Справа № 808/5908/15
Суддя: Максименко Лілія Яковлівна
Дата ухвалення: 2015-10-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 жовтня 2015 року ( 10 год. 05 хв.) Справа № 808/5908/15 м.Запоріжжя

Запорізький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Максименко Л.Я.,

за участю секретаря судового засідання Мєдніковій Р.О.

та представників

від позивача: ОСОБА_1, довіреність № 18-156 від 23.12.2014

від відповідача 1: ОСОБА_2, довіреність № 58/28-04-10-017 від 28.07.2015;

від відповідача 2: не зявився

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовною заявою: Публічного акціонерного товариства «Запорізький завод феросплавів», м. Запоріжжя

до: Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Запоріжжі Міжрегіонального головного управління Державної фіскальної служби України, м. Запоріжжя

Управління Державної казначейської служби України у м. Запоріжжі Запорізької області, м. Запоріжжя

про: визнання протиправною бездіяльності та стягнення пені,-

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство «Запорізький завод феросплавів» (далі - ПАТ «ЗФЗ», або позивач) звернулось із адміністративним позовом до Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Запоріжжі Міжрегіонального головного управління Державної фіскальної служби України, Управління Державної казначейської служби України у м. Запоріжжі Запорізької області, (далі - відповідач 1, відповідач - 2), в якому позивач просить суд: визнати протиправною бездіяльність Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Запоріжжі Міжрегіонального головного управління Державної фіскальної служби України, яка виразилась у неподанні Головному управлінню Державної казначейської служби України у м. Запоріжжя висновку із зазначенням суми податку на додану вартість, що підлягала відшкодуванню з бюджету на користь Публічного акціонерного товариства «Запорізький завод феросплавів» по декларації з податку на додану вартість за березень 2003 року у розмірі 2 819 769 грн.; стягнути з Державного бюджету України (Управління Державної казначейської служи України у м. Запоріжжя) на користь Публічного акціонерного товариства «Запорізький завод феросплавів» пеню, нараховану на суму бюджетної заборгованості з податку на додану вартість за березень 2003 року, у розмірі 684 121, 14 грн.

В обґрунтування позову посилається на те, що згідно з положеннями п. 200.1-200.4, п. 200.7-200.15 ст. 200 ПК України відшкодування ПДВ за березень 2003 року в розмірі 2 819 795 мало відбутись Головним управлінням Державної казначейської служби України у м. Запоріжжя на підставі висновку СДПІ з ОВП у м. Запоріжжі МГУ ДФСУ до 20.06.2013 включно. Однак, у строк, визначений ст. 200 ПК України, відшкодування ПДВ за березень 2003 року на банківський рахунок ПАТ «Запорізький завод феросплавів» здійснено не було. Зазначає, що 21.04.2015 керуючись п.п. «а» п. 33 підрозділу 2 розділу ХХ ПК України товариство фактично змінило напрямок бюджетного відшкодування ПДВ за березень 2003 року та отримало суму бюджетного відшкодування шляхом збільшення розміру податку, на яку має право зареєструвати податкові накладні/розрахунки коригування до податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних, з одночасним збільшенням розміру суми податкового кредиту в податковій декларації за квітень 2015 року. У звязку із цим вважає, що з 20.06.2013 сума ПДВ за березень 2003 року в розмірі 2 819 796 грн., яка не була відшкодована ПАТ «Запорізький завод феросплавів» протягом визначеного законом строку, до 20.04.2015 вважалась бюджетною заборгованістю, на яку має нараховуватись пеня на рівні 120 відсотків облікової ставки НБУ, встановленої на момент виникнення пені, протягом строку її дії, включаючи день погашення. З огляду на викладене, просить визнати бездіяльність СДПІ з ОВП у м. Запоріжжі Міжрегіонального ГУ ДФС щодо ненадання до УДКСУ у м. Запоріжжі Запорізької області висновку про відшкодування податку на додану вартість за березень 2003 року та стягнути на користь позивача з Державного бюджету України пеню, нараховану на суму бюджетної заборгованості по податку на додану вартість за березень 2003 року у сумі 684 121, 14 грн.

У судових засіданнях представник позивача підтримав вимоги з підстав, викладених вище, надав додаткові усні та письмові пояснення, а також документальні докази в обґрунтування своєї позиції. Просить позов задовольнити повністю.

Відповідач 1 позов не визнав, у письмових запереченнях від 11.09.2015 вих. № 936/28-04-10-014/4 посилається на те, що ПАТ «ЗЗФ» фактично відмовилось від бюджетного відшкодування ПДВ за березень 2003 року шляхом збільшення розміру суми податку, на яку має право зареєструвати податкові накладні/розрахунки корегування до податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних, з одночасним збільшенням розміру суми податкового кредиту в податковій декларації за квітень 2015 року, у звязку з чим також вважає, що бюджетна заборгованість з відшкодування ПДВ відсутня, а отже й відсутнє право на нарахування пені на таку заборгованість. З огляду на це, вважає, що в спірних правовідносинах ознак протиправної бездіяльності податкового органу не вбачається. На підставі викладеного, просить у задоволенні позову відмовити повністю.

Представник відповідача 1 в судових засіданнях підтримав заперечення, просить у задоволенні адміністративного позову відмовити повністю. Додатково зауважує, що СДПІ з ОВП у м. Запоріжжі Міжрегіонального ГУ ДФС отримано ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 04.06.2013 у справі № 5/182-АП лише 25.03.2014, а отже розрахунок пені за несвоєчасне відшкодування ПДВ за березень 2003 року, наданий ПАТ «ЗФЗ», є недостовірним, оскільки лише після отримання такої ухвали, протягом пяти робочих днів, що настали за днем отримання судового рішення, з врахуванням вихідних днів, контролюючий орган був зобовязаний подати висновок із зазначенням суми податку, що підлягає відшкодуванню з бюджету.

Представник відповідача 2 в судове засідання не прибув. Від відповідача 2 до суду надійшли письмові пояснення від 07.09.2015 вих. № 03-12/149-2566, в яких він зазначає, що органи Державної казначейської служби України не приймають самостійного рішення щодо перерахування коштів з бюджету, а здійснюють повернення тільки на підставі висновків, наданих контролюючими органами. Оскільки такого висновку до УДКСУ у м. Запоріжжі Запорізької області не надходило, підстави для відшкодування податку на додану вартість ПАТ «ЗФЗ» на визначену суму не було. Просить вказані пояснення врахувати при розгляді справи та проводити її розгляд за відсутності представника УДКСУ у м. Запоріжжі Запорізької області.

У судовому засіданні 21.10.2015 оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Розглянувши матеріали справи суд встановив наступні обставини.

ВАТ «ЗФЗ» (правонаступником якого є позивач у справі згідно п. 1.1 Статуту) подано до Спеціалізованої державної податкової інспекції по роботі з великим платниками податків у м. Запоріжжі податкову декларацію з ПДВ за березень 2003 року, згідно якої бюджетному відшкодуванню на рахунок платника у банку підлягала сума 7 374 298,00 грн.

СДПІ по роботі з ВПП у м. Запоріжжі проведено комплексну документальну перевірку дотримання вимог податкового та валютного законодавства ВАТ «Запорізький завод феросплавів» за період з 01.07.2001 по 30.09.2003 за результатами якої складено ОСОБА_1 перевірки № 10-32-6/00186542 від 26.05.2004.

За результатами встановлених порушень податкового законодавства, СДПІ по роботі з ВПП у м. Запоріжжі прийнято податкове повідомлення-рішення № /0 від 01.06.2004, яким ВАТ «Запорізький завод феросплавів» зменшено суму бюджетного відшкодування з ПДВ на 11 822 121,61 грн. та збільшено суму бюджетного відшкодування по ПДВ на 5 922 573 грн.

Не погодившись із прийнятим податковим повідомленням-рішенням, позивач звернувся із позовом про його скасування до суду.

30.08.2012 Господарським судом Запорізької області винесено постанову у справі № 5/182-АП, якою адміністративний позов ПАТ «ЗФЗ» задоволено, податкове повідомлення-рішення № /0 від 01.06.2004 скасовано.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 04.06.2013 у справі № 5/182-АП апеляційну скаргу СДПІ по роботі з ВПП залишено без задоволення, постанову Господарського суду Запорізької області від 30.08.2012 - без змін.

За наслідками касаційного оскарження, постанова Господарського суду Запорізької області від 30.08.2012 та ухвала Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 04.06.2013 залишені без змін.

Таким чином, постанова Господарського суду Запорізької області від 30.08.2012 у справі № 5/182-АП набрала законної сили 04.06.2013.

Проте, висновки про відшкодування заявленої в поданій декларації з податку на додану вартість за березень 2003 року суми податку на додану вартість у розмірі 2 819 795,00 грн. до органів державної казначейської служби не подавались та вказана сума не була відшкодована на користь ПАТ «ЗФЗ».

20.04.2015 ПАТ «ЗФЗ» до податкової декларації з податку на додану вартість за березень 2015 року подано розрахунок суми залишку відємного значення попередніх податкових періодів до 01.02.2015 за березень 2015 року, відповідно до додатку 2 якого позивач просив відповідно до підпункту «а» пункту 33 підрозділу 2 розділу ХХ Податкового кодексу України на суму залишку відємного значення попередніх звітних (податкових) періодів у розмірі 18 042 963,00 грн. збільшити розмір суми податку, на яку ПАТ «ЗФЗ» матиме право зареєструвати податкові накладні/розрахунки коригування до податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних, визначену згідно з пунктом 200-1.3 статті 200-1 розділу V Податкового кодексу України.

Вказана сума, зокрема, включила в себе суму невідшкодованого податку на додану вартість за березень 2003 року у розмірі 2 819 796,00 грн.

Посилаючись на протиправну бездіяльність відповідача 1 щодо неподання у встановлені ст. 200 ПК України строки відповідачу 2 висновку про повернення на розрахунковий рахунок товариству суми бюджетного відшкодування та з вимогою про стягнення нарахованої на бюджетну заборгованість пені, ПАТ «Запорізький завод феросплавів» звернувся із адміністративним позовом до суду.

Вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до наступних висновків.

Відносини, що виникали у сфері визначення платників податку на додану вартість, об'єктів, бази та ставок оподаткування, перелік неоподатковуваних та звільнених від оподаткування операцій, особливості оподаткування експортних та імпортних операцій, поняття податкової накладної, порядок обліку, звітування та внесення податку до бюджету регулювались на момент подання товариством податкової декларації з ПДВ за березень 2003 року Законом України «Про податок на додану вартість» від 03.04.1997 № 168/97-ВР (далі Закон України № 168/97-ВР).

Згідно з п. 1.8 ст. 1 Закону України № 168/97-ВР, бюджетне відшкодування - сума, що підлягає поверненню платнику податку з бюджету у зв'язку з надмірною сплатою податку у випадках, визначених цим Законом.

Підпунктом 7.7.1 п. 7.7 ст. 7 Закону України № 168/97-ВР визначено, що суми податку, що підлягають сплаті до бюджету або відшкодуванню з бюджету, визначаються як різниця між загальною сумою податкових зобов'язань, що виникли у зв'язку з будь-яким продажем товарів (робіт, послуг) протягом звітного періоду, та сумою податкового кредиту звітного періоду.

Відповідно до підпункту 7.7.3 пункту 7.7 статті 7 вказаного закону, у разі коли за результатами звітного періоду сума, визначена згідно з підпунктом 7.7.1 цієї статті, має від'ємне значення, така сума підлягає відшкодуванню платнику податку з Державного бюджету України протягом місяця, наступного після подачі декларації.

Підставою для отримання відшкодування є дані тільки податкової декларації за звітний період. За бажанням платника податку сума бюджетного відшкодування може бути повністю або частково зарахована в рахунок платежів з цього податку. Таке рішення платника податку відображається в податковій декларації.

Відшкодування здійснюється шляхом перерахування відповідних грошових сум з бюджетного рахунку на рахунок платника податку в установі банку, що його обслуговує, або шляхом видачі казначейського чека, який приймається до негайної оплати (погашення) будь-якими банківськими установами. Правила випуску, обігу та погашення казначейських чеків встановлюються законодавством.

Суми, не відшкодовані платнику податку протягом визначеного у цьому пункті строку, вважаються бюджетною заборгованістю. На суму бюджетної заборгованості нараховуються проценти на рівні 120 відсотків від облікової ставки Національного банку України, встановленої на момент її виникнення, протягом строку її дії, включаючи день погашення. Платник податку має право у будь-який момент після виникнення бюджетної заборгованості звернутися до суду з позовом про стягнення коштів бюджету та притягнення до відповідальності посадових осіб, винних у несвоєчасному відшкодуванні надмірно сплачених податків.

Експортне відшкодування надається протягом 30 календарних днів, наступних за днем подання розрахунку експортного відшкодування. За добровільним рішенням платника податку сума експортного відшкодування може бути повністю або частково зарахована в рахунок платежів з цього податку або інших податків, зборів (обов'язкових платежів), які зараховуються до Державного бюджету України. Про таке рішення платник податку зазначає у декларації (пункти 8.6, 8.7 статті 8 Закону України «Про податок на додану вартість»).

Судом встановлено, що прийняте відповідачем 1 податкове повідомлення-рішення № /0 від 01.06.2004, яким зменшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість, було оскаржено ПАТ «ЗЗФ» в судовому порядку, та відповідно до ухвали Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 04.06.2013 у справі № 5/182-АП рішення Господарського суду Запорізької області від 30.08.2012, про скасування податкового повідомлення-рішення № /0 від 01.06.2004, залишено без змін.

Відповідно до положень статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова або ухвала суду апеляційної чи касаційної інстанції за наслідками перегляду, постанова Верховного Суду України набирають законної сили з моменту проголошення, а якщо їх було прийнято за наслідками розгляду у письмовому провадженні, - через п'ять днів після направлення їх копій особам, які беруть участь у справі.

Ухвала Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 04.06.2013 у справі № 5/182-АП набрала законної сили з моменту проголошення, а тому постанова Господарського суду Запорізької області від 30.08.2012 у справі № 5/182-АП, є такою, що набрала законної сили 04.06.2013.

Згідно з частиною 2 статті 14 Кодексу адміністративного судочинства України, постанови та ухвали суду в адміністративних справах, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання на всій території України.

Статтею 225 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що постанова або ухвала суду, яка набрала законної сили, є обов'язковою для осіб, які беруть участь у справі, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України.

На час закінчення процедури судового оскарження податкового повідомлення-рішення та набрання рушенням суду законної сили, порядок визначення суми податку, що підлягає відшкодуванню з Державного бюджету України (бюджетному відшкодуванню), з прийняттям 02.12.2010 Податкового кодексу України, врегульовано статтею 200 цього Кодексу.

Так, згідно з положеннями пункту 200.1 статті 200 Податкового кодексу України, сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

При від'ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу), а в разі відсутності податкового боргу - зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

Якщо в наступному податковому періоді сума, розрахована згідно з пунктом 200.1 цієї статті, має від'ємне значення, то: а) бюджетному відшкодуванню підлягає частина такого від'ємного значення, яка дорівнює сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, а в разі отримання від нерезидента послуг на митній території України - сумі податкового зобов'язання, включеного до податкової декларації за попередній період за отримані від нерезидента послуги отримувачем послуг; б) залишок від'ємного значення попередніх податкових періодів після бюджетного відшкодування включається до складу сум, що відносяться до податкового кредиту наступного податкового періоду.

Згідно пункту 200.6 статті 200 Податкового кодексу України, платник податку може прийняти самостійно рішення про зарахування в повному обсязі належної йому суми бюджетного відшкодування або її частини у зменшення податкових зобов'язань з цього податку, що виникли протягом наступних звітних (податкових) періодів, за наявності умов, передбачених пунктом 200.4 цієї статті. Зазначене рішення відображається платником податку у податковій декларації, яку він подає за результатами звітного (податкового) періоду, в якому виникає право на подання заяви про отримання бюджетного відшкодування згідно з нормами цієї статті. У разі прийняття такого рішення зазначена сума не враховується при розрахунку сум бюджетного відшкодування наступних звітних (податкових) періодів.

Відповідно до пункту 200.15 статті 200 Податкового кодексу України, після закінчення процедури адміністративного або судового оскарження орган державної податкової служби протягом п'яти робочих днів, що настали за днем отримання відповідного рішення, зобов'язаний подати органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів висновок із зазначенням суми податку, що підлягає відшкодуванню з бюджету.

Тобто, законодавець чітко визначив, коли саме контролюючий орган має вчинити дію щодо подання висновку до органу казначейського обслуговування бюджетних коштів, а саме протягом пяти робочих днів, що настали за днем отримання відповідного рішення.

Задля зясування питання з якого часу у відповідача 1 виник обовязок подати висновок про повернення бюджетного відшкодування, Запорізьким окружним адміністративним судом на адресу Господарського суду Запорізької області надіслано запит від 09.10.2015 вих. № 808/5908/15/15856/15.

З наданих Господарським судом на відповідний запит копій документів встановлено, що 04.11.2013 СДПІ по роботі з ВПП у м. Запоріжжі звернулась до Господарського суду із заявою про видачу копії судового рішення у справі № 5/182-АП. У відповідь на вказану заяву супровідним листом від 06.11.2013 Господарський суд Запорізької області надіслав контролюючому органу копію ухвали Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 04.06.2013 по справі № 5/182-АП.

Представником відповідача 1 надано суду докази того, що лист Господарського суду Запорізької області від 06.11.2013 отримано ними 14.11.2013.

Отже, враховуючи це та вищенаведені норми пункту 200.15 статті 200 Податкового кодексу України, початок відліку строку, протягом якого відповідач 1 повинен був направити висновок до органу Державної казначейської служби України, почався після дня отримання ним рішення в адміністративній справі № 5/182-АП, яким скасовано податкове повідомлення-рішення від 01.06.2004 № /0 про зменшення суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість за березень 2003 року на суму 2 819 795,00 грн., а саме з 15.11.2013, а не як стверджує позивач з 20.06.2013.

Той факт, що представник контролюючого органу був присутнім у судовому засіданні Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду 04.06.2013 та йому стало відомо про результат апеляційного перегляду судового рішення Господарського суду Запорізької області у справі № 5/182-АП не є обставиною, з якою п. 200.15 ст. 200 ПК України повязує виникнення у податкового органу обовязку подати відповідний висновок до органу державного казначейства на протязі пяти робочих днів. Тому, доводи позивача про початок відліку строку бездіяльності відповідача 1 після спливу пятиденного терміну з дня оголошення рішення судом апеляційної інстанції є законодавчо необґрунтованими.

Відповідно, після подання податковим органом вищенаведеного висновку, орган Державної казначейської служби України також протягом пяти робочих днів повинен був видати платнику податку зазначену у висновку суму бюджетного відшкодування шляхом перерахування коштів на поточний банківський рахунок платника податків.

Згідно з п. 200.23 ст. 200 ПК України суми податку, не відшкодовані платникам протягом визначеного цією статтею строку, вважаються заборгованістю бюджету з відшкодування податку на додану вартість. На суму такої заборгованості нараховується пеня на рівні 120 відсотків облікової ставки Національного банку України, встановленої на момент виникнення пені, протягом строку її дії, включаючи день погашення.

Враховуючи, що протягом встановлених пунктом 200.15 статі 200 Податкового кодексу України строків відповідачем 1 відповідний висновок не був поданий, та органом Державної казначейської служби України виплата такого відшкодування не відбулась, сума невідшкодованого податку на додану вартість набула статусу бюджетної заборгованості, на яку має нараховуватись пеня з 29.11.2013.

Як встановлено судом, 20.04.2015 ПАТ «ЗФЗ» до податкової декларації з податку на додану вартість за березень 2015 року подано розрахунок суми залишку відємного значення попередніх податкових періодів до 01.02.2015 за березень 2015 року, відповідно до якого позивач просив відповідно до підпункту «а» пункту 33 підрозділу 2 розділу ХХ Податкового кодексу України на суму залишку відємного значення попередніх звітних (податкових) періодів у розмірі 18 042 963,00 грн. збільшити розмір суми податку, на яку ПАТ «ЗФЗ» матиме право зареєструвати податкові накладні/розрахунки коригування до податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних, визначену згідно з пунктом 200-1.3 статті 200-1 розділу V Податкового кодексу України.

Згідно з положеннями пункту 33 підрозділу 2 Розділу ХХ Перехідних положень Податкового кодексу України, за вибором платника податку, який він відображає у заяві, що подається у складі податкової декларації, непогашені залишки сум податку на додану вартість, що були заявлені платниками податку до бюджетного відшкодування за звітні (податкові) періоди до 1 лютого 2015 року, задекларовані до бюджетного відшкодування за звітні (податкові) періоди до 1 лютого 2015 року в рахунок зменшення податкових зобовязань з податку на додану вартість наступних звітних (податкових) періодів, відємне значення суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 статті 200 цього Кодексу, та залишок відємного значення попередніх звітних (податкових) періодів після бюджетного відшкодування, задекларовані платниками податку за звітні (податкові) періоди до 1 лютого 2015 року: а) або без проведення перевірок, передбачених статтею 200 цього Кодексу, збільшують розмір суми податку, на яку платник має право зареєструвати податкові накладні/розрахунки коригування до податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних, визначену пунктом 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу, з одночасним збільшенням розміру суми податкового кредиту у податковій декларації за звітний (податковий) період, в якому було здійснено таке збільшення. Суми такого відємного значення та/або бюджетного відшкодування можуть бути перевірені контролюючим органом у загальновстановленому порядку; б) або підлягають поверненню платнику у порядку, визначеному статтею 200 Кодексу у редакції, що діяла станом на 31 січня 2014 року.

До вказаної суми зокрема ввійшли залишки сум податку, що були заявлені до бюджетного відшкодування та залишились непогашеними станом на 01.02.2015 у розмірі 2 819 795 грн. (не відшкодований ПДВ за березень 2003 року), у звязку з чим суд приходить до висновку, що 20.04.2015 (включно) є днем закінчення протиправної бездіяльності відповідача 1.

Отже, оскільки у встановлені пунктом 200.15 статі 200 Податкового кодексу України строки, а саме з 15.11.2013 по 20.04.2015, відповідачем 1 не виконано обовязок щодо подання до органу Державної казначейської служби України висновку із зазначенням суми податку, що підлягає відшкодуванню позивачу з бюджету по декларації з податку на додану вартість за березень 2003 року, заявлені позовні вимоги в цій частині є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Узагальнюючи встановлені під час розгляду справи обставини, з урахуванням положень частини 2 статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України, суд приходить до висновку, що стягненню на користь ПАТ «ЗЗФ» підлягає пеня на рівні 120 відсотків облікової ставки Національного банку України лише за період з 29.11.2013 по 20.04.2015 (включно) у розмірі 584 648,00 грн.

В решті розрахунок пені проведено позивачем без врахування вимог п. 200.15. ст. 200 ПК України, а отже є неправомірним.

Судом не приймаються до уваги твердження представника відповідача 1, що позивач, після зміни напрямку бюджетного відшкодування, фактично відмовився від бюджетного відшкодування, оскільки такі дії позивача є його правом згідно з положеннями пункту 33 підрозділу 2 Розділу ХХ Перехідних положень Податкового кодексу України.

Суд зазначає, що в даному випадку позивач, скориставшись правом, визначеним підпунктом «а» пункту 33 підрозділу 2 розділу ХХ Податкового кодексу України отримав суму бюджетного відшкодування, а отже 20.04.2015 є календарною датою припинення існування бюджетної заборгованості держави перед товариством з ПДВ за березень 2003 року.

Частиною 3 ст. 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно ч. 1 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених

статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Оцінивши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів на підставі досліджених у справі доказів суд приходить до висновку, позовні вимоги ПАТ «ЗЗФ» належить задовольнити в частині визнання протиправною бездіяльності Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Запоріжжі Міжрегіонального головного управління Державної фіскальної служби України, яка виразилась у неподанні у період з 15.11.2013 по 20.04.2015 Головному управлінню Державної казначейської служби України у м. Запоріжжя висновку із зазначенням суми податку на додану вартість, що підлягла відшкодуванню з бюджету на користь Публічного акціонерного товариства «Запорізький завод феросплавів» по декларації з податку на додану вартість за березень 2003 року у розмірі 2 819 769,00 грн. та стягнути з Державного бюджету України на користь Публічного акціонерного товариства «Запорізький завод феросплавів» пені, нарахованої на суму бюджетної заборгованості з податку на додану вартість за березень 2003 року, у розмірі 584 648,00 грн.

В решті позовних вимог суд відмовляє, у звязку із невірним розрахунком позивачем періоду нарахування пені, проведеної без дотримання вимог п. 200.15 ст. 200 ПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КАС України, якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу - відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Враховуючи вищезазначене, та керуючись ст.ст. 2, 4, 7 12, 14, 86, 158 163 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов Публічного акціонерного товариства «Запорізький завод феросплавів» до Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Запоріжжі Міжрегіонального головного управління Державної фіскальної служби України, Управління Державної казначейської служби України у м. Запоріжжі Запорізької області про визнання протиправною бездіяльності та стягнення пені, - задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Запоріжжі Міжрегіонального головного управління Державної фіскальної служби України, яка виразилась у неподанні у період з 15.11.2013 по 20.04.2015 Головному управлінню Державної казначейської служби України у м. Запоріжжя висновку із зазначенням суми податку на додану вартість, що підлягла відшкодуванню з бюджету на користь Публічного акціонерного товариства «Запорізький завод феросплавів» по декларації з податку на додану вартість за березень 2003 року у розмірі 2 819 769 грн.

Стягнути з Державного бюджету України на користь Публічного акціонерного товариства «Запорізький завод феросплавів» пеню, нараховану на суму бюджетної заборгованості з податку на додану вартість за березень 2003 року, у розмірі 584 648 (пятсот вісімдесят чотири тисячі шістсот сорок вісім) грн.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Присудити на користь Публічного акціонерного товариства «Запорізький завод феросплавів» 416,36 грн. судового збору за рахунок бюджетних асигнувань Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Запоріжжі Міжрегіонального головного управління Державної фіскальної служби України.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлені строки. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 КАС України, або прийняття постанови у письмовому провадженні - з дня отримання копії постанови, апеляційної скарги, з подачею її копії відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя Л.Я. Максименко