Справа № 813/8270/13-а
Суддя: Довга Ольга Іванівна
Дата ухвалення: 2015-11-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 листопада 2015 року Справа № 876/2471/14

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючий суддя Довга О.І.

судді Матковська З.М. Запотічний І.І.

розглянувши у порядку письмового провадження в м.Львові апеляційні скарги ОСОБА_1 та управління Пенсійного фонду України в м. Трускавці на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 27.01.2014 року по справі №813/8270/13-а за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в м.Трускавці про визнання протиправною відмову,

В С Т А Н О В И В:

06.11.2013 року ОСОБА_1 звернувся в суд першої інстанції з адміністративним позовом до управління Пенсійного фонду України в м. Трускавці Львівської області про визнання протиправною відмови управління Пенсійного фонду України в м. Трускавці Львівської області у наданні копії кошторису видатків на утримання управління Пенсійного фонду України в м. Трускавці Львівської області (вих. № 3010/07-29 від 05.07.2013 року) за запитом на інформацію ОСОБА_1 від 02.07.2013 року та зобов'язання управління Пенсійного фонду України в м. Трускавці Львівської області надати копію кошторису видатків на утримання управління Пенсійного фонду України в м. Трускавці Львівської області за вищевказаним запитом у п'ятиденний строк з моменту набрання рішенням суду законної сили. Представником позивача 04.12.2013 року подано уточнення до позовної заяви, відповідно до якого позивач просить:визнати протиправною відмову управління Пенсійного фонду України у м. Трускавці Львівської області у наданні копії кошторису видатків на утримання управління Пенсійного фонду України у м. Трускавці Львівської області (вих.№3010/07-29 від 05.07.2013 року) за запитом на інформацію ОСОБА_1 від 02.07.2013 року; зобов'язати управління Пенсійного фонду України у м. Трускавці Львівської області надати копію кошторису видатків на утримання управління Пенсійного фонду України у м. Трускавці Львівської області за запитом на інформацію ОСОБА_1 від 02.07.2013 року у п'ятиденний строк з моменту набранням рішенням суду законної сили; скасувати наказ управління Пенсійного Фонду України в м.Трускавці Львівської області № 24 від 22.02.2012 року "Про перелік публічної інформації".

В обгрунтування заявлених позовних вимог позивач покликається на те, що він звернувся до управління Пенсійного фонду України в м. Трускавці Львівської області із запитом на інформацію від 02.07.2013 року, в якому прохав надати завірену належним чином копію кошторису видатків на утримання управління Пенсійного фонду України в м. Трускавці Львівської області, на що отримав відповідь, у якій було зазначено, що запитувана інформація відноситься до внутрішньо організаційної, а не до публічної. Відтак, позивачу відмовлено у наданні копії кошторису.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 27.01.2014 року адміністративний позов задоволено частково: зобов'язано управління Пенсійного фонду України у м. Трускавці Львівської області повторно розглянути запит на інформацію ОСОБА_1 від 02.07.2013 року щодо надання копії кошторису видатків на утримання управління Пенсійного фонду України у м. Трускавці Львівської області (вих.№3010/07-29 від 05.07.2013 року) та надати вмотивовану відповідь; стягнуто з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 68,82 грн.; в задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погодившись із постановою суду першої інстанції, покликаючись на порушення норм матеріального права, позивач подав апеляційну скаргу, доводи якої фактично відповідають обґрунтуванню адміністративного позову.

Просить постанову суду першої інстанції скасувати та прийняти нову, якою позов задоволити у повному обсязі.

Крім того, апеляційну скаргу також подано управлінням Пенсійного фонду України в м.Трускавці. В обгрунтування апеляційної скарги, скаржник покликається на ті ж, обставини що викладені у запереченні до адміністративного позову.

Просить постанову суду першої інстанції скасувати та прийняти нову, якою у задоволенні позову відмовити повністю.

У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 197 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, у разі: відсутності клопотань від усіх осіб, які беруть участь у справі, про розгляд справи за їх участю. Заслухавши суддю доповідача, вивчивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню виходячи з наступного.

Судом встановлено, та це безспірно підтверджується матеріалами справи, 02.07.2013 року позивач звернувся до відповідача із запитом на отримання публічної інформації, в якому просить надати належними чином завірену копію кошторису видатків на утримання управління Пенсійного фонду України в м.Трускавці Львівської області.

Листом відповідача від 05.07.2013 року №3010/07-29 ОСОБА_1 повідомлено, що запитувана ним інформації є внутрішньоорганізаційною та не належить до публічної.

Відповідно до п. 1 Положення про Пенсійний фонд України, затвердженого Указом Президента України від 06.04.2011 N 384 ( 384/2011 ) (надалі - Положення) Пенсійний фонд України є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики України. Пенсійний фонд України входить до системи органів виконавчої влади і забезпечує реалізацію державної політики з питань пенсійного забезпечення та ведення персоніфікованого обліку надходжень від сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок). Згідно з п. 7 вищевказаного Положення, Пенсійний фонд України здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні органи.

Відповідно до п.2 ч. 4 Положення, Пенсійний фонд України розробляє проект бюджету Пенсійного фонду України, складає звіт про його виконання та подає їх у встановленому порядку Міністру для внесення на розгляд Кабінету Міністрів України, здійснює ефективний розподіл фінансових ресурсів для пенсійного забезпечення.

Відповідно до розділу 2 п. 1.4 «Порядку розроблення, затвердження та виконання бюджету Пенсійного фонду України» від 31.08.2009 року № 21-2 (надалі -Порядок) нормативно-правове регулювання бюджетного процесу в Пенсійному фонді здійснюється відповідно до Конституції України, Бюджетного кодексу України, Закону про Державний бюджет України на відповідний рік, Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", Положення про Пенсійний фонд України, затвердженого Указом Президента України від 06.04.2011 N 384 ( 384/2011 ), та інших нормативно-правових актів і цього Порядку.

Відповідно до п. 2.1.3. вказаного вище Порядку основними складовими бюджету Пенсійного фонду є доходна та видаткова частини бюджету. Згідно з п. 2.1.4. Порядку, доходи бюджету Пенсійного фонду класифікуються за такими основними групами: власні надходження; кошти Державного бюджету України; кошти Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття; кошти Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України.

Згідно з п. 2.5.1.Порядку, кошторис видатків на утримання органів Пенсійного фонду є складовою частиною бюджету Пенсійного фонду. Відповідно до п. 3.2. Порядку Головні управління та районні управління забезпечують виконання відповідних бюджетів, надходження усіх визначених законодавством доходів та цільове і ефективне витрачання коштів.

Згідно з п. 3.4.4. Порядку звіт про виконання бюджету Пенсійного фонду в розрізі статей витрат протягом двох тижнів після його затвердження управлінням Пенсійного фонду підлягає обов'язковій публікації в офіційних друкованих виданнях Верховної Ради України та Кабінету Міністрів України. Інформація про час і місце публічного представлення звіту оприлюднюється разом із звітом про виконання бюджету Пенсійного фонду.

Беручи до уваги вищенаведене, суд приходить до висновку, що управління Пенсійного фонду в м. Трускавці є органом державної виконавчої влади, відтак, відповідач є суб'єктом владних повноважень у розпорядженні якого знаходиться відповідна публічна інформація.

Закон України від 13.01.2011 року № 2919-VІ "Про доступ до публічної інформації" визначає порядок здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, що знаходиться у володінні суб'єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації та інформації, що становить суспільний інтерес.

Статтею 1 цього Закону визначено, що публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб'єктами владних повноважень своїх обов'язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб'єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом. Публічна інформація є відкритою, крім випадків, встановлених законом.

Метою цього Закону, у відповідності до статті 2, є забезпечення прозорості та відкритості суб'єктів владних повноважень і створення механізмів реалізації права кожного на доступ до публічної інформації. Відповідно до частини 1 статті 3 право на доступ до публічної інформації гарантується, зокрема, обов'язком розпорядників інформації надавати та оприлюднювати інформацію, крім випадків, передбачених законом.

У відповідності до п. 2 ст. 5 Закону України "Про доступ до публічної інформації" доступ до інформації забезпечується шляхом надання інформації за запитами на інформацію.

Запит на інформацію - це прохання особи до розпорядника інформації надати публічну інформацію, що знаходиться у його володінні. Запитувач має право звернутися до розпорядника інформації із запитом на інформацію незалежно від того, стосується ця інформація його особисто чи ні, без пояснення причини подання запиту (ч. 1 ст. 19 цього ж Закону). Запит на інформацію може бути індивідуальним або колективним. Запити можуть подаватися в усній, письмовій чи іншій формі (поштою, факсом, телефоном, електронною поштою) на вибір запитувача. Письмовий запит подається в довільній формі.

У статтях 12, 13 Закону України "Про доступ до публічної інформації" зазначено, що суб'єктами відносин у сфері доступу до публічної інформації є запитувачі інформації - фізичні, юридичні особи, об'єднання громадян без статусу юридичної особи, крім суб'єктів владних повноважень; розпорядники інформації, зокрема: суб'єкти владних повноважень - органи державної влади, інші державні органи, органи місцевого самоврядування, органи влади Автономної Республіки Крим, інші суб'єкти, що здійснюють владні управлінські функції відповідно до законодавства та рішення яких є обов'язковими для виконання.

Відповідно до ч. 1 ст. 20 Закону України "Про доступ до публічної інформації" розпорядник інформації має надати відповідь на запит на інформацію не пізніше п'яти робочих днів з дня отримання запиту.

Пунктом 2 ч. 1 ст. 22 Закону України "Про доступ до публічної інформації" передбачено, що розпорядник інформації має право відмовити в задоволенні запиту, якщо інформація, що запитується, належить до категорії інформації з обмеженим доступом відповідно до частини другої статті 6 цього Закону.

Інформацією з обмеженим доступом є: 1) конфіденційна інформація; 2) таємна інформація; 3) службова інформація. Обмеження доступу до інформації здійснюється відповідно до закону при дотриманні сукупності таких вимог: 1) виключно в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадського порядку з метою запобігання заворушенням чи злочинам, для охорони здоров'я населення, для захисту репутації або прав інших людей, для запобігання розголошенню інформації, одержаної конфіденційно, або для підтримання авторитету і неупередженості правосуддя; 2) розголошення інформації може завдати істотної шкоди цим інтересам; 3) шкода від оприлюднення такої інформації переважає суспільний інтерес в її отриманні ( ч. 1, 2 ст. 6 Закону України "Про доступ до публічної інформації").

Відповідно до ч. 5 ст. 6 Закону України "Про доступ до публічної інформації" не може бути обмежено доступ до інформації про розпорядження бюджетними коштами, володіння, користування чи розпорядження державним, комунальним майном, у тому числі до копій відповідних документів, умови отримання цих коштів чи майна, прізвища, імена, по батькові фізичних осіб та найменування юридичних осіб, які отримали ці кошти або майно. При дотриманні вимог, передбачених частиною другою цієї статті, зазначене положення не поширюється на випадки, коли оприлюднення або надання такої інформації може завдати шкоди інтересам національної безпеки, оборони, розслідуванню чи запобіганню злочину.

Конфіденційна інформація - інформація, доступ до якої обмежено фізичною або юридичною особою, крім суб'єктів владних повноважень, та яка може поширюватися у визначеному ними порядку за їхнім бажанням відповідно до передбачених ними умов. Не може бути віднесена до конфіденційної інформація, зазначена в частині першій і другій статті 13 цього Закону. Розпорядники інформації, визначені частиною першою статті 13 цього Закону, які володіють конфіденційною інформацією, можуть поширювати її лише за згодою осіб, які обмежили доступ до інформації, а за відсутності такої згоди - лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини (стаття 7).

Пункт 3.2. Положення про управління Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також у містах та районах, затвердженого Постановою Правління Пенсійного Фонду України №8-2 від 30.04.2002 закріпив - «начальник Управління: подає регіональному управлінню Фонду для затвердження штатний розпис Управління та кошторис видатків на його утримання». Пункт 4.1. цього ж Положення - «штатний розпис та кошторис видатків на утримання Управління затверджуються начальником відповідного регіонального управління Фонду». Підпункт 4 пункту 2.2. цього Положення - «Управління відповідно до покладених на нього завдань: забезпечує ведення бухгалтерського обліку з виконання бюджету, кошторису видатків на утримання Управління Фонду та своєчасно складає і в установленому порядку подає затверджену звітність регіональному управлінню Фонду».

Із зазначеного слідує, що управління Пенсійного Фонду України в м. Трускавці Львівської області є розпорядником кошторису видатків на його утримання.

Згідно пунктів 5, 11 частини 1 статті 15 Закону України «Про доступ до публічної інформації», розпорядники інформації зобов'язані оприлюднювати інформацію про систему обліку, види інформації, яку зберігає розпорядник, та інформацію про діяльність суб'єктів владних повноважень.

Щодо видів інформації, то стаття 10 Закону України «Про інформацію» визначила, що за змістом інформація поділяється на такі види: інформація про фізичну особу; інформація довідково-енциклопедичного характеру; інформація про стан довкілля (екологічна інформація); інформація про товар (роботу, послугу); науково-технічна інформація; податкова формація; правова інформація; статистична інформація; соціологічна інформація; інші види інформації.

Частиною 1 статті 1 Закону України «Про доступ до публічної інформації» закріплено - «публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб'єктами владних повноважень своїх обов'язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб'єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом».

Отже, відповідно до цієї норми, вся інформація, яка знаходиться у володінні суб'єкта владних повноважень, є публічною і якщо вона на законних підставах не віднесена до інформації з обмеженим доступом, то має надаватись запитувачам інформації. Включення публічної інформації до якихось переліків і надання її відповідно до цих переліків законодавством не вимагається.

Отже, будь-яка інформація є публічною в розумінні Закону України «Про доступ до публічної інформації», включаючи інформацію з обмеженим доступом та внутрішньоорганізаційні акти.

Відтак, суд першої інстанції вірно зазначає, що відповідач є розпорядником інформації щодо якої був здійснений вищевказаний запит та вважає, що така не належить до вичерпного переліку інформації, доступ до якої може бути обмеженим.

Стаття 22 Закону України «Про доступ до публічної інформації» містить вимоги до відмови в задоволенні запиту на інформацію:«Розпорядник інформації має право відмовити в задоволенні запиту в таких випадках:

1) розпорядник інформації не володіє і не зобов'язаний відповідно до його компетенції, передбаченої законодавством, володіти інформацією, щодо якої зроблено запит;

2) інформація, що запитується, належить до категорії інформації з обмеженим доступом відповідно до частини другої статті 6 цього Закону;

3) особа, яка подала запит на інформацію, не оплатила передбачені статтею 21 цього Закону фактичні витрати, пов'язані з копіюванням або друком;

4) не дотримано вимог до запиту на інформацію, передбачених частиною п'ятою статті 19 цього Закону».

Враховуючи вищезазначене, апеляційний суд приходить до висновку, що надаючи відповідь на інформаційний запит позивача від 02.07.2013 року, управління Пенсійного фонду України в м.Трускавці надала неповну інформацію, що суперечить Закону України "Про доступ до публічної інформації".

Відтак апеляційний суд вважає, що вимоги позивача підлягають до задоволення у спосіб, який би гарантував захист прав, свобод та інтересів позивача у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку відповідача, а саме, шляхом зобов'язання управління Пенсійного фонду України в м.Трускавці повторно розглянути запит на інформацію ОСОБА_1 від 02.07.2013 року щодо надання копії кошторису видатків на утримання управління Пенсійного фонду України у м. Трускавці Львівської області, оскільки суд не може підміняти державний орган, дії чи бездіяльність якого оскаржується та давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, які належать до компетенції такого органу.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції зазначає, що судом першої інстанції, при вирішенні даного публічно-правового спору, правильно встановлено обставини справи та ухвалено законне рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права, постанова суду першої інстанції ґрунтується на повно, об'єктивно і всебічно з'ясованих обставинах, доводи апеляційних скарг висновків суду першої інстанції не спростовують, тому підстав для скасування постанови суду першої інстанції немає.

Відповідно до ч.1 ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. 195, 197, 198, 200, 205, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

У Х В А Л И В :

Апеляційні скарги ОСОБА_1 та управління Пенсійного фонду України в м. Трускавці залишити без задоволення, а постанову Львівського окружного адміністративного суду від 27.01.2014 року по справі №813/8270/13-а - без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, що беруть участь у справі, може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя Довга О.І.

Судді Матковська З.М.

Запотічний І.І.