Справа № 2а-3822/10/0970
Суддя: Остап'юк С.В.
Дата ухвалення: 2010-12-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" грудня 2010 р. Справа № 2a-3822/10/0970

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі:

Суддя Остапюк С.В.

за участю секретаря Третяк В.Р.

позивача: ОСОБА_1

представника позивача: ОСОБА_2

представника відповідача: ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду адміністративну справу за позовом субєкта підприємницької діяльності фізичної особи ОСОБА_1 до Калуської об'єднаної державної податкової інспекції в Івано-Франківській області про визнання нечинними податкових повідомлень-рішень за № /0 від 07.09.2010 року та за № /1 від 07.10.2010 року, -

ВСТАНОВИВ:

01.11.2010 року субєкт підприємницької діяльності фізична особа ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Калуської обєднаної державної податкової інспекції в Івано-Франківській області (далі відповідач) про визнання нечинними податкових повідомлень-рішень за № /0 від 07.09.2010 року та за № /1 від 07.10.2010 року.

Позовні вимоги мотивовані тим, що оскаржувані рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій від 07.09.2010 року за №/0 та від 07.10.2010 року за № /1 прийняті в звязку із визначенням відповідачем порушення статей 4, 7, 8, 19, 22 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб»на підставі Акту перевірки за №2990/17-02/НОМЕР_1 від 25.08.2010 року. Вважає неправомірним нарахування податку з доходів фізичних осіб та застосування штрафних (фінансових) санкцій та не погоджується із зафіксованим в акті перевірки порушеннями, оскільки акт перевірки є безпідставний та необґрунтований, рішення прийнято за відсутності необхідних правових та фактичних підстав.

Позивач та представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримали з підстав зазначених в позовній заяві.

Представник відповідача, в судовому засіданні проти заявленого адміністративного позову заперечив, надав суду письмове заперечення відповідача мотивоване тим, що під час проведення перевірки виявлені порушення статей 4, 7, 8, 19, 22 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб», в результаті чого позивачем не нараховано, не утримано та не сплачено до бюджету податок з доходів фізичних осіб в розмірі 840 гривень.

Розглянувши матеріали адміністративної справи, заслухавши пояснення позивача, його представника, пояснення представника відповідача, допитавши свідка, дослідивши докази, суд прийшов до висновку, що адміністративний позов підставний та підлягає до задоволення з таких мотивів.

Судом встановлено, що позивач є субєктом підприємницької діяльності фізичною особою, зареєстрованою виконавчим комітетом Калуської міської ради Івано-Франківської області 08.07.2002 року.

25.08.2010 року службовими особами відповідача, на підставі направлення на перевірку за №494 від 20.08.2010 року та наказу за №163-п від 20.08.2010 року проведено документальну позапланову перевірку фінансово-господарської діяльності з питань дотримання субєктом підприємницької діяльності - фізичною особою ОСОБА_1 вимог податкового законодавства в частині правильності утримання, повноти і своєчасності перерахування до бюджету податку з доходів фізичних осіб із заробітної плати громадян за період з 01.01.2010 до 25.08.2010 року.

В ході перевірки службовими особами відповідача у позивача виявлено найманого працівника, з якими не укладено трудового договору ОСОБА_4, яка виконувала обовязки продавця, працювала з травня 2009 року, за період з січня серпня 2010 року отримувала заробітну плату в розмірі 700 гривень в місяць.

Між позивачем та ОСОБА_4 за період з січня серпня 2010 року не укладено трудовий договір, за цей же період ОСОБА_4 нарахована заробітна плата по найму в розмірі 5600 гривень, з якої не утримано податок на доходи фізичних осіб, чим порушено статті 4, 7, 8, 19, 22 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб».

За наслідками розгляду вказаної перевірки складено акт про результати документальної позапланової виїзної перевірки за №2990/17-02/НОМЕР_1 від 25.08.2010 року.

Відповідачем за наслідками розгляду вказаного акту податковим повідомленням-рішенням за № /0 від 07.09.2010 року визначено суму податкового зобовязання з податку з доходів фізичних осіб в розмірі 840 гривень та застосовано штрафні (фінансові) санкції в розмірі 1680 гривень, яке позивач 20.09.2010 року оскаржив до Калуської обєднаної державної податкової інспекції в Івано-Франківській області та яке рішенням відповідача 07.10.2010 року за №6990/10/29-02 залишено без змін, а скаргу позивача без задоволення.

15.10.2010 року ОСОБА_1 звернувся із скаргою до Державної податкової адміністрації в Івано-Франківській області про скасування податкових повідомлень-рішень за № /0 від 07.09.2010 року та за № /1 від 07.10.2010 року, яка рішенням за № 3866/10/25-019/162/410 від 25.10.2010 року залишена без розгляду.

Стаття 4 Закону України «Про систему оподаткування»визначає, що платниками податків і зборів (обовязкових платежів) є юридичні і фізичні особи, на яких згідно з законами України покладено обовязок сплачувати податки і збори (обов'язкові платежі).

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 9 Закону України «Про систему оподаткування» платники податків і зборів (обовязкових платежів) зобовязані сплачувати належні суми податків і зборів (обовязкових платежів) у встановлені законами терміни.

Згідно частини 1 статті 9 Закону України «Про систему оподаткування»платники податків і зборів (обов'язкових платежів) зобовязані: вести бухгалтерський облік, складати звітність про фінансово-господарську діяльність і забезпечувати її зберігання у терміни, встановлені законами; подавати до державних податкових органів та інших державних органів відповідно до законів декларації, бухгалтерську звітність та інші документи і відомості, пов'язані з обчисленням і сплатою податків і зборів (обов'язкових платежів); сплачувати належні суми податків і зборів (обов'язкових платежів) у встановлені законами терміни.

Судом встановлено, що відповідач являється платником податку з доходів фізичних осіб, зі ставкою такого податку 15 відсотків від обєкта оподаткування.

Згідно пункту 1.13 статті 1 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб»податок з доходів фізичних осіб плата фізичної особи за послуги, які надаються їй територіальною громадою, на території якої така фізична особа має податкову адресу або розташовано особу, що утримує цей податок згідно з цим Законом.

Відповідно абзацу 1 пункту 1.15 статті 1 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб»податковий агент - юридична особа (її філія, відділення, інший відокремлений підрозділ) або фізична особа чи представництво нерезидента юридичної особи, які незалежно від їх організаційно-правового статусу та способу оподаткування іншими податками зобовязані нараховувати, утримувати та сплачувати цей податок до бюджету від імені та за рахунок платника податку, вести податковий облік та подавати податкову звітність податковим органам відповідно до закону, а також нести відповідальність за порушення норм цього Закону.

Згідно статті 2 цього Закону платниками податку є резидент, який отримує як доходи з джерелом їх походження з території України, так і іноземні доходи.

Відповідно пункту 1.3 статті 3 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб»обєктом оподаткування резидента є: загальний місячний оподатковуваний дохід; чистий річний оподатковуваний дохід, який визначається шляхом зменшення загального річного оподатковуваного доходу на суму податкового кредиту такого звітного року; доходи з джерелом їх походження з України, які підлягають кінцевому оподаткуванню при їх виплаті; іноземні доходи.

Згідно підпункту 4.2.1. пункту 4.2. статті 4 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб» до складу загального місячного оподатковуваного доходу включаються доходи у вигляді заробітної плати, інші виплати та винагороди, нараховані (виплачені) платнику податку відповідно до умов трудового або цивільно-правового договору.

Згідно до пункту 7.1 статті 7 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб»ставка податку становить 15 відсотків від обєкта оподаткування, крім випадків, визначених у пунктах 7.2-7.4 цієї статті.

Відповідно підпункту 8.1.1. пункту 8.1. статті 8 даного Закону податковий агент, який нараховує (виплачує) оподатковуваний дохід на користь платника податку, утримує податок від суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену у відповідних пунктах статті 7 цього Закону.

У відповідності до пункту 19.2. статті 19 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб»особи, які відповідно до цього Закону мають статус податкових агентів, зобовязані своєчасно та повністю нараховувати, утримувати та сплачувати (перераховувати) до бюджету податок з доходу, який виплачується на користь платника податку та оподатковується до або під час такої виплати та за її рахунок.

Відповідач, при винесені оскаржуваних повідомлень-рішень визначив обєктом оподаткування загальний місячний дохід в розмірі 700 гривень заробітної плати ОСОБА_4 за період з січня до серпня 2010 року.

Судом встановлено, що відповідачем при проведенні перевірки та наданні висновків за її результатами не дотримано вимоги про повноту, обєктивність і всебічність щодо встановлення обставин порушення податкового законодавства, а рішення за наслідками цієї перевірки є необґрунтованим і прийняте без урахування усіх обставин, що мали значення для його прийняття.

Так, єдиною підставою для визначення даного обєкту оподаткування слугували пояснення ОСОБА_4 надані 21.08.2010 року старшому оперуповноваженому СОЗСПБ відділу податкової міліції Калуської обєднаної державної податкової інспекції лейтенанту податкової міліції ОСОБА_5 (а.с. 58).

Як встановлено в судовому засіданні, факт перебування в трудових відносинах з позивачем ОСОБА_4 не може вважатись встановленим та підтвердженим, суд вважає висновок перевірки передчасним та таким, що не відповідає фактичним обставинам справи, виходячи з такого.

16.09.2010 року старшим слідчим прокуратури міста Калуша Івано-Франківської області за наслідками розгляду матеріалів кримінальної справи за №321306 порушеної стосовно ОСОБА_1 за статтями 172 частина 1, 366 частина 1 Кримінального кодексу України прийнято рішення про закриття кримінальної справи в частині. При цьому, мотивом закриття даної кримінальної справи в частині вказано, що в ході досудового слідства встановлено, що ОСОБА_4 працювала в приватного підприємця ОСОБА_1 з 10.08.2010 року, а в період часу з 30.04.2009 року до 01.04.2010 року згідно укладеного трудового договору працювала диспетчером служби таксі у приватного підприємця ОСОБА_6 (а.с.19).

Крім того, за наслідками досудового слідства у вказаній кримінальні справі ОСОБА_1 предявлено обвинувачення у вчинені злочину передбаченого частиною 1 статті 172 Кримінального кодексу України, тобто у вчинені грубого порушення законодавства про працю, а саме прийнятті на роботу в серпні 2010 року ОСОБА_4 та не укладенні з нею трудового договору в період із серпня 2010 року до 21.08.2010 року.

Частинами 16, 17 статті 11-1 Закону України «Про державну податкову службу в Україні»встановлено, що працівникам податкової міліції забороняється брати участь у проведенні планових та позапланових виїзних перевірок платників податків, що проводяться органами державної податкової служби, якщо такі перевірки не повязані з веденням оперативно-розшукових справ або розслідуванням кримінальних справ, порушених стосовно таких платників податків (посадових осіб платників податків), що знаходяться в їх провадженні. Перевірки платників податків органами податкової міліції проводяться у порядку, встановленому Законом України «Про оперативно-розшукову діяльність», Кримінально-процесуальним кодексом України, іншими законами України.

Пояснення ОСОБА_4 від 21.08.2010 року, які слугували підставою для винесення оскаржуваних рішень отримані працівником податкової міліції та до проведення перевірки, тобто в порушення статті 11-1 Закону України «Про державну податкову службу в Україні».

Відповідачем під час проведення перевірки, в порушення положень пунктів 1.5, 1.7, 2.3.2 Порядку оформлення результатів невиїзних документальних, виїзних планових та позапланових перевірок з питань дотримання податкового, валютного та іншого законодавства, затверджених наказом Державної податкової адміністрація України за № 327 від 10.08.2005 року не отримано пояснень від позивача і ОСОБА_4, і як наслідок не перевірено обставини викладені в попередніх поясненнях, не усунуто виявлено протиріч, що свідчить про неповноту проведеної перевірки та необєктивність її висновків.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_4 суду пояснила, що фактично в трудових відносинах із позивачем перебуває з 10.08.2010 року, трудову угоду з нею укладено 02.09.2010 року, в період з 30.04.2009 року до 01.04.2010 року працювала у іншого приватного підприємця ОСОБА_6

Тому, судом вважаються необґрунтованими посилання відповідача на доведеність факту перебування у трудових відносинах ОСОБА_4 з січня до серпня 2010 року із позивачем та отримання щомісячно заробітної плати в розмірі 700 гривень поясненнями ОСОБА_4 від 21.08.2010 року.

Крім того, будь-яких первинних бухгалтерських документів чи інших документів, які прямо чи опосередковано вказували на наявність трудових відносин між позивачем та ОСОБА_4 у період з січня до серпня 2010 року відповідачем, під час проведення перевірки не виявлено.

Також необґрунтованість висновків відповідача про факт перебування ОСОБА_4 у трудових відносинах з позивачем протягом січня серпня 2010 року спростовується відомостями про працевлаштування ОСОБА_4, яка в період з 30.04.2009 року до 01.04.2010 року перебувала у трудових відносинах з підприємцем ОСОБА_6, згідно трудового договору (а.с.16).

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Пунктом 1 частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Як наслідок суд приходить до висновку про протиправність винесених податкових повідомлень-рішень за № /0 від 07.09.2010 року та за № /1 від 07.10.2010 року, винесених Калуською об'єднаною державною податковою інспекцією в Івано-Франківській області про нарахування ОСОБА_1 податку з доходів фізичних осіб з урахуванням штрафних (фінансових) санкцій в розмірі 2520 (дві тисячі пятсот двадцять) гривень, які прийнято необґрунтовано, без урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення.

На підставі статті 124 Конституції України, керуючись статтями 158-163, 167, 258 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення за № /0 від 07.09.2010 року та за № /1 від 07.10.2010 року, винесених Калуською обєднаною державною податковою інспекцією в Івано-Франківській області про нарахування ОСОБА_1 податку з доходів фізичних осіб з урахуванням штрафних (фінансових) санкцій в розмірі 2520 (дві тисячі пятсот двадцять) гривень.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку. Відповідно до статті 186 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Апеляційна скарга подається до Львівського апеляційного адміністративного суду через Івано-Франківський окружний адміністративний суд.

Постанова набирає законної сили в порядку та строки встановлені статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя: Остап'юк С.В.

Постанова складена в повному обсязі 24.12.2010 року.