Справа № 2-а-564/2010
Суддя: Журавський В. В.
Дата ухвалення: 2010-06-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Бориспільський міськрайонний суд Київської області
Справа №2-а-564/10р.
ПОСТАНОВА

Ім'ям України

02 червня 2010 року Бориспільський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого - судді Журавського В.В.

при секретарі Хутінаєвій О.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Борисполі справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до старшого лейтенанта УДПС ДАІ 3 взводу 1 батальйону полку ДПС ДАІ м. Києва ОСОБА_2 про визнання дій неправомірними та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним адміністративним позовом до відповідача в якому зазначає, що 04.03.2010 року останнім відносно нього було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 гривень, за те, що 04.03.2010 року о 17 год. 18 хв. в м. Києві по Столичному шосе він (позивач), керуючи автомобілем «Шкода», д.н.з. НОМЕР_1, рухався зі швидкістю 89 км/год, перевищивши встановлене обмеження швидкості руху в населених пунктах на 29 км/год, чим порушив п.12.4 ПДР України.

3 даною постановою позивач не погоджується, оскільки він не перевищував встановленої

швидкості руху. Також швидкість відповідачем вимірювалась за допомогою пристрою дистанційного вимірювання швидкості «Візир», а відповідно до ст.14-1 КпАП України вони мають працювати в автоматичному режимі. До того ж, в постанові невірно зазначена марка його автомобіля.

В судовому засіданні позивач підтримав викладені в позові обставини та просив скасувати постанову, закривши провадження в адмінсправі.

Відповідач в судове засідання неодноразово не з явився, про день, час та місце слухання справи повідомлений належним чином, надав письмові заперечення, в яких зазначає, що позивач при складанні постанови визнавав свою вину аж до поки не дізнався розмір штрафу. Вимірювання здійснювалось за допомогою пристрою дистанційного вимірювання швидкості «Візир», який пройшов перевірку та є справним, додавши фото з зафіксованим правопорушенням. Тому проти позову заперечує, просить відмовити в його задоволенні та слухати справу у свою відсутність.

Суд ухвалив слухати справу у відсутність відповідача.

Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши та оцінивши в сукупності інші докази по справі, дійшов висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Встановлено, що 04.03.2010 року відповідачем відносно позивача було складено протокол за порушення п.12.4 ПДР України, відповідно до якого позивач ОСОБА_1 04.03.2010 року о 17 год. 18 хв. в м. Києві по Столичному шосе він (позивач), керуючи автомобілем «Шкода», д.н.з. НОМЕР_1, рухався зі швидкістю 89 км/год, перевищивши встановлене обмеження швидкості руху в населених пунктах на 29 км/год, відповідальність за що передбачена ст.122 ч.1 КпАП України. В зв'язку з чим було винесено постанову про накладення на позивача стягнення у вигляді адміністративного штрафу в розмірі 255 грн. 00 коп..

Як пояснив позивач та як зазначено в протоколі, він дійсно 04.03.2010 року о 17 год. 18 хв. в м. Києві по Столичному шосе, керував автомобілем «Шкода», д.н.з. НОМЕР_1, але швидкості руху не перевищував, так як швидкість руху відповідачем вимірювалась за допомогою пристрою дистанційного вимірювання швидкості «Візир» в ручну, що є порушенням ст.14-1 КпАП України, і в постанові зазначена марка не його автомобіля.

Дані пояснення позивача суд критично оцінює, оскільки ст. 14-1 КпАП України лише передбачено, що до адміністративної відповідальності за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху у разі їх фіксації працюючими в автоматичному режимі спеціальними технічними засобами, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, чи засобами фото- і кінозйомки, відеозапису притягаються власники (співвласники) транспортних засобів. Тобто цією статтею визначено, хто притягається до адмінвідповідальності у випадку фіксації правопорушення приладами, які працюють в автоматичному режимі, так як визначити, хто керував транспортним засобом не має можливості.

До того ж, фіксація правопорушень, як зазначає в запереченнях відповідач, проводилась за допомогою пристрою дистанційного вимірювання швидкості «Візир», який пройшов перевірку.

Що стосується помилки в постанові відносно марки автомобіля, то це суд розцінює як помилку, оскільки державні номерні знаки в постанові та в техпаспорті на автомобіль позивача співпадають, що не заперечувалось позивачем в судовому засіданні.

Крім того, як вбачається з наданих відповідачем фотокарток, позивач, помітивши, що фіксують швидкість руху його автомобіля, почав знижувати швидкість руху.

Посилання позивача на те, що швидкість руху може належати іншому автомобілю, є безпідставними та надуманими, оскільки, як вбачається з тих же фотокарток, поблизу автомобіля позивача не має жодного автомобіля.

З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку, що дії відповідача щодо винесення постанови про накладення адміністративного стягнення на позивача правомірні, а дії позивача з приводу оскарження постанови розцінює як намагання уникнути відповідальності.

На підставі вищевикладеного, керуючись п.12.4 ПДР України, ст.ст. 14-1, 122 ч.1 КпАП України, ст.ст.7, 70, 71, 76, 158-163, 167 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до старшого лейтенанта УДПС ДАІ 3 взводу 1 батальйону полку ДПС ДАІ м. Києва ОСОБА_2 про визнання дій неправомірними та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, -відмовити.

Постанова може бути оскаржена через Бориспільський міськрайонний суд Київської області шляхом подання заяви про апеляційне оскарження протягом десяти днів з дня проголошення та подання апеляційної скарги до в Київського апеляційного адміністративного суду протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя В.В. Журавський