ст. 19 Закону № 1952-IV та пункту 37 Порядку № 868, де передбачено, що підставою для державної реєстрації прав є судове рішення, та конкретизовано, що таким судовим рішенням може бути ухвала суду про затвердження (визнання) мирової угоди.

Однак, приймаючи оскаржуване рішення № 20981136 від 28.04.2015 року державний реєстратор прав на нерухоме майно Бодачевська М.В. не врахувала передбачених законодавством особливостей процедури скасування державної реєстрації прав, з огляду на наступне.

Згідно ч. 2 ст. 26 Закону № 1952-IV, у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав.

Процедура прийняття і розгляду заяв щодо внесення змін до записів, внесення записів про скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі по тексту - державна реєстрація прав) та скасування записів (далі по тексту - заява) Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (далі по тексту - Державний реєстр прав), перелік документів, необхідних для внесення змін до записів, внесення записів про скасування державної реєстрації прав та скасування записів Державного реєстру прав врегульована Порядком прийняття і розгляду заяв про внесення змін до записів, внесення записів про скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень та скасування записів Державного реєстру речових прав на нерухоме майно який затверджено Наказом Міністерства юстиції України від 12.12.2011 № 3502/5 ( далі по тексту- Порядок № 3502/5).

Пунктом 2.6 даного Порядку передбачено, що для внесення записів про скасування державної реєстрації прав, скасування записів Державного реєстру прав заявник подає рішення суду про скасування рішення державного реєстратора, що набрало законної сили, та копії документів, визначених у пункті 2.3 цього розділу.

Порядок ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно врегульована Порядком ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно який затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 26 жовтня 2011 р. № 1141 (далі Порядок № 1141).

Пунктом 41 Порядок № 1141 також передбачено, що Державний реєстратор вносить записи до Державного реєстру прав про скасування державної реєстрації прав у разі скасування на підставі рішення суду рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень.

В призмі вищенаведених правових норм суд апеляційної інстанції дійшов до твердження, що підставою для скасування державної реєстрації прав та внесення записів про це є рішення суду про скасування рішення державного реєстратора (про реєстрацію права), що набрало законної сили.

Однак, державним реєстратором прав на нерухоме майно реєстраційної служби м. Ладижин Тростянецького міськрайонного управління юстиції у Вінницькій області Бодачевською М. В. незважаючи на відсутність такого рішення суду та без достатніх на те правових підстав прийнято рішення № 20981136 від 28.04.2015 року за змістом якого вирішено внести запис про скасування державної реєстрації для внесення запису про скасування державної реєстрації права власності форма власності: приватна, спільна часткова, розмір частки: 1/2, за номером 7459399, розділу Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, відкритого на об'єкт нерухомого майна з реєстраційним номером 06, яким до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень було внесено запис про скасування права власності ОСОБА_5 на 1/2 об'єкту нерухомого майна реєстраційний номер: 06 (квартира АДРЕСА_1).

Із змісту даного рішення реєстратора колегією суддів встановлено, що підставою для внесення запису про скасування державної реєстрації права власності стало не рішення суду, як цього вимагає Закон, а саме оскаржуване рішення реєстратора "про внесення запису про скасування державної реєстрації для внесення запису про скасування державної реєстрації права власності".

При цьому суд апеляційної інстанції при повному та всебічному дослідженні всіх наявних матеріалів даної справи встановив, що підставою для прийняття оскаржуваного рішення від 28.04.2015 року та внесення запису про скасування державної реєстрації права стали інші за своєю суттю судові рішення, а саме: ухвала Ладижинського міського суду Вінницької області від 12.02.2014 року, ухвала апеляційного суду Вінницької області від 06.02.2015 року та ухвала Ладижинського міського суду Вінницької області від 15.04.2015 року у цивільній справі № 135/2195/13-ц.

На підставі вищевикладеного та при аналізі вказаних судових рішень колегією суддів не встановлено, щоб зазначені судові акти стосувались скасування рішення державного реєстратора від 24.10.2014 року про реєстрацію права позивача, що у свою чергу свідчить про відсутність правових підстав для прийняття оскаржуваного рішення державним реєстратором прав на нерухоме майно реєстраційної служби м. Ладижин Тростянецького міськрайонного управління юстиції у Вінницькій області Бодачевською М. В. від 28.04.2015 року, у зв'язку з чим дане рішення підлягає скасування.

Згідно до ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких грунтуються її вимоги та заперечення, а суд за ст. 86 КАС України оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

В силу вимог ст. 71 КАС України, апелянтом не доведено, а в суді апеляційної інстанції не знайшло свого підтвердження обгрунтованості прийнятого рішення державним реєстратором прав на нерухоме майно реєстраційної служби м. Ладижин Тростянецького міськрайонного управління юстиції у Вінницькій області Бодачевською М. В. про скасування № 20981136 від 28.04.2015 року .

За таких обставин, судова колегія апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції в повній мірі надав оцінку усім вказаним обставинам та зібраним по справі доказам, у зв'язку із чим, ухвалив законне та обгрунтоване рішення.

Відповідно до ч.1 ст.200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

З огляду на викладене колегія суддів вважає, що суд першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення правильно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку, та прийняв законне і обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а тому підстави для задоволення вимог апеляційної скарги відсутні.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення, а постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 09 вересня 2015 року - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст. 212 КАС України.

Ухвала суду складена в повному обсязі 12 листопада 2015 року.

Головуючий Гонтарук В. М.

Судді Біла Л.М.

Матохнюк Д.Б.