Справа № 820/10452/15
Суддя: Тітов О.М.
Дата ухвалення: 2015-11-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

05 листопада 2015 р. № 820/10452/15

Харківський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Тітова О.М.,

за участю:

секретаря судового засідання Костіної А.В.,

представників сторін:

позивача - ОСОБА_1,

відповідача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові справу за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Державної податкової інспекції у Дзержинському районі м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області про скасування податкових повідомлень-рішень, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_3, звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовною заявою, в якій просить суд визнати протиправним та скасувати податкові повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Дзержинському Районі м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області від 31.08.2015 року.

В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначив, що відповідачем винесено податкові повідомлення-рішення від 31.08.2015 року № 3698-15 яким визначено грошове зобовязання із земельного податку з фізичних осіб у сумі 2113,64 грн., №3698-15/1 яким визначено грошове зобовязання із земельного податку з фізичних осіб у сумі 1692,27 грн., №3698-15/2 яким визначено грошове зобовязання із земельного податку з фізичних осіб у сумі 3481,77 грн. та №3698-15/3 яким визначено грошове зобовязання із земельного податку з фізичних осіб у сумі 3481,77 грн. Зазначені рішення винесені по земельному податку на земельну ділянку, на який розташована будівля, що належить позивачу на праві приватної власності. Проте, позивач не погоджується із прийнятими податковими повідомленнями-рішення, оскільки відповідачем не враховано, що позивач є платником єдиного податку третьої групи і його основним видом діяльності є надання в оренду власного майна. Таким чином, враховуючи, що право власності на земельну ділянку оформлене на позивача і земельна ділянка використовується ним для провадження господарської діяльності, позивач звільняється від обов'язку нарахування, сплати та подання податкової звітності з земельного податку. У зв'язку із чим, позивач вважає, що спірні податкові повідомлення - рішення є протиправними та підлягають скасуванню, у зв'язку з чим просить суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

В судовому засіданні 05.11.2015 року представник позивача підтримав позовні вимоги та просив задовольнити позов у повному обсязі.

Представник відповідача у судовому засіданні проти позову заперечив, зазначивши, що за ОСОБА_3 зареєстровано право власності на нежитлові приміщення 1-го поверху №40-1-:-40-4 в літ. «А-6» загальною площею 73,8 кв.м. в м. Харкові, вул. Данилевського, буд. №18. Враховуючи, що зазначений обєкт нерухомості оформлений на фізичну особу, то контролюючим органом правомірно нараховано суму податкового зобов'язання з земельного податку. У зв'язку з чим просив суд у задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

Вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у справі доказів у їх сукупності, судом встановлено наступне.

Земельні відносини в Україні регулюються Земельним кодексом України, а справляння плати за землю, зокрема, земельного податку здійснюється відповідно до положень Податкового кодексу України, яким визначено порядок оподаткування земельних ділянок і перелік пільг по земельному податку.

Підпунктами. 14.1.72, 14.1.73, п. 14.1 ст.14 Податкового кодексу України визначено, що земельний податок - обов'язковий платіж, що справляється з власників земельних ділянок та земельних часток (паїв), а також постійних землекористувачів. Землекористувачі - юридичні та фізичні особи (резиденти і нерезиденти), яким відповідно до закону надані у користування земельні ділянки державної та комунальної власності, у тому числі на умовах оренди. Власники землі та землекористувачі сплачують плату за землю з дня виникнення права власності або користування земельною ділянкою (п.287.1 ст.287 Податкового кодексу України).

Статтею 2 Земельного кодексу України передбачено, що суб'єктами земельних відносин є громадяни, юридичні особи, органи місцевого самоврядування та органи державної влади.

Право власності на земельну ділянку та право оренди земельної ділянки, згідно зі статтею 125 Земельного кодексу України виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Відповідно до ст.206 Земельного кодексу України використання землі в Україні є платним. Платниками земельного податку є власники земельних ділянок, земельних часток (паїв) та землекористувачі.

Згідно зі ст. 270 Податкового кодексу України об'єктами оподаткування є земельні ділянки, які перебувають у власності або користуванні та земельні частки (паї) які перебувають у власності.

Нарахування фізичним особам сум податку, згідно з п.286.5 ст.286 Податкового кодексу України проводиться органами державної податкової служби, які видають платникові до 1 липня поточного року податкове повідомлення - рішення про внесення податку.

Податок фізичними особами сплачується протягом 60 днів з дня вручення податкового повідомлення - рішення (п.287.5 ст.287 Податкового кодексу України).

Для визначення розміру податку та орендної плати відповідно до п.289.1 ст.289 Податкового кодексу України використовується нормативна грошова оцінка земельних ділянок.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 зареєстрований як фізична особа-підприємець 07.02.2002 року, що підтверджується Випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців серії АВ №492393 (а.с.12).

Як вбачається із матеріалів справи за ОСОБА_3 зареєстровано право власності на нежитлові приміщення 1-го поверху №40-1-:-40-4 в літ. «А-6» загальною площею 73,8 кв.м. в м. Харкові, вул. Данилевського, буд. №18, що підтверджується Договором дарування від 17.04.2009 та Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно (а.с. 13,14).

Контролюючим органом прийняті податкові повідомлення-рішення від 31.08.2015 року № 3698-15 яким визначено грошове зобовязання із земельного податку з фізичних осіб у сумі 2113,64 грн., №3698-15/1 яким визначено грошове зобовязання із земельного податку з фізичних осіб у сумі 1692,27 грн., №3698-15/2 яким визначено грошове зобовязання із земельного податку з фізичних осіб у сумі 3481,77 грн. та №3698-15/3 яким визначено грошове зобовязання із земельного податку з фізичних осіб у сумі 3481,77 грн.

Відповідно до п. 297.1 ст. 297 Податкового кодексу України, платники єдиного податку звільняються від обов'язку нарахування, сплати та подання податкової звітності з таких податків і зборів: 1) податку на прибуток підприємств; 2) податку на доходи фізичних осіб у частині доходів (об'єкта оподаткування), що отримані в результаті господарської діяльності платника єдиного податку першої - третьої групи (фізичної особи) та оподатковані згідно з цією главою; 3) податку на додану вартість з операцій з постачання товарів, робіт та послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, крім податку на додану вартість, що сплачується фізичними особами та юридичними особами, які обрали ставку єдиного податку, визначену підпунктом 1 пункту 293.3 статті 293 цього Кодексу, а також що сплачується платниками єдиного податку четвертої групи; 4) податку на майно (в частині земельного податку), крім земельного податку за земельні ділянки, що не використовуються платниками єдиного податку першої - третьої груп для провадження господарської діяльності та платниками єдиного податку четвертої групи для ведення сільськогосподарського товаровиробництва; 5) рентної плати за спеціальне використання води платниками єдиного податку четвертої групи; 6) виключено.

Відповідно до свідоцтва платника єдиного податку серії А №086821 ОСОБА_3 є платником єдиного податку, 3 групи та займається наступними видами господарської діяльності: 46.42 оптова торгівля одягом; 66.20 надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого майна; 47.89 роздрібна торгівля з лотків і на ринках іншими товарами.

Статтею 796 Цивільного кодексу України передбачено, що одночасно з правом найму будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини) наймачеві надається право користування земельною ділянкою, на якій вони знаходяться, а також право користування земельною ділянкою, яка прилягає до будівлі або споруди, у розмірі, необхідному для досягнення мети найму. У договорі найму сторони можуть визначити розмір земельної ділянки, яка передається наймачеві. Якщо розмір земельної ділянки у договорі не визначений, наймачеві надається право користування усією земельною ділянкою, якою володів наймодавець. Якщо наймодавець не є власником земельної ділянки, вважається, що власник земельної ділянки погоджується на надання наймачеві права користування земельною ділянкою, якщо інше не встановлено договором наймодавця з власником земельної ділянки.

Крім того, відповідно Наказу від 22.11.2012 року № 1051 "Про затвердження Узагальнюючої податкової консультації щодо плати земельного податку власниками нежитлових приміщень, платниками єдиного податку - фізичними особами - підприємцями", право власності на земельну ділянку оформлене на фізичну особу (фізичну особу - підприємця) і земельна ділянка використовується ним для провадження господарської діяльності (магазин, СТО тощо), то такий підприємець (платник єдиного податку) звільняється від обов'язку нарахування, сплати та подання податкової звітності з земельного податку (з врахуванням підпункту 291.5.3 пункту 291.5 статті 291 Податкового кодексу). У разі надання в оренду будівель, споруд або їх частин за договором оренди, одночасно з правом найму будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини) наймачеві надається право користування земельною ділянкою, на якій вони знаходяться, а також яка прилягає до будівлі або споруди, тобто підприємницька діяльність наймодавців провадиться обов'язково за рахунок здачі в оренду майна і земельної ділянки, то така фізична особа - підприємець (власник нежитлового приміщення) теж звільняється від нарахування (сплати) та подання податкової звітності з земельного податку.

Відповідно до ст. 55 Господарського кодексу України, суб'єктами господарювання є громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані відповідно до закону як підприємці.

Під господарською діяльністю у цьому Кодексі розуміється діяльність суб'єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність.

Таким чином, враховуючи, що нежитлові приміщення використовуються Позивачем для провадження господарської діяльності, то такий позивач, як платник єдиного податку звільняється від обов'язку нарахування, сплати та подання податкової звітності з земельного податку.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що у контролюючого органу відсутні підстави для нарахування грошового зобов'язання з земельного податку ОСОБА_3, у зв'язку із чим податкові повідомлення-рішення від 31.08.2015 року №№3698-15, №3698-15/1, №3698-15/2 та №3698-15/3 є протиправними та підлягають скасуванню.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок, щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Статтею 86 КАС України передбачено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні (ч.1 ст.86); ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили (ч.2 ст.86); суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності (ч.3 ст.86).

Згідно з ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Будь-яке рішення чи дії субєкта владних повноважень мають бути законними та обґрунтованими, прийнятими чи вчиненими в межах наданих повноважень, мати під собою конкретні обєктивні факти, на підставі яких його ухвалено або вчинено, а суд, відповідно до ч. 3 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень, перевіряє чи прийнято такі рішення на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо, з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації, пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення, з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення, своєчасно, тобто протягом розумного строку. Також рішення субєкта владних повноважень не може ґрунтуватися на припущеннях.

На підставі вищевикладеного, суд дійшов висновку, що позов ОСОБА_3 є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню з підстав викладених вище.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 160,161,162,163 КАС України, суд , -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_3 до Державної податкової інспекції у Дзержинському районі м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області про скасування податкових повідомлень-рішень задовольнити в повному обсязі.

Визнати протиправними та скасувати винесені Державною податковою інспекцією у Дзержинському районі м Харкова ГУ ДФС у Харківської області податкові повідомлення-рішення:

- № 3698-15/3 від 31.08.2015 р., яким визначено грошове зобов'язання із земельного податку з фізичних осіб у сумі 3481 грн. 77 коп.;

- № 369815/2 від 31.08.2015 р., яким визначено грошове зобов'язання із земельного податку з фізичних осіб у сумі 3481 грн. 77 коп.;

- № 3698-15/1 від 31.08.2015 р., яким визначено грошове зобов'язання із земельного податку з фізичних осіб у сумі 1692 грн. 27 коп.;

- № 3698-15 від 31.08.2015 р., яким визначено грошове зобов'язання із земельного податку з фізичних осіб у сумі 2113 грн. 64 коп.

Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_3 (місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер: НОМЕР_1) витрати зі сплати судового збору у розмірі 487 (чотириста вісімдесят вісім) грн. 20 коп.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення протягом десяти днів з дня її проголошення, у разі застосування судом частини третьої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 Кодексу адміністративного судочинства України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови складено 10 листопада 2015 року.

Суддя Тітов О.М.