Справа № 803/1704/15
Суддя: Затолочний Віталій Семенович
Дата ухвалення: 2015-11-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 листопада 2015 року Справа № 876/9400/15

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Затолочного В.С.,

суддів: Каралюса В.М., Матковської З.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження у місті Львові апеляційну скаргу Селянського (фермерського) господарства Михальця Юрія Борисовича на постанову Волинського окружного адміністративного суду від 11.08.2015 року у справі за позовом Селянського (фермерського) господарства Михальця Юрія Борисовича до Управління Пенсійного фонду України в Сарненському районі Рівненської області про скасування розрахунків фактичних витрат на виплату та доставку пенсій та зобов'язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

Селянське (фермерське) господарство Михальця Юрія Борисовича звернулося до суду з адміністративним позовом до Управління Пенсійного фонду України в Сарненському районі Рівненської області про скасування розрахунків фактичних витрат на виплату та доставку пенсій та зобов'язання вчинити дії.

Постановою Волинського окружного адміністративного суду від 11 серпня 2015 року в задоволені позову відмовлено.

Позивач оскаржив постанову суду першої інстанції в апеляційному порядку, просить скасувати її та винести нову про задоволення позову.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовані тим, що при призначенні пенсії колишньому працівнику господарства ОСОБА_2 на підставі пункту «ж» ст.. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» ні пенсійний орган, ні сама особа, якій призначалася пенсія господарство до відома не ставили, чим позбавили підприємство впливу на призначення пенсії.

Також апелянт вважає, що законодавчі підстави для покладення на господарство обов'язку відшкодовувати витрати на виплату та доставку пільгової пенсії ОСОБА_2 відсутні.

Відповідачем не враховано вимог законодавства щодо пропорційної участі всіх підприємств, на яких пенсіонер отримав пільговий стаж, у відшкодуванні витрат на виплату пільгових пенсій.

Судом не було проаналізовано спірний розрахунок на предмет правильності його складення та не враховано відсутності доказів щодо виплати та доставки пільгової пенсії.

Сторони правом на участь у судовому засіданні не скористалися, у зв'язку з чим справа розглядалася в порядку письмового провадження.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши та обговоривши матеріали справи, суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що відповідачем з 14.12.2010 року призначено пенсію ОСОБА_2 згідно з пунктом «ж» ст.. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», відповідно до якого пенсії за віком на пільгових умовах призначаються жінкам, які працюють у сільськогосподарському виробництві та виховали 5 і більше дітей, - незалежно від віку і трудового стажу, в порядку, що визначається Кабінетом Міністрів України. Постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.1992 року № 244 встановлено, що жінкам, які працюють у сільськогосподарському виробництві та виховали п'ятеро або більше дітей до 14-річного віку, в тому числі усиновлених, пенсії на пільгових умовах призначаються незалежно від віку та наявного трудового стажу; право на пенсію мають жінки, які зайняті на постійній роботі у сільськогосподарському виробництві у колгоспах, державних господарствах, міжгосподарських підприємствах, кооперативах, орендних колективних, а також в фермерських та інших господарствах незалежно від форм власності та господарювання.

Підставами для призначення ОСОБА_2 пенсії були серед інших і наступні документи: трудова книжка із записами №№ 7, 8, 9 про роботу ОСОБА_2 в СФГ Михальця Ю.Б. - з 01.09.2010 року по 14.01.2011 року; довідка від 14.12.2010 року, видана СФГ ОСОБА_1, про те, що ОСОБА_2 дійсно працює у СФГ Михальця Ю.Б. з 01.09.2010 року по час видачі довідки і постійно зайнята на вирощуванні сільськогосподарської продукції; довідка від 03.12.2010 року, видана Карпилівською сільською радою Сарненського району Рівненської області про те, що ОСОБА_2 народила і виховала до 14-річного віку 7 дітей.

Відповідно до ст.. 44 Закону України від 09.07.2003 року № 1058-ІV «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон № 1058-ІV) заява про призначення пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду України або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду України за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Відповідно до пункту 1.2 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року № 22-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 року за № 1566/11846 (далі - Порядок), заява про призначення пенсії працюючим особам подається заявником до органу , що призначає пенсію, через уповноважену посадову особу підприємства, установи, організації за місцезнаходженням такого підприємства, установи або організації. За бажанням особи така заява може бути подана особисто за місцем проживання (реєстрації) або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально, або законного представника.

Заява про призначення пенсії була подана до управління ПФУ в Сарненському районі особисто ОСОБА_2 14.12.2010 року.

Відповідно до пунктів 4.1 та 4.3 Порядку орган, що призначає пенсію, розглядає питання про призначення пенсії при зверненні особи з відповідною заявою; не пізніше 10 днів після надходження заяви та за наявності документів, необхідних для призначення пенсії орган, що призначає пенсію, розглядає подані та приймає рішення щодо призначення пенсії.

Тому є необґрунтованим твердження позивача про неможливість впливати на процедуру оформлення пенсії ОСОБА_2 Жодним нормативно-правовим актом така можливість не передбачена.

Посилання позивача на ст.. 80 Закону України про пенсійне забезпечення безпідставне, тому що відповідно до пункту 16 Прикінцевих положень Закону № 1058-ІV до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом закони України та інші нормативно-правові акти застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону. Положення Закону України «Про пенсійне забезпечення» застосовуються в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах і за вислугу років.

Відповідно до частини 3 ст. 44 Закону № 1058-ІV органи Пенсійного фонду України мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію.

Всі документи , подані для призначення пенсії, що стосувалися роботи ОСОБА_2 в СФГ Михальця Ю.Б., були завірені печаткою позивача.

Посилання позивача на його необізнаність щодо виходу ОСОБА_2 на пенсію не відповідають дійсності, оскільки, як вбачається зі справи, 27.12.2010 року головним спеціалістом відділу з призначення пенсій УПФУ у Володимир-Волинському районі в присутності голови СФГ Михальця Ю.Б. - ОСОБА_4 проведено перевірку достовірності подання документів про стаж, необхідний для призначення пенсії за віком ОСОБА_2 (про що складено відповідний акт перевірки достовірності подання документів, необхідних для призначення пенсії за віком від 27.12.2010 року, підписаний головним спеціалістом відділу з призначення пенсій та головою СФГ ОСОБА_1). на підставі всіх виданих позивачем документів ОСОБА_2 була призначена пенсія за віком на пільгових умовах. Тому відповідачем правомірно було включено суму її пенсії до розрахунку фактичних витрат на виплату і доставку пільгових пенсій, що підлягали відшкодуванню позивачем, а суд першої інстанції, виходячи з таких обставин, правомірно відмовив у задоволенні позовних вимог СФГ Михальця Ю.Б. про скасування вказаного розрахунку.

Суд першої інстанції дав належну правову оцінку доводам апелянта про те, що виплата пенсії, призначеної ОСОБА_2 по пункту «Ж» ст.. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України і в позивача не може бути одноособових зобов'язань щодо відшкодування вказаних витрат.

Відповідно до пункту 2 Прикінцевих положень Закону № 1058-ІV після 01.01.2004 року зберігається порядок покриття витрат на виплату і доставку пільгових пенсій, який діяв до набрання чинності цим Законом. До 1 січня 2204 року відповідно до Закону України «Про збір на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» діяв і продовжує діяти порядок покриття витрат на виплату і доставку пільгових пенсій, відповідно до якого бюджетні, громадські, інші установи й організації, об'єднання громадян та інші юридичні особи відшкодовують Пенсійному фонду 100 відсотків фактичних витрат на виплату і доставку пільгових пенсій до досягнення працівниками пенсійного віку. Відповідно до абзацу 4 пункту 1 ст. 2 Закону України «Про збір на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» для платників збору, визначених пунктами 1 та 2 ст. 1 цього Закону. Крім тих, які є платниками фіксованого сільськогосподарського податку, об'єктом оподаткування є також фактичні витрати на виплату і доставку пенсій, призначених відповідно до пунктів «б»-«з» ст.. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до досягнення працівниками пенсійного віку, передбаченого ст.. 26 Закону № 1058-ІV.

Тому до досягнення ОСОБА_2 пенсійного віку позивач повинен відшкодовувати Пенсійному фонду 100 відсотків фактичних витрат на виплату і доставку пільгових пенсій.

Такий висновок суду першої інстанції відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постанові від 07.07.2015 року за позовом управління Пенсійного фонду України в Старовижівському районі Волинської області до сільськогосподарського виробничого кооперативу «Седлище» про стягнення витрат на виплату та доставку пенсії, призначеної на пільгових умовах.

Відповідно до ст.. 244-2 КАС України висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права; висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суджу України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Згідно пункту 6.4 Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України, затвердженої постановою правління ПФУ від 19.12.2003 року № 21-1 (далі - Інструкція) розмір сум до відшкодування на поточний рік визначається органами Пенсійного фонду України щорічно у розрахунках фактичних витрат на виплату і доставку пільгових пенсій, призначених відповідно до частини 2 «Прикінцевих положень» Закону (згідно з додатками 6 та 7), які надсилаються підприємствам до 20-го числа поточного року та протягом 10 днів з новопризначених (перерахованих) пенсій. Відповідно до пункту 6.7 Інструкції підприємства щомісяця до 25-го числа вносять до Пенсійного фонду зазначену в розрахунку місячну суму фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах.

Також безпідставним є посилання апелянта на порушення відповідачем пункту 6.2 Інструкції щодо покриття витрат на виплату і доставку пільгової пенсії ОСОБА_2 декількома підприємствами пропорційно стажу роботи, в тому числі на інших підприємствах, де вона працювала.

Основними вимогами і умовами призначення пенсії відповідно до пункту «ж» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» є наявність у жінки 5-ти або більше дітей, вихованих до 14-річного віку, а також факт роботи у сільськогосподарському виробництві на момент звернення за призначенням пенсії, незалежно від віку жінки та наявного трудового стажу. В той час, як при призначенні пенсії за іншими пунктами ст.. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» закон передбачає як обов'язкову умову призначення пенсії наявність спеціального стажу роботи. Відповідно до пункту 6.2 Інструкції витрати на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах особам, які мають стаж, що дає право на призначення цих пенсій на декількох підприємствах, покриваються цими підприємствами пропорційно стажу роботи з урахуванням вимог абз. 3 підпункту 1 пункту 2 розділу ХV «Прикінцеві положення» Закону № 1058-ІV. Причому стаж роботи на останньому підприємстві враховується в повному розмірі, а з попередніх місць роботи він додається до стажу, необхідного для призначення пенсій на пільгових умовах. Отже принцип пропорційності, визначений пунктом 6.2 Інструкції, ґрунтується саме на основі спеціального трудового стажу, який необхідний для призначення пільгової пенсії (за іншими пунктами ст.. 13, крім пункту «ж»).

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду також відкидає доводи апелянта про те, що спірний розрахунок не є належним розрахунковим документом і не підтверджений відповідними доказами понесених витрат на виплату та доставку пільгової пенсії. Дані доводи не пов'язані з предметом доказування у справі, яким є правомірність складення розрахунку (розрахунок складений виходячи з фактичного розміру призначеної пенсії).

Доведеність понесених витрат може перевірятися у випадку стягнення заборгованості з відшкодування витрат на виплату та доставку пенсій та заперечення такої заборгованості.

Тому позовні вимоги позивача правомірно визнані судом попередньої інстанції необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Із урахуванням викладеного, суд апеляційної інстанції вважає, що постанова суду першої інстанції є законною, доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, при ухваленні оскарженого судового рішення порушень норм матеріального та процесуального права ним допущено не було, а тому підстави для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції відсутні.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198 п. 1 ч. 1, 200, 205, 206 КАС України, суд -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Селянського (фермерського) господарства Михальця Юрія Борисовича залишити без задоволення, а постанову Волинського окружного адміністративного суду від 11.08.2015 року у справі № 803/1704/15 - без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом 20-ти днів після набрання нею законної сили.

Головуючий суддя В.С. Затолочний

Судді В.М. Каралюс

З.М. Матковська