Справа № 804/13104/14
Суддя: Бишевська Н.А.
Дата ухвалення: 2015-10-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

22 жовтня 2015 рокусправа № 804/13104/14

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Бишевської Н.А.

суддів: Добродняк І.Ю Семененка Я.В.

за участю секретаря судового засідання: Губар Т.А.

без представників сторін

розглянувши у відкритому судовому засіданні

апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "РЕМГІРМАШ"

на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 02 жовтня 2014 р. у справі № 804/13104/14

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "РЕМГІРМАШ"

до Криворізької південної об'єднаної Державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області

про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

ВСТАНОВИВ:

27.08.2014 Товариство з обмеженою відповідальністю "Ремгірмаш" звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом, в якому просило визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення форми «Р» Криворізької південної об'єднаної Державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області № від 11.08.2014, яким ТОВ «Ремгірмаш» збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість у загальному розмірі 50580 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач за результатами проведеної документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ "Ремгірмаш" дійшов помилкового висновку про порушення останнім податкового законодавства, та про заниження ним внаслідок цього податку на додану вартість, оскільки Товариство правомірно віднесло до складу податкового кредиту за березень 2014 року суми податку на додану вартість за реальною господарською операцією з ТОВ «Альком Бізнес». Правочин, укладений з означеним контрагентом, недійсним в судовому порядку не визнавався, отже є реальним, що посвідчується відповідними первинними документами, які були надані до перевірки, натомість акт перевірки містить поверхневі та суперечливі висновки, здійснені без належного правового обґрунтування.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 2 жовтня 2014р. у справі № 804/13104/14 у задоволенні вищевказаного адміністративного позову відмовлено.

Постанову суду мотивовано відсутністю підтвердження позивачем реальності придбання послуг (робіт) та, відповідно, не доведенням правомірності формування Товариством податкового кредиту за відносинами з ТОВ «Альком бізнес», з огляду на те, що акт приймання-передачі виконаних робіт не відображає зміст та обсяг придбаних послуг, не надано доказів перебування працівників ТОВ «Альком бізнес» на території ТОВ «Ремгірмаш», доказів відрядження працівників контрагента позивача, що виконували ремонтні роботи з м.Києва до м.Кривого Рогу, не надано письмово підтверджених даних щодо використаних під час роботи матеріалів та обладнання.

Не погодившись з постановою суду, ТОВ «Ремгірмаш» подано апеляційну скаргу, згідно якої скаржник просить скасувати постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 2 жовтня 2014р. у справі № 804/13104/14 та прийняти нову постанову про задоволення позову. Скаржник зазначає про неврахування судом першої інстанції саме первинної документації, яка свідчить про реальність господарських операцій з ТОВ «Альком Бізнес».

Сторони по справі про час і місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином, що підтверджується повідомленнями про вручення поштового відправлення.

До судового засідання не з'явились представники сторін. Жодних клопотань, повідомлень про причини неявки до суду не надходило, підстави відсутності представників суду не повідомлені.

З урахуванням наявних в справі матеріалів, нез'явлення в судове засідання представників сторін, не перешкоджає розгляду скарги.

Обставини, пов'язані з проведенням Криворізькою південною ОДПІ позапланової виїзної документальної перевірки ТОВ «Ремгірмаш» з питань достовірності формування податкових зобов'язань і податкового кредиту під час здійснення фінансово-господарських взаємовідносин з ТОВ «Альком Бізнес» () за березень 2014 року (акт № 743/22.01-34/37861325 від 29.07.2014, а. с.27-35), встановлені під час цієї перевірки порушення та зміст прийнятих на підставі вказаного акту перевірки спірного податкового повідомлення-рішення (а. с.36) відображені в постанові Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 02.10.2014 і відповідають матеріалам даної справи.

Спірним є питання щодо висновків відповідача про неправомірність формування Товариством податкового кредиту з ПДВ, сплаченого в ціні придбання ремонтно-будівельних послуг за господарською операцією з ТОВ «Альком Бізнес», реальність якої не встановлена, і про заниження в зв'язку з цим грошового зобов'язання з податку на додану вартість.

Перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга ТОВ «Ремгірмаш» підлягає задоволенню з таких підстав:

Так, згідно висновків вищевказаного акту перевірки від 29.07.2014 ТОВ «Ремгірмаш» порушено п.185.1 ст.185, п.186.1 ст.186, п.198.1, п.198.2, п.198.3, п.198.6 ст.198 ПК України, внаслідок останнім занижено податок на додану вартість за березень 2014 року на суму 40464 грн.

Такі висновки відповідача обґрунтовані наступним:

- даними акту ДПІ у Солом'янському районі ГУ Міндоходів у м.Києві від 21.07.2014 № 698/26-58-22-07-17/38902367 «Про неможливість проведення зустрічної звірки ТОВ «Альком Бізнес» з питань дотримання вимог податкового законодавства по взаєморозрахунках із платниками за березень 2014 року».

Даним актом зафіксована відсутність ТОВ «Альком Бізнес» за зареєстрованим місцезнаходженням, ненадання до перевірки вказаним підприємством первинних бухгалтерських документів, що підтверджують придбання товарів та послуг від його постачальників за період діяльності з 01.03.2014 по 31.03.2014, а також ненадання документів про використання складських, приміщень та обладнання, а саме: документів складського обліку, які підтверджують придбання товарів (робіт, послуг), його переміщення на виробництво, кількість готової продукції та її подальшої реалізації, документів, що підтверджують транспортування товарів, кількість працюючих, необхідних забезпечити процес виробництва (надання послуг, виконання робіт) та інших підтверджуючих документів, що не дає можливості підтвердити реальність здійснення фінансово-господарської діяльності ТОВ «Альком Бізнес» з нібито придбання товарів (робіт, послуг) (а. с.32 на зв.).

Під час проведення перевірки використана інформація ІС «Податковий блок», згідно якої встановлено, що згідно поданої звітності ТОВ «Альком Бізнес» за формою 1-ДФ «Податковий розрахунок сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку і сум утриманого з них податку» за 1 квартал 2013року чисельність працюючих складає 3 особи.

- перевіркою встановлено, що надані для перевірки ТОВ «Ремгірмаш» паперові носії за формою первинних документів та наведені в них відомості не відповідають фактичним обставинам справи.

Враховуючи те, що на ТОВ «Ремгірмаш» існує контрольно-пропускна система, для перевірки не надано первинні документи, які підтверджують перетин працівників, машин субпідрядника - ТОВ «Альком Бізнес» на контрольно-пропускних пунктах, факт використання субпідрядних робіт з використанням машин, механізмів та інструментів субпідрядника.

Таким чином, перетин робітниками ТОВ «Альком бізнес» контрольно-пропускного пункту ТОВ «Ремгірмаш» документально не підтверджується.

Також, юридична та податкова адреса ТОВ «Альком Бізнес»: м.Київ, вул.Шепелева буд.6. Об'єкт для виконання послуг ТОВ «Альком Бізнес» знаходяться у м.Кривому Розі. Виконання робіт субпідрядником ТОВ «Альком Бізнес» територіально на об'єкті «Будівля механічного цеху» ТОВ «Ремгірмаш», не підтверджено документально.

В вище зазначеному акті виконаних робіт, виписаних ТОВ «Альком Бізнес» не зазначено витрати на відрядження, які включають вартість проїзду, проживання і добові. У підприємства відсутні власні транспортні засоби для перевезення працівників, обладнання та переїзду з об'єкта на об'єкт.

Суд першої інстанції дійшов висновку про обґрунтованість позиції податкового органу, з якою колегія суддів не погоджується з огляду на наступне:

З метою встановлення факту здійснення господарської операції, формування витрат для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на прибуток або податкового кредиту з податку на додану вартість судам належить з'ясовувати, зокрема, такі обставини: рух активів у процесі здійснення господарської операції; установлення спеціальної податкової правосуб'єктності учасників господарської операції; установлення зв'язку між фактом придбання товарів (послуг), спорудженням основних фондів, імпортом товарів (послуг), понесенням інших витрат і господарською діяльністю платника податку (Лист ВАСУ від 02.06.2011 № 742/11/13-11).

Господарською операцією, згідно ст.1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" від 16.07.99 № 996-XIV, є дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства.

Таким чином, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Як вбачається з матеріалів справи, між ТОВ «Ремгірмаш» (Замовник) та ТОВ «Альком Бізнес» (Виконавець) укладено договір про надання послуг № 07/14 від 14.03.2014, за умовами якого Виконавець зобов'язався надати ремонтно-будівельні послуги згідно специфікації до цього договору, а Замовник зобов'язався прийняти виконані роботи згідно акту та оплатити їх відповідно до умов договору (а. с.38-39).

В свою чергу, згідно специфікації № 1 до цього договору ТОВ «Альком Бізнес» мало надати ТОВ «Ремгірмаш» послуги з ремонту м'якої покрівлі будівлі Механічної ділянки площею 3372 кв. м в строк 60 календарних днів, вартістю 242784 грн., у т. ч. ПДВ 40 464 грн. (а. с.40).

Згідно п.138.2 ст.138 ПК України витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

Не включаються до складу витрат: витрати, не пов'язані з провадженням господарської діяльності, а саме витрати не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку (п.п.139.1.9. п.139.1 ст.139 ПК України).

У відповідності до п.198.2 ст.198 ПК України датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше;

дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг;

дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Згідно п.198.3. ст.198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з:

придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку;

придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Згідно положень п.198.6 ст.198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

За приписами статей 183 та 184 ПК України про реєстрацію особи платником податку на додану вартість їй органом державної служби надається свідоцтво про реєстрацію як платника податку. Реєстрація особи як платника податку на додану вартість діє до дати її анулювання.

Докази, які б свідчили про відсутність у контрагента позивача - ТОВ «Альком Бізнес» державної реєстрації в якості юридичної особи, відсутність статусу платника ПДВ на момент здійснення господарських операцій, відповідачем суду не надані, що свідчить про наявність спеціальної податкової правосуб'єктності у вказаного контрагента позивача під час реалізації господарських операцій з виконання робіт (надання послуг).

Статтею 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в України» встановлено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Дія контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатись зведені облікові документи. Такі первинні документи повинні мати обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Також необхідність підтвердження господарських операцій первинними документами визначена п.п.1.2 п.1, п.п.2.1 п.2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.95 № 88 і зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 05.06.95 за № 168/704 (далі - Положення № 88), первинні документи це письмові свідоцтва, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації на їх проведення.

Отже, враховуючи Положення № 88 та Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в України», належними доказами здійснення господарських операцій у розумінні ст.70 КАС України є первинні документи і саме первинні документи, за їх наявності, підлягають дослідженню в якості доказів реальності здійснення господарських операцій суб'єктами господарювання.

У підтвердження реальності господарської операції щодо надання послуг з ремонту м'якої покрівлі будівлі Механічної ділянки за вищевказаним договором позивачем були надані первинні документи:

- кошторис від 14.03.2014, в якому визначена кошторисна вартість робіт, матеріалів, стадії робіт: підготовчі роботи (очистка поверхні покрівлі, вирівнювання міст просадки, ґрунтування поверхні покрівлі) та роботи з відновлення покрівлі (наклеювання рулонного матеріалу методом підплавлення газополум'яними горілками тощо) (а. с.41);

- акт виконаних робіт на поточний ремонт покрівлі № 136 від 31.03.2014, в якому перераховані наведені в кошторисі роботи з матеріалами, який підтверджує виконання цих робіт, здачу їх позивачу та прийняття їх останнім (а. с.42);

- податкові накладні № 3 від 14.03.2014 та № 13 від 31.03.2014 (а. с.43, 44),

- банківські виписки, що свідчать про оплату позивачем отриманих послуг (робіт) (а.с.45).

При цьому, колегія суддів звертає увагу, що вказані документи є достатніми для підтвердження господарської операції виконання ремонтних робіт за договором про надання послуг № 07/14 від 14.03.2014.

Крім того, відповідачем не надано суду доказів того, що податкові накладні, які виписані ТОВ «Альком Бізнес», і які є за приписами Податкового кодексу України підставою для формування податкового кредиту платника податків, не відповідають положенням Наказу Міністерства доходів і зборів України «Про затвердження Форми податкової накладної та Порядку заповнення податкової накладної» від 14.01.2014 № 10, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 30.01.2014 за № 185/24962.

Тобто, наведені вище належним чином оформлені первинні документи, достовірність яких не викликає сумніву, підтверджують реальність господарських операцій позивача з вищевказаним контрагентом та рух активів у процесі здійснення господарської операції і зміни у власному капіталі позивача.

Використання позивачем придбаних послуг, робіт у власній господарській діяльності відповідачем не спростовується.

При цьому, доказів порушень відображення вищевказаних господарських операцій в бухгалтерському та податковому обліку Товариства матеріали справи не містять.

Суд першої інстанції, підтримав позицію відповідача. При прийнятті рішення послався на те, що вищеозначені документи не відображають в повній мірі зміст та обсяг вказаної господарської операції, а, отже, не можуть бути визнані належним документальним підтвердженням реальності її здійснення, оскільки з цих документів не вбачається чиє , та яке саме (моделі, марки) обладнання (газополум'яні пальники, якими здійснювалося наклеювання рулонного матеріалу тощо) використовувалося при здійсненні ремонтних робіт та які витрати на це здійснені позивачем.

Разом з тим, суд першої інстанції не зазначає норму чинного законодавства, яка б зобов'язувала суб'єктів господарювання зазначати в актах здачі-приймання робіт належність обладнання, моделі, марки обладнання, якими здійснюються роботи.

Чинним законодавством не затверджена певна обов'язкова форма акту здачі-приймання робіт. До таких актів можуть висуватись лише загальні вимоги до первинних документів, передбачені у Положенні № 88 та Законі України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в України», і вищевказаний акт виконаних робіт № 136 від 31.03.2014 цим вимогам відповідає.

Також взагалі не вимагається у підтвердження реальності господарської операції з виконання робіт (надання послуг) надання платником податків доказів того, що обладнання для здійснення надавалось виконавцем робіт, оскільки чинне законодавство не вимагає від платника податків, який здійснює ремонтні роботи або отримує їх, мати власне обладнання та заявляти його наявність у певних документах, надання яких було б визначено чинним законодавством обов'язковим.

Щодо посилань суду першої інстанції на ненадання доказів перетину обладнанням, матеріалами та працівниками ТОВ «Альком Бізнес» території ТОВ «Ремгірмаш», на якій встановлено контрольно-пропускний режим, а саме ненадання документів, в яких би зазначались дані таких робітників та їх кількість, як-то списків чи службових записок тощо на виконання наказу по ТОВ «Ремгірмаш» від 31.12.2011 № 16, колегія суддів зазначає наступне:

Згідно наказу по ТОВ «Ремгірмаш» від 31.12.2011 № 16 «Про створення пропускного режиму на Товаристві»:

- вільний перетин пропускного пункту сторонніми особами без належної виробничої потреби не допускається.

- для одноразового відвідування Товариства сторонніми особами до керівництва подається службова записка із зазначенням даних особи, яка має потрапити на територію Товариства, та причини такого візиту.

- при необхідності знаходження на території Товариства сторонніх осіб (групи осіб) тривалий проміжок часу, окремим наказом призначається відповідальна особа за перетин пропускного пункту та знаходження на території Товариства таких осіб (а. с.75).

Тобто, даний наказу від 31.12.2011 № 16 визначає два можливі види відвідування території Товариства: одноразове відвідування (тоді подається службова записка із зазначенням даних особи, яка має потрапити на територію Товариства, та причини такого візиту) та знаходження на території тривалий проміжок часу (тоді видається окремий наказ, яким призначається відповідальна особа за перетин пропускного пункту та знаходження на території Товариства сторонніх осіб і який не вимагає зазначення даних осіб, що потрапити на територію Товариства).

Позивачем надано суду наказ від 14.03.2014 № 9 «Про призначення відповідальної особи за пропуск на територію Товариства робітників», відповідно до якого у зв'язку із виконанням ремонтних робіт по договору № 07/14 від 14.03.2014 призначено заступника директора по охороні праці та екології ОСОБА_2 відповідальним за перетин прохідної Товариства робітниками, залученими до виконання робіт за цим договором.

З огляду на те, що роботи з ремонту покрівлі згідно умов договору № 07/14 від 14.03.2014 (та враховуючи сам характер цих робіт) повинні були здійснюватись ТОВ «Альком Бізнес» на протязі 60 календарних днів, обґрунтованим є прийняття наказу від 14.03.2014 № 9 «Про призначення відповідальної особи за пропуск на територію Товариства робітників», а не службової записки із зазначенням даних осіб, що потрапити на територію Товариства).

Посилання суду першої інстанції на те, що представник позивача не зміг пояснити суду скільки осіб робітників надавало ТОВ «Ремгірмаш» послуги з ремонту м'якої покрівлі будівлі Механічної ділянки не можуть бути достатнім доказом не виконання цих робіт, хоча б з огляду на те, що представник позивача, що брав участь у судовому процесі, не являється відповідальною особою за наказом від 14.03.2014 № 9 «Про призначення відповідальної особи за пропуск на територію Товариства робітників».

Посилання податківців та суду першої інстанції на відсутність доказів здійснення позивачем витрат на проїзд, проживання та відрядження працівників, які здійснювали ремонтні роботи, колегія суддів також вважає недостатніми для висновку про нереальність господарських операцій, оскільки, як зазначено Вищим адміністративним судом України в інформаційному листі від 01.11.2011 № 1936/11/13-11, сама собою наявність або відсутність окремих документів, а так само помилки у їх оформленні, не є підставою для висновків про відсутність господарської операції, якщо з інших даних вбачається, що фактичний рух активів або зміни у власному капіталі чи зобов'язаннях платників податків у зв'язку з його господарською діяльністю мали місце.

Тим більш, що позивач виступав замовником робіт/послуг, а не їх виконавцем, і первинні документи, якими підтверджується витрати на проїзд, проживання, відрядження працівників ТОВ «Альком Бізнес», позивач не зобов'язаний мати, оскільки такі витрати стосуються господарської діяльності ТОВ «Альком Бізнес» і не є обов'язковими для підтвердження валових витрат та податкового кредиту при здійсненні робіт згідно чинного податкового законодавства.

Крім того, включення витрат на відрядження до валових витрат платника податків є правом, а не обов'язком такого платника.

Стосовно посилань податківців на дані акту ДПІ у Солом'янському районі ГУ Міндоходів у м.Києві від 21.07.2014 № 698/26-58-22-07-17/38902367 «Про неможливість проведення зустрічної звірки ТОВ «Альком Бізнес» з питань дотримання вимог податкового законодавства по взаєморозрахунках із платниками за березень 2014 року» колегія суддів зазначає наступне:

Як зазначено вище, даним актом зафіксовано не знаходження ТОВ «Альком Бізнес» за зареєстрованим місцезнаходженням, що, відповідно, мало наслідком ненадання первинних документів на підтвердження реальності здійснення господарських операцій з придбання товарів (робіт, послуг) по взаємовідносинах з іншими контрагентами.

При цьому, колегія суддів звертає увагу, що відсутність платника податків за зареєстрованим місцезнаходженням і обумовлене цим ненадання первинних документів не є прямим свідченням фіктивності (нереальності) господарських операцій згідно чинного законодавства.

Сам по собі акт про неможливість проведення зустрічної звірки суб'єкта господарювання від 21.07.2014 фіксує лише неможливість її проведення через відсутність платника податків за зареєстрованим місцезнаходженням і свідчить лише про можливе порушення юридичною особою (ТОВ «Альком Бізнес») законодавства, яке стосується її реєстрації в якості суб'єкта підприємницької діяльності чи платника податків і зобов'язує його повідомляти реєстраційні органи про зміну свого місця знаходження, а у випадку порушення даної вимоги передбачає персональну відповідальність такої особи та її посадових осіб. Факт відсутності контрагента за місцезнаходженням на дату проведення перевірки не може слугувати підставою для позбавлення платника податку права на формування податкового кредиту з податку на додану вартість.

Зокрема, як вбачається з п.п.2.2.3 Методичних рекомендацій та розділу 3 Положення № 336 щодо кожного платника податків, який відсутній за місцезнаходженням та місцезнаходження якого не з'ясовано, відповідний структурний підрозділ органу ДПС перед направленням запиту до органів податкової міліції про встановлення місцезнаходження платника податків проводить заходи, передбачені п.3.1 розділу 3 Положення № 336, а саме: шляхом спілкування (телефон, пошта, факс, виїзд за місцезнаходженням тощо) із платником податків з'ясовує його фактичне місцезнаходження (місце проживання); за допомогою Єдиного банку даних платників податків встановлює місце проживання засновників і керівників платника податків та отримує інформацію стосовно інших платників податків, де зазначені особи є засновниками чи керівниками.

У разі підтвердження відсутності платника податків за місцезнаходженням (місцем проживання) структурний підрозділ органу ДПС, який є ініціатором запиту, готує за відповідною формою запит на встановлення місцезнаходження (місця проживання) платника податків та направляє до підрозділу податкової міліції (п.п. 2.2.3 Методичних рекомендацій та розділу п. 3.2 Положення № 336).

Відповідно до статті 19 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців" у разі надходження державному реєстратору від органу державної податкової служби повідомлення встановленого зразка про відсутність юридичної особи за її місцезнаходженням державний реєстратор зобов'язаний надіслати поштовим відправленням протягом п'яти робочих днів з дати надходження зазначеного повідомлення юридичній особі повідомлення щодо необхідності подання державному реєстратору реєстраційної картки.

Тим більш, що за приписами п.73.5 ст.73 ПК України за результатами зустрічних звірок повинна складатись довідка, а не акт.

Крім того, колегія суддів, як і суд першої інстанції при дослідженні даних доказів вважає за доцільне у даному випадку враховувати роз'яснення, наведені у Листі ВАСУ від 02.06.2011 №742/11/13-11, згідно яких оцінюватися при дослідженні факту здійснення господарської операції повинні відносини безпосередньо між учасниками тієї операції, на підставі якої сформовані дані податкового обліку. Не є обов'язковою передумовою для визначення контролюючими органами грошових зобов'язань визнання недійсними (у тому числі нікчемними) правочинів, які укладалися за ланцюгом між попередніми посередниками, через ланцюг яких декларувався рух товарів чи послуг, нібито придбаних останнім у такому ланцюгу платником податку. При цьому, відносини між учасниками попередніх ланцюгів постачань товарів та послуг не мають безпосереднього впливу на дослідження факту реальності господарської операції, вчиненої між останнім у ланцюгу постачань платником податків та його безпосереднім контрагентом.

Також колегія суддів зауважує, що Криворізькою південною ОДПІ не встановлено в акті перевірки позивача від 29.07.2014 і не доведено суду, що на господарські операції Товариства з ТОВ «Альком Бізнес» мали вплив взаємовідносини між учасниками попередніх ланцюгів постачань робіт (послуг).

Тому посилання відповідача на акт ДПІ у Солом'янському районі ГУ Міндоходів у м.Києві від 21.07.2014 про неможливість проведення зустрічної звірки ТОВ «Альком Бізнес», як на доказ нереальності господарської операції з ремонту м'якої покрівлі будівлі Механічної ділянки, колегія суддів вважає безпідставним.

При цьому, колегія суддів вважає за необхідне додатково звернути увагу на те, що у даному акті від 21.07.2014, крім іншого, зафіксовано, що однією з основних видів господарської діяльності ТОВ «Альком Бізнес» є будівництво житлових і нежитлових будівель, і що за період березня 2014 ТОВ «Альком Бізнес» задекларовано податкових зобов'язань з ПДВ на загальну суму 1 603 900 грн. (а. с.30 на зв.).

Щодо відсутності трудових ресурсів, складських приміщень тощо у контрагента позивача - ТОВ «Альком Бізнес», то посилання податкового органу на відсутність у підприємства-контрагента умов, необхідних для здійснення господарської операції, само по собі не свідчить про фіктивність господарської операції, адже підприємство-постачальник може здійснювати реальні торговельні операції та не обов'язково має бути виробником товару чи послуги (ухвала ВАСУ від 08.08.2012 у справі № К/9991/42185/12).

Також податковим органом не надано суду доказів недійсності/нікчемності правочинів, використання придбаних робіт/послуг у неоподатковуваних операціях.

Частиною 5 ст.203 ЦК України передбачено, що правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Крім того, стаття 204 ЦК України закріплює принцип презумпції правомірності правочину: правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він невизнаний судом недійсним.

Статтею 207 ГК України встановлено, що господарське зобов'язання, що відповідає вимогам закону, або вчинено з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, або укладено учасниками господарських відносин з порушенням хоча б одним з них господарської компетенції (спеціальної правосуб'єктності), може бути на вимогу однієї із сторін, або відповідного органу державної влади визнано судом недійсним повністю або в частині.

Тобто відповідно до презумпції правомірності правочину всі укладені між сторонами правочини є чинними, якщо їх недійсність прямо не встановлена законом (нікчемні правочини). В усіх інших випадках питання про недійсність правочину має бути встановлено судом на підставі заяви зацікавленої особи після повного та всебічного розгляду питання про недійсність такого правочину. Про недійсність правочини ухвалюється судове рішення.

Фіктивні правочини не віднесені законом до нікчемних, їх недійсність також визнається тільки судом, а, як зазначено вище, доказів наявності відповідних судових рішень відповідачем суду не надано.

Таким чином, колегія суддів не вбачає надання Криворізькою південною ОДПІ доказів, які б беззаперечно свідчили про відсутність фактичного здійснення спірних господарських операцій з надання послуг (виконання робіт) позивачеві ТОВ «Альком Бізнес», тому наявними є підстави для задоволення позовних вимог ТОВ "Ремгірмаш" про визнання протиправним і скасування спірного податкового повідомлення-рішення форми «Р» № від 11.08.2014, яким Товариству збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість на загальну суму 50 580 грн., з яких 40 464 грн. - основний платіж, 10 116 грн. - штрафні (фінансові) санкції (а. с.36).

За приписами ст.202 КАС України підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є, зокрема, неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими, порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

Враховуючи зазначені обставини справи, колегія суддів дійшла висновку про те, що судом першої інстанції неповно з'ясовані обставини та ухвалено рішення з порушенням норм матеріального і процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи і є підставою для скасування постанови суду з прийняттям нової - про задоволення повністю позову ТОВ "Ремгірмаш".

Відповідно до положень ч.1 ст.94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст.ст.198, 202, 205, 207 Кодексу адміністративного судочинства України, суд , -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Ремгірмаш" на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 2 жовтня 2014 р. у справі № 804/13104/14 задовольнити.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 2 жовтня 2014р. у справі № 804/13104/14 скасувати та прийняти нову постанову про задоволення адміністративного позову.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення форми «Р» Криворізької південної об'єднаної Державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області № від 11.08.2014, яким ТОВ «Ремгірмаш» збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість у загальному розмірі 50 580 грн.

Стягнути судовий збір за рахунок бюджетних асигнувань Криворізької південної об'єднаної Державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "РЕМГІРМАШ" у сумі 913,50 грн.

Постанова суду набирає законної сипи відповідно до ст.254 КАС України та може бути оскаржена відповідно до ст.212 КАС України.

Головуючий: Н.А. Бишевська

Суддя: І.Ю. Добродняк

Суддя: Я.В. Семененко