Справа № 2а/1770/1945/2011
Суддя: Капустинський М.М.
Дата ухвалення: 2012-05-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_______________________________________________
_______________________________________________________________________________

Головуючий у 1-й інстанції: Друзенко Н.В.
Суддя-доповідач:ОСОБА_1
ПОСТАНОВА

іменем України

"08" травня 2012 р. Справа № 2а/1770/1945/2011

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Капустинського М.М.

суддів: Євпак В.В.

ОСОБА_2,

розглянувши в письмовому провадженні апеляційну скаргу ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю фірма "Інтуіт ЛТД" на постанову Рівненського окружного адміністративного суду від "30" листопада 2011 р. у справі за позовом ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю фірма "Інтуіт ЛТД" до Державної податкової інспекції у м.Рівне про скасування податкових повідомлень - рішень -

ВСТАНОВИВ:

29.04.2011 року ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю фірма "Інтуіт ЛТД" (далі ТОВ "Інтуіт ЛТД") звернулося в суд з позовом до Державної податкової інспекції у м.Рівне (далі ДПІ у м.Рівне) про скасування податкових повідомлень-рішень № та № від 22.03.2011 року.

Провадження у справі зупинялось згідно з ухвалою суду від 01.06.2011 року до набрання законної сили судовим рішенням у кримінальній справі №1-846/10 по обвинуваченню ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 у вчиненні злочинів, передбачених частиною 2 статті 205, частиною 2 статті 366, частиною 2 статті 358 Кримінального кодексу України.

Поновлено ухвалою від 19.10.2011 року.

Постановою Рівненського окружного адміністративного суду від 30.11.2011 року ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю фірмі "Інтуіт ЛТД" в позові до Державної податкової інспекції у м.Рівне про скасування податкових повідомлень-рішень № та № від 22.03.2011 року відмовлено повністю.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції позивачем подано апеляційну скаргу, в якій зазначено, що постановляючи рішення суд невірно з"ясував обставини справи, допустив порушення норм матеріального права.

Просять постанову суду першої інстанції скасувати. Позовні вимоги задовольнити.

Заслухавши доповідача, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія вважає, що її слід задовольнити виходячи з наступних підстав:

Як вбачається із матеріалів справи позивач звернувся в суд з позовом до Державної податкової інспекції в м. Рівне про скасування податкових повідомлень-рішень № та № від 22.03.2011 року.

В своїй позовній заяві позивач зазначав, що в основу нарахування податкових зобов'язань з податку на прибуток та податку на додану вартість з відповідними фінансовими санкціями за спірними податковими повідомленнями-рішеннями покладені висновки відповідача, щодо нікчемності правочинів, укладених з ТОВ "Горіховий сад". Дані висновки, на думку позивача, є безпідставними так як ґрунтуються не на первинних документах бухгалтерського та податкового обліку, а на власній, субєктивній, оцінці податкового органу про неспроможність здійснення даним контрагентом господарських операцій та на обставинах порушення кримінальної справи по факту фіктивного підприємництва даного товариства. Також, позивач вказував, що вчинення відповідних господарських операції підтверджуються первинними документами у відповідності вимог Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" №996-XIV від 16.07.1999 року. Доводив, що валові витрати сформовані позивачем з дотриманням вимог підпункту 5.2.1 пункту 5.2 та підпункту 5.3.9 пункту 5.3 статті 5 Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств" №334/94-ВР від 08.12.1994 року, а податковий кредит підтверджено належним чином оформленими податковими накладними у відповідності до підпункту 7.2.1 пункту 7.2 та підпункту 7.4.5 пункту 7.4 статті 7 Закону України "Про податок на додану вартість" №168/97-ВР від 03.04.1997 року. Крім того, зазначав, що позивач має в своєму документообігу і ті документи, які підтверджують той факт, що отримані від ТОВ "Горіховий сад" товарно-матеріальні цінності, були використані ним у власній господарській діяльності, спрямованій на отримання доходу. Також вказував, що на момент вчинення господарських операцій з ТОВ "Горіховий сад" відомості про нього знаходилися в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, контрагент знаходився на податковому обліку в ДПІ у м.Рівне та був зареєстрованим платником податку на додану вартість. Відповідно, жодної відповідальності за несумлінні дії контрагента позивач нести не може. Висновки податкового органу про нікчемність правочинів позивача із вказаним контрагентом спростовував відсутністю судового рішення про визнання правочинів недійсними та недоведеністю такої недійсності, яка прямо встановлена законом. Що стосується вироку по кримінальній справі №1-126/11, яким, в тому числі, директора ТОВ "Горіховий сад" ОСОБА_5 визнано винним у здійсненні фіктивного підприємництва та у підробленні документів, зазначав, що про господарські операції позивача у ньому не згадується, а відтак, на думку позивача, такі операції не були предметом перевірки у кримінальному судочинстві. А та обставина, що ОСОБА_5 та інші використовували ТОВ "Горіховий сад" для досягнення злочинної мети, жодним чином не може стосуватись позивача, позаяк кримінальна відповідальність є індивідуальною. Стверджував, що позивачу не було відомо ні про злочинні наміри засуджених, ні про фіктивність господарської діяльності ТОВ "Горіховий сад", а відтак він, будучи сумлінним суб"єктом господарювання, не може бути позбавлений права на формування валових витрат та податкового кредиту по операціям з ТОВ "Горіховий сад".

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції зазначив, що як вбачається з акту перевірки, порушення позивачем вимог Закону України "Про податок на додану вартість" №168/97-ВР від 03.04.1997 року, відбулося шляхом включення позивачем до складу валових витрат коштів в сумі 26225,25 грн. та до податкового кредиту з ПДВ коштів в сумі 5245,05 грн. по безтоварній операції з придбання у ТОВ "Горіховий сад" товарно-матеріальних цінностей (чоботи, цегла, каналізаційні люки, цемент, праймпер, електродвигуни, газові ключі, круги, маски зварювальника).

Вказана операція позивача з ТОВ "Горіховий сад" оформлена копіями накладної №РН-000032 від 24.03.2009 року на 31470,30 грн. з ПДВ, податкової накладної №24033 від 24.03.2009 року на суму ПДВ 5245,05 грн. (а.с.24-25). Оригінали даних документів були вилучені УБОЗ УМВС України в Рівненській області в рамках розслідування кримінальної справи по факту фіктивного підприємництва ТОВ "Горіховий сад".

Загальна сума вартості товару була оплачена позивачем в повному обсязі шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок ТОВ "Горіховий сад" №260064958 в АТ "Ерсте Банк" (а.с.28-29). Факт включення позивачем до складу витрат суми поставки без ПДВ 26225,25 грн. не оспорювався, як не оспорювався і факт включення до податкового кредиту суми ПДВ в розмірі 5245,05 грн.(а.с.26-27).

Суд першої інстанції виходив з того, що під час перевірки позивачем не надано жодних документів, які б підтвердили рух товарно-матеріальних цінностей від продавця до покупця (товарно-транспортних накладних, подорожніх листів), які, з огляду на те, що за змістом видаткових накладних товарно-матеріальні цінності відпускались представнику на підставі довіреності, повинні у нього бути.

Під час судового розгляду представником позивача на підтвердження тієї обставини, що товар доставлявся до місцезнаходження ТОВ "Інтуіт ЛТД" його власними силами і засобами до матеріалів справи долучено копію свідоцтва про реєстрацію за ОСОБА_7 керівником позивача, легкового автомобіля АЗЛК 21412 та про отримання ним на підставі довіреності права керувати легковим автомобілем Fiat Doblo (а.с.96-99).

Суд дійшов висновку, що вказані документи не можуть бути прийняті як належні і допустимі докази, позаяк самі по собі не доводять, що товар по накладній ТОВ "Горіховий сад" №РН-000032 від 24.03.2009 року перевозився зазначеними транспортними засобами.

На підтвердження факту використання придбаних у ТОВ "Горіховий сад" товарів у власній господарській діяльності позивачем надано копії видаткових та податкових накладних, виписаних ТОВ "Інтуіт ЛТД", як постачальником товару, та копії довіреностей представників отримувачів такого товару (а.с.30-45).

Разом з тим, доводи позивача, щодо подальшого продажу отриманих у ТОВ "Горіховий сад" товарів, судом до уваги не взято, позаяк факт продажу товарів, номенклатура яких відповідає, тій номенклатурі, яка визначена у накладних вказаного контрагента, доводить лише ту обставину, що такі товари були попередньо отримані ТОВ "Інтуіт ЛТД", але зовсім не дає змоги встановити джерело їх отримання та, відповідно, не може підтвердити суму витрат, понесених позивачем на їх оплату.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов висновку, що позивачем документально не підтверджено, що товар було придбано саме у того контрагента, на користь якого проведено оплату, і що саме цей товар використовувався ним у власній господарській діяльності. З таких підстав, суд погодився з висновками податкового органу про те, що господарські операції позивача з ТОВ "Горіховий сад" належним чином документально не були підтверджені.

Також на думку суду першої інстанції є недостатнім, обґрунтування позивачем правомірності формування витрат та податкового кредиту тією обставиною, що ТОВ "Горіховий сад" було зареєстрованим суб"єктом господарювання та платником податку на додану вартість (а.с.91-95).

Колегія не погоджується з зазначеними висновками суду першої інстанції виходячи з наступного.

Так, дослідивши в судовому засіданні надані сторонами по справі докази колегія вважає, що позивачем, доведено факт належного документального підтвердження суми податкового кредиту по ПДВ по взаєморозрахунках з ТОВ "Горіховий сад".

Судом першої інстанції не надано належну оцінку тому, що ОСОБА_3 формувало податковий кредит відповідно до вимог п.п.7.4.1 та п.п.7.4.5 п.7.4 ст.7 Закону України "Про податок на додану вартість". Відповідно до вказаних норм, ОСОБА_3 до складу податкового кредиту віднесено суму податку, нарахованого та сплаченого у зв"язку з придбанням товарів, які в подальшому використані в господарській діяльності, а саме: реалізовані іншому підприємству. Документальне підтвердження використанні в господарській діяльності придбаних товарів від даного контрагента підтверджено доказами по реалізації цього товару. Сума податкового кредиту по ПДВ, одержаного від ТОВ "Горіховий сад", підтверджена належним чином оформленими податковими накладними, які надавались Відповідачеві під час перевірки та додані до матеріалів справи.

Таким чином, позивачем правомірно сформований податковий кредит в періоді отримання відповідних податкових накладних.

Колегія також не погоджується з висновками суду першої інстанції з посиланням на вирок у кримінільній справі №1-126/11 від 01 серпня 2011 року, так як зазначеним документом не доводиться, що саме між ТОВ "Горіховий сад" та ТОВ фірмою "Інтуіт ЛТД" здійснювались фіктивні операції.

За наведених обставин, колегія суддів вважає, що спірні правовідносини були здійснені позивачем з дотриманням вимог чинного податкового законодавства та не свідчать про нікчемність операцій позивача ТОВ фірма "Інтуіт ЛТД" з контрагентом - ТОВ "Горіховий сад" .

Згідно ч. 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За таких обставин, порушення судом першої інстанції норм матеріального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення, є підставою для скасування цього рішення з прийняттям нового рішення, зокрема про задоволення позовних вимог з наведених вище мотивів.

Згідно зі ст.ст. 198 ч. 1 п. 3, 202 ч. 1 п. п. 4 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції скасовує її та ухвалює нове рішення, якщо визнає, що судом першої інстанції порушено норми матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст.160, 195, 197, 198, 202, 205, 207, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю фірма "Інтуіт ЛТД" задовольнити.

Скасувати постанову Рівненського окружного адміністративного суду Рівненської області від 30 листопада 2011 року та прийняти нову постанову, якою:

Позовні вимоги ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю фірма "Інтуіт ЛТД" задовольнити.

Скасувати податкове повідомлення-рішення від 22 березня 2011 року № на суму нарахованого податку на прибуток - 6556,31 грн. та штрафної санкції на суму 1639,08 грн..

Скасувати податкове повідомлення-рішення від 22 березня 2011 року № на суму нарахованого податку на додану вартість - 5245,05 грн. та штрафної санкції на суму 1311,26 грн..

Постанова набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя М.М. Капустинський

судді: ОСОБА_8 ОСОБА_2

Роздруковано та надіслано:

1- в справу

2 - позивачу ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю фірма "Інтуіт ЛТД" АДРЕСА_1,Рівне,33016

3- відповідачу ОСОБА_9 податкова інспекція у м.Рівне вул.Відінська , 8,м.Рівне,33023