Справа № 809/4120/15
Суддя: Лучко О.О.
Дата ухвалення: 2015-11-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" листопада 2015 р. Справа № 809/4120/15

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі:

Судді Лучко О.О.

за участю секретаря Волочій Л.І.

за участю сторін:

представника позивача: ОСОБА_1

представника відповідача: ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду адміністративну справу

за позовом: ОСОБА_3

до відповідача: Долинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС в Івано-Франківській області

про скасування рішення про застосування фінансових санкцій №0002/09-05-210/НОМЕР_1 від 18.08.2015 року,-

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_3 (далі ФОП ОСОБА_3І.) звернулася до суду з позовом до Долинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС в Івано-Франківській області (далі Долинської оДПІ) про скасування рішення про застосування фінансових санкцій №0002/09-05-210/НОМЕР_1 від 18.08.2015 року.

Представник позивач в судовому засіданні позов підтримав, суду пояснив, що Долинською оДПІ була проведена фактична перевірка господарської одиниці магазину, що знаходиться за адресою: Івано-Франківська область, Долинський район, смт. Вигода, вул. Д. Галицького, 62б, за результатами якої складено акт №74/09-19-21-11/1/НОМЕР_1 від 06.08.2015 року та на підставі якого винесено рішення №0002/09-05-210/НОМЕР_1 від 18.08.2015 року про застосування фінансових санкцій в розмірі 10 000 грн. Вважає оскаржуване рішення протиправним, оскільки у податкового органу були відсутні повноваження на проведення перевірки позивача у зв»язку з дією мораторію на проведення перевірок у 2015 та 2016 роках.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечив з підстав, викладених у письмовому запереченні. Суду пояснив, що відповідно до наказу ГУ ДФС в Івано-Франківській області №296 від 04.08.2015 року Про проведення фактичних перевірок та направлень №307, №308 від 04.08.2015 року проведено фактичну перевірку господарської одиниці магазину, що знаходиться за адресою: Івано-Франківська область, Долинський район, смт. Вигода, вул. Д. Галицького, 62б. Так, актом перевірки №74/09-19-21-11/1/НОМЕР_1 від 06.08.2015 року зафіксовано порушення позивачем вимог постанови Кабінету Міністрів України Про встановлення розміру мінімальних оптово-відпускних і роздрібних цін на окремі види алкогольних напоїв №957 від 30.10.2008 року, а саме: здійснення роздрібної торгівлі алкогольними напоями за цінами, нижчими від встановлених мінімальних роздрібних цін на такі напої, за що до позивача застосовано штрафні санкції.

Розглянувши позовну заяву, заперечення проти позову, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши та оцінивши подані докази, суд вважає, що в задоволені позову слід відмовити, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 06.08.2015 року працівниками Головного управління ДФС в Івано-Франківській області на підставі наказу №296 від 04.08.2015 року та направлень на перевірку №307 та №308 від 04.08.2015 року проведено фактичну перевірку господарської одиниці магазину, що розташований за адресою: Івано-Франківська область, Долинський район, смт. Вигода, вул. Д. Галицького, 62б., за результатами якої складено акт №74/09-19-21-11/1/НОМЕР_1 від 06.08.2015 року (а.с.39-40).

Перевіркою встановлено, що ФОП ОСОБА_3 порушила порядок проведення розрахунків у сфері торгівлі, а саме: вимог постанови Кабінету Міністрів України Про встановлення розміру мінімальних оптово-відпускних і роздрібних цін на окремі види алкогольних напоїв №957 від 30.10.2008 року щодо здійснення роздрібної торгівлі алкогольними напоями за цінами, нижчими від встановлених мінімальних роздрібних цін на такі напої.

18.08.2015 року на підставі акта перевірки №74/09-19-21-11/1/НОМЕР_1 від 06.08.2015 року відповідачем прийнято рішення №0002/09-05-210/НОМЕР_1 від 18.08.2015 року про застосування фінансових санкцій до ФОП ОСОБА_3 у вигляді штрафу в розмірі 10 000 грн.

Підставою для винесення оскаржуваного рішення слугував висновок податкового органу про реалізацію позивачем коньяку «Десна» (4 зірки) об»ємом 0,5 л, міцністю 40% вартістю 82 грн., тобто за ціною, нижчою від встановлених мінімальних роздрібних цін на такі напої.

При вирішенні даного спору суд виходив з наступного нормативного регулювання спірних правовідносин.

Згідно Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів" № 481/95-ВР від 19.12.1995р. торгівля коньяком, алкогольними напоями, виготовленими за коньячною технологією, горілкою та лікеро-горілчаними виробами може здійснюватися лише за цінами, не нижчими від установлених мінімальних роздрібних цін. Право встановлювати мінімальні оптово-відпускні та роздрібні ціни на коньяк, алкогольні напої, виготовлені за коньячною технологією, горілку та лікеро-горілчані вироби надано Кабінету Міністрів України.

Відповідно до ч.10 ст.18 Закону України Про державне регулювання виробництва та обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів Кабінету Міністрів України надано право встановлювати мінімальні оптово-відпускні ціни та роздрібні ціни на алкогольні напої.

Постановою Кабінету Міністрів України Про встановлення розміру мінімальних оптово-відпускних і роздрібних цін на окремі види алкогольних напоїв вітчизняного виробництва №957 від 30.10.2008 року Державну фіскальну службу України зобов»язано установити в межах своїх повноважень контроль за дотриманням державної дисципліни цін суб'єктами підприємницької діяльності всіх форм власності, які здійснюють оптову і роздрібну торгівлю алкогольними напоями за наявності у них ліцензій.

Вказаною постановою встановлено розмір мінімальних оптово- відпускних і роздрібних цін на окремі види алкогольних напоїв вітчизняного виробництва.

Так, на коньяк чотири зірочки встановлено мінімальну роздрібну ціну за 1 літр 100-відсоткового спирту, що застосовується до 31 серпня 2015 року, в розмірі 420 грн.

При цьому в Примітці до вказаної постанови зазначено, що мінімальні оптово-відпускні і роздрібні ціни під час реалізації (продажу) горілки та лікеро-горілчаних виробів, інших зброджених напоїв, суміші із зброджених напоїв та суміші зброджених напоїв з безалкогольними напоями, коньяку (бренді) три зірочки, коньяку (бренді) чотири зірочки, коньяку (бренді) п'ять зірочок, бренді ординарного, горілки виноградної та інших спиртових дистилятів і спиртних напоїв різного вмісту спирту в тарі різної місткості визначаються як добуток відповідних затверджених мінімальних цін, міцності за об'ємом (у відсотках) і місткості тари (у літрах), поділений на 100 відсотків.

Відтак, встановивши в ході проведення перевірки факт продажу продавцем позивача коньяку чотири зірочки за ціною 82 грн, що підтверджується відповідною квитанцією (а.с.42 на звороті), відповідач розрахував мінімальну роздрібну ціну, по якій повинен був бути проданий даний коньяк 84 грн. ((420 грн. х 40% міцності х 0,5 л об»єму) : 100% = 84 грн.), у зв»язку з чим встановив порушення, допущені позивачем при реалізації алкогольних напоїв за цінами, нижчими від встановлених мінімальних роздрібних цін на такі напої.

Відповідно до ст.17 Закону України Про державне регулювання обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів до суб'єктів господарювання застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у разі оптової або роздрібної торгівлі коньяком, алкогольними напоями, горілкою, лікеро-горілчаними виробами та вином за цінами, нижчими за встановлені мінімальні оптово-відпускні або роздрібні ціни на такі напої - 100 відсотків вартості отриманої партії товару, розрахованої виходячи з мінімальних оптово-відпускних або роздрібних цін, але не менше 10000 гривень.

Оскільки отримана позивачем партія коньяку «Десна» чотири зірочки складала 2 пляшки, що підтверджується накладною та записами в Книзі обліку доходів та витрат ФОП ОСОБА_3 (а.с.54-56), суд дійшов висновку про правомірність розрахованої штрафної санкції в розмірі 10000 грн.

Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових та службових осіб, інших субєктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку (ч.3 ст.2 КАС України).

Відтак, податковий орган повинен діяти на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України.

Підпунктом 19.1.14 п.19.1 ст.19 Податкового кодексу України вказано, що контролюючі органи виконують такі функції, серед іншого, здійснюють контроль у сфері виробництва, обігу та реалізації підакцизних товарів, контроль за їх цільовим використанням, забезпечують міжгалузеву координацію у цій сфері.

До підакцизних товарів належать, зокрема, спирт етиловий та інші спиртові дистиляти, алкогольні напої, пиво (аб.2 п.215.1 ст.215 ПК України).

Відповідно до підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України, органи державної податкової служби мають право проводити перевірки платників податків (крім Національного банку України) в порядку, встановленому Податковим кодексом України.

Відповідно до п.75.1 ст.75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

Згідно із п.п.75.1.3 п.75.1 ст.75 ПК України фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об'єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, патентів, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

Відповідно до п.80.1 ст.80 ПК України фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи).

Згідно із п.п.80.2.5 п.80.2 ст.80 ПК України фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з таких обставин, а саме у разі отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів та цільового використання спирту платниками податків, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, нафтопродуктів, палива моторного альтернативного, скрапленого газу.

Фактична перевірка проводиться двома і більше посадовими особами контролюючого органу у присутності посадових осіб суб'єкта господарювання або його представника та/або особи, що фактично здійснює розрахункові операції (п.80.7 ст.80 ПК України).

Поряд з тим, відповідно до п.81.1 ст.81 Податкового кодексу України, посадові особи органу державної податкової служби мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред'явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів: направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування органу державної податкової служби, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб'єкта (об'єкта), перевірка якого проводиться (прізвище, ім'я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється), мета, вид (планова або позапланова), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку. Направлення на перевірку у такому випадку, є дійсним за наявності підпису керівника органу державної податкової служби або його заступника, що скріплений печаткою органу державної податкової служби; копії наказу про проведення перевірки; службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки.

Так, у п.81.1 ст.81 Податкового кодексу України визначено, що при пред'явленні направлення платнику податків та/або посадовим (службовим) особам платника податків (його представникам або особам, які фактично проводять розрахункові операції) такі особи розписуються у направленні із зазначенням свого прізвища, імені, по батькові, посади, дати і часу ознайомлення.

В той же час Законом України №71-VIII від 28.12.2014 року внесено зміни до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи та в п.3 Прикінцевих положень даного Закону встановлено, що у 2015 та 2016 роках перевірки підприємств, установ та організацій, фізичних осіб - підприємців з обсягом доходу до 20 мільйонів гривень за попередній календарний рік контролюючими органами здійснюються виключно з дозволу Кабінету Міністрів України, за заявкою субєкта господарювання щодо його перевірки, згідно з рішенням суду або згідно з вимогами Кримінального процесуального кодексу України. Зазначене обмеження не поширюється:

з 1 січня 2015 року на перевірки субєктів господарювання, що ввозять на митну територію України та/або виробляють та/або реалізують підакцизні товари, на перевірки дотримання норм законодавства з питань наявності ліцензій, повноти нарахування та сплати податку на доходи фізичних осіб, єдиного соціального внеску, відшкодування податку на додану вартість;

з 1 липня 2015 року на перевірки платників єдиного податку другої і третьої (фізичні особи - підприємці) груп, крім тих, які здійснюють діяльність на ринках, продаж товарів у дрібнороздрібній торговельній мережі через засоби пересувної мережі, за винятком платників єдиного податку, визначених пунктом 27 підрозділу 10 розділу XX "Перехідні положення" Податкового кодексу України, з питань дотримання порядку застосування реєстраторів розрахункових операцій.

Судом встановлено, що відповідач проводив фактичну перевірку позивача відповідно до п.п.80.2.5 п.80.2 ст.80 ПК України на підставі наказу на проведення фактичних перевірок №296 від 04.08.2015 (а.с.41) та направлень на перевірку від 04.08.2015 (а.с. 42-43), з якими 06.08.2015 року було ознайомлено продавця магазину, де проводилась перевірка, ОСОБА_4 (а.с. 41).

Системний аналіз зазначених вище норм дає суду можливість дійти висновку, що абз.1 п.3 Прикінцевих положень Закону України Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи №71-VIII від 28.12.2014 року визначає виключний перелік підстав для проведення перевірок субєкта господарської діяльності за умови, якщо юридичні особи, фізичні особи-підприємці мали дохід до 20 млн. грн. за попередній рік.

Абзацом 2 пункту 3 Прикінцевих положень Закону України Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи №71-VIII від 28.12.2014 року встановлено випадки, коли таке обмеження не поширюється.

В контексті справи що розглядається, позивач відноситься до субєктів господарювання, що реалізують підакцизні товари, а тому зазначені вище обмеження щодо заборони проведення перевірки контролюючим органом на нього не поширюються.

При цьому суд зазначає, що позивач та його представник помилково трактують положення аб.2 п.3 Прикінцевих положень Закону України Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи №71-VIII від 28.12.2014 року, доводячи, що заборона проводити перевірки суб»єктів господарювання не поширюється на перевірки суб»єктів, які реалізують підакцизні товари, з питань дотримання норм законодавства з питань наявності ліцензій, повноти нарахування та сплати податку на доходи фізичних осіб, єдиного соціального внеску, відшкодування податку на додану вартість, а на всі інші види перевірки таких суб»єктів діє заборона щодо їх проведення.

Вказані доводи суперечать синтаксичному та лексичному тлумаченню даної норми, оскільки системний аналіз цієї норми свідчить про зазначення у ній переліку перевірок, на які не застосовуються обмеження щодо заборони їх проведення: на перевірки субєктів господарювання, що ввозять на митну територію України та/або виробляють та/або реалізують підакцизні товари, та на перевірки дотримання норм законодавства з питань наявності ліцензій, повноти нарахування та сплати податку на доходи фізичних осіб, єдиного соціального внеску, відшкодування податку на додану вартість.

Відтак, суд дійшов висновку про правомірність дій відповідача щодо проведення перевірки позивача та застосування до нього штрафних санкцій, а тому відсутні підстави для задоволення позову.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.9 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого суд вирішує справи на підставі Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України.

На підставі ст.124 Конституції України, керуючись ст.ст. 2, 8-14, 86, 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні позову відмовити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку. Відповідно до статті 186 КАС України, апеляційна скарга подається до Львівського апеляційного адміністративного суду через Івано-Франківський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Відповідно до ст.254 КАС України постанова набирає законної сили після закінчення встановлених строків подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя: Лучко О.О.

Постанова складена в повному обсязі 10.11.2015 року.