Справа № 553/3520/15-а
Суддя: Старосуд М.І.
Дата ухвалення: 2015-11-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2015 р. Справа № 553/3520/15-а

Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Старосуда М.І.

Суддів: Лях О.П. , Яковенка М.М. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Ленінського районного суду м. Полтава від 23.09.2015р. по справі № 553/3520/15-а

за позовом ОСОБА_1

до Ленінської районної ради м. Полтави

третя особа - ОСОБА_2

про визнання незаконним та скасування рішення,

ВСТАНОВИЛА

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просив суд визнати незаконним та скасувати рішення Ленінської районної у м. Полтаві ради шостого скликання сорок восьмої сесії «Про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок» від 09.04.2015 року в частині надання ОСОБА_2 дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 338 кв.м. для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд по АДРЕСА_1, згідно з кадастровим планом, виготовленим ФОП «ОСОБА_3», із складу земель житлової та громадської забудови міста. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що ОСОБА_2 виділена у користування земельна ділянка площею 280 кв.м., а тому спірним рішенням порушуються його права, оскільки буде зменшена площа його земельної ділянки.

Постановою Ленінського районного суду м. Полтава від 23.09.2015 року у задоволенні зазначеного адміністративного позову відмовлено.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову, якою задовольнити позовні вимоги. В обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач посилається на порушення судом першої інстанції, при прийнятті постанови, норм Земельного кодексу України, з обставин і обґрунтувань, викладених в апеляційній скарзі.

Третя особа - ОСОБА_2 подав заперечення на апеляційну скаргу, в яких, наполягаючи на законності та обґрунтованості постанови суду першої інстанції, просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржувану постанову без змін.

В судове засідання апеляційної інстанції сторони не прибули, тому колегія суддів вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними в справі матеріалами.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні позову, виходив з того, що Ленінська районна у м. Полтаві рада при прийнятті вказаного рішення від 09 квітня 2015 року діяла в межах своїх повноважень з дотримання норм Земельного кодексу України.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

З рішення Ленінського районного суду м. Полтави від 02 квітня 2014 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою та встановлення порядку користування земельною ділянкою вбачається, що домоволодіння АДРЕСА_2 належало на праві спільної часткової власності ОСОБА_1 - 12/25 частини та ОСОБА_2 - 13/25 частини. Вказане домоволодіння розташоване на земельній ділянці загальною площею 550 кв.м., яка була виділена та відведена в натурі на підставі рішення Ленінської районної ради депутатів трудящих м. Полтави № 387 від 20.12.1955 року. За цим домоволодінням рахується також лишок землі площею 50 кв.м.

Рішенням Апеляційного суду Полтавської області від 14 травня 2013 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ в натурі домоволодіння, що перебуває у спільній власності, визнання права власності на нерухоме майно як на самостійний об'єкт права власності, визнання права користування земельною ділянкою та виділення земельної ділянки у користування, позовні вимоги задоволенні частково.

Здійснено поділ у натурі домоволодіння розташованого за адресою: АДРЕСА_2, відповідно до фактичного користування між ОСОБА_2 та ОСОБА_1, а в задоволені позовних вимог щодо визнання права користування земельною ділянкою та виділення земельної ділянки у користування відмовлено, оскільки рішенням Ленінського районного суду м. Полтави від 04 березня 1988 року вже вирішено питання про порядок користування земельною ділянкою, а саме: ОСОБА_1 виділено у користування земельну ділянку площею 270 кв.м., а ОСОБА_2 виділено у користування земельну ділянку площею 280 кв.м. і рішення суду в цій частині виконане згідно Акту судового виконавця Ленінського райсуду м. Полтави від 26 жовтня 1990 року.

Отже, згідно матеріалів справи, ОСОБА_1 є власником садиби по АДРЕСА_2, а ОСОБА_2 є власником садиби по АДРЕСА_1 та між ними вставлено порядок користування земельною ділянкою площею 550 кв.м.

Спірним рішенням Ленінської районної у м. Полтаві ради від 09.04.2015 року ОСОБА_2 надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 338 кв.м. для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд по АДРЕСА_1, згідно з кадастровим планом, виготовленим ФОП «ОСОБА_3», із складу земель житлової та громадської забудови міста.

Приймаючи вказане рішення про надання ОСОБА_2 дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 338 кв.м., Ленінська районна у м. Полтаві рада керувалася ст.ст.118, 121 Земельного кодексу України.

Колегія суддів зазначає, що частинами 1 та 2 ст.118 Земельного кодексу України передбачено, що громадянин, зацікавлений у приватизації земельної ділянки, яка перебуває у його користуванні, подає заяву до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. Рішення органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо приватизації земельних ділянок приймається у місячний строк на підставі технічних матеріалів та документів, що підтверджують розмір земельної ділянки.

Отже, вказаними нормами закону передбачено умови та порядок саме приватизації земельної ділянки, яка на законних підставах перебуває у користуванні громадянина.

Як зазначено вище, рішенням Ленінської районної ради депутатів трудящих м. Полтави № 387 від 20.12.1955 року під індивідуальну забудову по АДРЕСА_2 виділена та відведена в натурі земельна ділянка загальною площею 550 кв.м., а рішенням суду встановлено порядок користування вказаною земельною ділянкою, а саме: ОСОБА_1 виділено у користування земельну ділянку площею 270 кв.м., а ОСОБА_2 виділено у користування земельну ділянку площею 280 кв.м.

Таким чином, виконуючи вимоги частин 1 та 2 ст.118 Земельного кодексу України, відповідач вправі був прийняти рішення щодо приватизації земельної ділянки площею 280 кв.м., яка на законних підставах перебуває у користуванні ОСОБА_2

В той же час, колегія суддів зазначає, що частинам 6 та 7 статті 118 Земельного кодексу України передбачено, що громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі.

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні.

Отже, вказане рішення відповідач прийняв на підставі частин 6 та 7 статті 118 Земельного кодексу України, якими передбачено умови та порядок надання у власність земельної ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, яка не перебуває у користуванні громадянина.

Однак, спірним рішенням від 09.04.2015 року, в порушення вимог частин 1,2,6,7 ст.118 Земельного кодексу України, Ленінська районна у м. Полтаві рада надала ОСОБА_2 дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 338 кв.м. для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд із складу земель житлової та громадської забудови міста, не врахувавши, що частина цієї земельної ділянки рішенням Ленінської районної ради депутатів трудящих м. Полтави № 387 від 20.12.1955 року була вже виділена та відведена в натурі під індивідуальну забудову по АДРЕСА_2.

А тому, відповідно до вимог частин 1 та 2 ст.118 Земельного кодексу України, відповідач вправі був прийняти рішення щодо приватизації вже виділеної та відведеної частини земельної ділянки, яка на законних підставах перебуває у користуванні ОСОБА_2, а не надавати йому дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення цієї частини земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд із складу земель житлової та громадської забудови міста.

Окрім того, надаючи на підставі частин 6 та 7 статті 118 Земельного кодексу України дозвіл ОСОБА_2 на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд із складу земель житлової та громадської забудови міста, відповідач не врахував вимоги пункту «б» частини 2 статті 198 Земельного кодексу України щодо погодження меж земельної ділянки з суміжними власниками та землекористувачами, оскільки в лютому 2014 року позивач повідомив відповідача, що він є суміжним користувачем спірної земельної ділянки та не дає згоди ОСОБА_2 на погодження меж земельної ділянки.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що рішення відповідача від 09.04.2015 року про надання ОСОБА_2 дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 338 кв.м. не відповідає вимогам частин 1,2,6,7 ст.118 Земельного кодексу України, а тому підлягає скасуванню.

Відповідно до ст. 159 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно п. 4 ч. 1 ст. 202 КАС України, підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є: порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання, а так само розгляд і вирішення справи неповноважним судом; участь в ухваленні постанови судді, якому було заявлено відвід на підставі обставин, які викликали сумнів у неупередженості судді, і заяву про його відвід визнано судом апеляційної інстанції обґрунтованою; ухвалення чи підписання постанови не тим суддею, який розглянув справу.

Зважаючи на встановлені обставини справи, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції при ухваленні постанови були порушені норми чинного матеріального права, і як наслідок апеляційна скарга підлягає задоволенню, постанова суду першої інстанції скасуванню з прийняттям нової про задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст.41 160, 167, 195, 196, 197, 198, п. 4 ч. 1 ст. 202, 205, 207, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Ленінського районного суду м. Полтава від 23.09.2015р. по справі № 553/3520/15-а скасувати.

Прийняти нову постанову.

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати незаконним та скасувати рішення Ленінської районної у м. Полтаві ради шостого скликання сорок восьмої сесії «Про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок» від 09.04.2015 року в частині надання гр. ОСОБА_2 дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 338 кв.м. для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд по АДРЕСА_1, згідно з кадастровим планом, виготовленим ФОП «ОСОБА_3», із складу земель житлової та громадської забудови міста.

Постанова набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили.

Головуючий суддя (підпис)Старосуд М.І.
Судді(підпис) (підпис) Лях О.П. Яковенко М.М.