Справа № 0870/12568/12
Суддя: Гончар Л.Я.
Дата ухвалення: 2015-10-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 жовтня 2015 року м. Київ К/800/31699/14

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

Головуючої: Гончар Л.Я.,

Суддів: Конюшка К.В.,

Черпіцької Л.Т.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні адміністративну справу за касаційною скаргою Державної фінансової інспекції в Запорізькій області на постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 22 січня 2013 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 04 вересня 2013 року у справі за позовом Державної фінансової інспекції в Запорізькій області до комунального підприємства "Управління капітального будівництва" про зобов'язання виконати вимогу,

в с т а н о в и л а:

Державна фінансова інспекція в Запорізькій області звернулась до суду з позовом до комунального підприємства «Управління капітального будівництва» про зобов'язання виконати пункт 19 вимоги від 29.08.2012 №08-06/14-14/8296.

Позовні вимоги мотивовано відсутністю факту добровільного виконання відповідачем пункту 19 вимоги Державної фінансової інспекції в Запорізькій області від 29.08.2012 №08-06/14-14/8296, якою комунальне підприємство «Управління капітального будівництва» м. Запоріжжя зобов'язано провести претензійно-позовну роботу щодо відшкодування невідпрацьованого авансу в загальній сумі 69 971 215,22 грн., в тому числі який був прострочений на кінець періоду, що підлягав ревізії, у сумі 50 728 272,22 грн. шляхом перерахування підрядником коштів на розрахункових рахунок комунального підприємства "Управління капітального будівництва".

Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 22 січня 2013 року, залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 04 вересня 2013 року, у задоволенні позову відмовлено.

У поданій касаційній скарзі Державна фінансова інспекція в Запорізькій області із посиланням на порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, просила скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанції та ухвалити нове рішення, яким адміністративний позов задовольнити в повному обсязі.

Заслухавши доповідь судді Вищого адміністративного суду України стосовно обставин, необхідних для прийняття рішення судом касаційної інстанції, перевіривши і обговоривши доводи касаційної скарги, правильність правової оцінки обставин справи та застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що скарга не підлягає задоволенню.

Судами попередніх інстанцій встановлено та матеріалами справи підтверджено, що Державною фінансовою інспекцією в Запорізькій області проведено планову ревізію фінансово - господарської діяльності комунального підприємства «Управління капітального будівництва» за період з 01.01.2011 по 30.04.2012, за результатами якої складено акт ревізії від 14.08.2012 №06-21/15.

Перевіркою встановлено, що станом на 01.01.2012 та 30.04.2012, а також на момент завершення ревізії публічного акціонерного товариства «Мостобуд» по договору від 23.12.2004 №255, укладеному з комунальним підприємством «Управління капітального будівництва», невідпрацьовано авансу на загальну суму 69 971 215 грн. 22 коп. (термін погашення авансу: до 24.02.2012 - 2 348 372 грн. 48 коп., до 02.03.2012 - 13 640 000 грн., до 30.03.2012 - 23 600 000 грн., до 07.04.2012 - 11 139 897 грн., до 16.05.2012 - 19 242 943 грн.). Станом на 30.04.2012 прострочена заборгованість складає 50 728 272 грн. 22 коп.

На підставі акту ревізії від 14.08.2012 №06-21/15 Державною фінансовою інспекцією в Запорізькій області сформовано та відповідачу направлено вимогу щодо усунення виявлених порушень фінансової дисципліни від 29.08.2012 № 08-06-14-14/8296, пунктом 19 якої відповідача зобов'язано провести претензійно - позовну роботу щодо відшкодування невідпрацьованого авансу в загальній сумі 69 971 215 грн. 22 коп., в тому числі який був прострочений на кінець періоду, що підлягав ревізії, у сумі 50 728 272 грн. 22 коп. шляхом перерахування підрядником коштів на розрахунковий рахунок комунально підприємства «Управління капітального будівництва», та встановлено строк зворотного інформування про результати вжитих заходів до 25.09.2012.

У зв'язку з відсутністю факту добровільного виконання пункту 19 вимоги від 29.08.2012 №08-06-14-14/8296, Державна фінансова інспекція в Запорізькій області звернулась до суду із даним позовом.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції, з позицією якого погодився суд апеляційної інстанції виходив з наявності факту добровільного виконання комунальним підприємством «Управління капітального будівництва» м. Запоріжжя пункту 19 вимоги від 29.08.2012 № 08-06-14-14/8296, що виключає наявність підстав для постановлення судового рішення про примусове виконання вимоги.

Так, судами попередніх інстанцій зазначено, що факт проведення комунальним підприємством «Управління капітального будівництва» претензійно-позовної роботи з ПАТ «Мостобуд» по відшкодуванню невідпрацьованого авансу у загальній сумі 69 971 215,22 грн., в тому числі який був прострочений на кінець періоду, що підлягав ревізії, у сумі 50 728 272,22 грн., підтверджується наданими представником відповідача доказами, а саме ухвалою Господарського суду м. Києва від 27.11.2012 по справі №5011-16/15662-2012, заявою про збільшення позовних вимог по даній господарській справі, претензією від 19.03.2012 №юр/272 по відшкодуванню ПАТ «Мостобуд» коштів у загальній сумі 69 971 215, 22 грн. з доказами направлення претензії на адресу ПАТ «Мостобуд», копією позовної заяви від 14.09.2012 № юр/1973 про стягнення з ПАТ «Мостобуд» не використаного авансу у сумі 69 971 215,22 грн. та розрахунком суми позову з доказами направлення позовної заяви на адресу Господарського суду м. Києва.

Колегія суддів, виходячи з меж касаційного перегляду, встановлених статтею 220 Кодексу адміністративного судочинства України, погоджується із позицією судів попередніх інстанцій щодо відсутності підстав для задоволення позову, вважаючи при цьому за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до частини першої статті 2 Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні» від 26.01.1993 № 2939 в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, головним завданням державної контрольно-ревізійної служби є здійснення державного фінансового контролю за використанням і збереженням державних фінансових ресурсів, необоротних та інших активів, правильністю визначення потреби в бюджетних коштах та взяття зобов'язань, ефективним використанням коштів і майна, станом і достовірністю бухгалтерського обліку і фінансової звітності в міністерствах та інших органах виконавчої влади, в державних фондах, у бюджетних установах і у суб'єктів господарювання державного сектору економіки, а також на підприємствах і в організаціях, які отримують (отримували в періоді, який перевіряється) кошти з бюджетів усіх рівнів та державних фондів або використовують (використовували у періоді, який перевіряється) державне чи комунальне майно (далі - підконтрольні установи), виконанням місцевих бюджетів, розроблення пропозицій щодо усунення виявлених недоліків і порушень та запобігання їм у подальшому.

Положенням про Державну фінансову інспекцію України, затвердженим Указом Президента України від 23.04.2011 № 499/2011 (далі - Положення), визначено, що Держфінінспекція є центральним органом виконавчої влади, який забезпечує реалізацію державної політики у сфері державного фінансового контролю.

Держфінінспекція здійснює свої повноваження безпосередньо та через територіальні органи в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, районах, містах або міжрайонні, об'єднані в районах та містах територіальні органи, головних інспекторів у районах та містах (пункт 7 Положення).

Відповідно до пункту 6 Положення Держфінінспекція має право в установленому порядку, зокрема: пред'являти керівникам та іншим особам підприємств, установ та організацій, що контролюються, обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства (підпункт 15); у судовому порядку стягувати у дохід держави кошти, отримані підконтрольними установами за незаконними договорами, без установлених законом підстав та з порушенням законодавства (підпункт 18); при виявленні збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, визначати їх розмір згідно з методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України (підпункт 21).

Положенням встановлено, що Держфінінспекція відповідно до покладених на неї завдань вживає в установленому порядку заходів до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства та притягнення до відповідальності винних осіб і, у разі якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів, має право звернутися до суду в інтересах держави.

Зазначені норми узгоджуються з положеннями статті 10 Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні» у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, якою визначено права органу державного фінансового контролю. Зокрема, пунктом 7 зазначеної статті передбачено право пред'являти керівникам та іншим службовим особам підконтрольних установ, що ревізуються, вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства з питань збереження і використання державної власності та фінансів, вилучати в судовому порядку до бюджету виявлені ревізіями приховані і занижені валютні та інші платежі, ставити перед відповідними органами питання про припинення бюджетного фінансування і кредитування, якщо отримані підприємствами, установами та організаціями кошти і позички використовуються з порушенням чинного законодавства.

Таким чином, орган державного фінансового контролю здійснює державний фінансовий контроль за використанням коштів державного і місцевих бюджетів та у разі виявлення порушень законодавства має право пред'являти обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення таких правопорушень.

При виявленні збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, орган державного фінансового контролю має право визначати їх розмір згідно з методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України, та звертатися до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів.

Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що вимога органу державного фінансового контролю спрямована на корегування роботи підконтрольної організації та приведення її у відповідність із вимогами законодавства і у цій частині вона є обов'язковою до виконання.

Що стосується відшкодування виявлених збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, то про їх наявність може бути зазначено у вимозі, але вони не можуть бути примусово стягнуті шляхом вимоги. Такі збитки відшкодовуються у добровільному порядку або шляхом звернення до суду з відповідним позовом.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного суду України від 15 квітня 2014 року у справі № 21-40а14.

Як убачається зі змісту позовної заяви, орган державного фінансового контролю просить суд зобов'язати відповідача виконати пункт 19 вимоги від 29.08.2012 №08-06/14-14/8296, сформованої за результатами ревізії фінансово-господарської діяльності комунального підприємства «Управління капітального будівництва» м. Запоріжжя, якою відповідача зобов'язано провести претензійно-позовну роботу щодо відшкодування невідпрацьованого авансу в загальній сумі 69 971 215,22 грн., в тому числі який був прострочений на кінець періоду, що підлягав ревізії, у сумі 50 728 272,22 грн. шляхом перерахування підрядником коштів на розрахункових рахунок комунального підприємства "Управління капітального будівництва".

Тобто, вимога, з метою примусового виконання якої органом державного фінансового контролю подано даний позов, вказує на виявлені збитки, що заподіяні, за посиланням позивача, підконтрольній установі. При цьому, відповідачем за даним позовом органом державного фінансового контролю визначено також підконтрольну установу.

У той же час, зважаючи на те, що збитки стягуються у судовому порядку за позовом органу державного фінансового контролю до особи, якою заподіяно такі збитки, а також виходячи з того, що правильність обчислення таких збитків має перевірятися судом, що розглядає позов про стягнення, колегія суддів, зважаючи на принцип обов'язковості судового рішення, виходячи із суб'єктного складу спірних правовідносин та завдань адміністративного судочинства, вказує на відсутність підстав для вжиття заходів судового захисту інтересів держави у спосіб, заявлений позивачем за вказаним позовом.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується із позицією судів попередніх інстанцій щодо відсутності підстав для задоволення позову в частині примусового виконання пункту 19 вимоги від 29.08.2012 №08-06/14-14/8296.

Доводи касаційної скарги висновків судів першої та апеляційної інстанцій не спростовують.

Правова оцінка встановлених обставин справи судами попередніх інстанцій дана вірно, порушень норм матеріального чи процесуального права при ухваленні оскаржуваних судових рішень судами не допущено.

Відповідно до частини третьої статті 220-1 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись статтями 160, 167, 220, 220-1, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів ,-

У Х В А Л И Л А :

Касаційну скаргу Державної фінансової інспекції в Запорізькій області відхилити, а постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 22 січня 2013 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 04 вересня 2013 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення копій особам, які беруть участь у справі, та може бути переглянута в порядку ст.ст.235-238 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: