Справа № 2-а-53/2010
Суддя: Журавський В. В.
Дата ухвалення: 2010-02-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Бориспільський міськрайонний суд Київської області
Справа № 2-а-53/10р.
ПОСТАНОВА

Імям України

16 лютого 2010 року Бориспільський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого - судді Журавського В.В.

при секретарі Хутінаєвій О.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Борисполі справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Бориспільської міської ради Київської області про визнання неправомірними дій та зобов язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним адміністративним позовом до органу соціального захисту населення у м. Борисполі та в судовому засіданні пояснив, що він, як учасник ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС 2 категорії, відповідно до Закону має право на одноразову щорічну допомогу на оздоровлення в розмірі пять мінімальних розмірів заробітних плат. Але за період з 2005 року по 2007 рік він отримав значно меншу виплату, оскільки відповідач ухиляється від надання йому вказаних коштів у повному обсязі. А тому просить суд стягнути з Управління праці та соціального захисту населення на свою користь недоотримані кошти за цей період, в сумі 7154 грн. 90 коп..

В судове засідання позивач не з явився, надав заяву, в якій позов підтримує та просить слухати справу у свою відсутність.

Представник Управління праці та соціального захисту населення до суду не з явилася, надала письмові заперечення, в яких зазначає, що постановами Кабінету міністрів України від 26.07.1996 р. № 836 та від 12.07.2005р. № 562 встановлено розміри компенсаційних виплат на оздоровлення особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи з урахуванням видатків передбачених на ці цілі законами Про державний бюджет України та виходячи з норм законів про розмір мінімальної заробітної плати, які приймались Верховною Радою на відповідні роки. Саме у відповідності до вищевказаних постанов Уряду позивачу і було нараховано та виплачено суми одноразової щорічної допомоги на оздоровлення, а саме у 2005 р. 26,70 грн., у 2006 р.-120 грн., у 2007 р. - 120 грн.. Просила відмовити в задоволенні позовних вимог, посилаючись на відсутність бюджетних коштів.

Також представник відповідача просить застосувати до позивача річний строк звернення до адміністративного суду та при цьому відмовити в задоволенні позовних вимог, посилаючись на відсутність бюджетних коштів.

Судом ухвалено слухати справу у відсутність сторін.

Суд, дослідивши та оцінивши в сукупності докази по справі, дійшов висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Встановлено, що позивач є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986-1987рр. (категорія 2).

Відповідно до ч.4 ст.48 ЗУ Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи від 28.02.1991р. № 796 ХІІ (із змінами та доповненнями), позивач має право на щорічну допомогу на оздоровлення в розмірі пять мінімальних заробітних плат.

Відповідно до ч.6, ч.7 ст.48 Закону Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, розмір мінімальної заробітної плати визначається на момент виплати.

Твердження представника відповідача про те, що законами України Про державний бюджет визначено видатки на загальносуспільні потреби, в тому числі й на забезпечення необхідних виплат, допомог, компенсацій, в розмірах встановлених законами про державний бюджет на відповідний рік та постановами Кабінету Міністрів України, якими й керувався відповідач при нарахуванні одноразової щорічної допомоги позивачу, спростовується наступними положеннями.

Відповідно до ст.95 Конституції, закони України про Державний бюджет стосуються виключно встановлення доходів та видатків на загальносуспільні потреби.

Тому Законом про державний бюджет не може встановлюватись інше (додаткове) правове регулювання відносин, що є предметом інших законів.

Згідно ст.71 ЗУ Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, дія положень цього Закону не може призупинятись іншими законами крім законів про внесення змін до цього Закону.

Статтею 22 Конституції України передбачено, що при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу прав і свобод людини.

Відповідно до ст.46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист у випадках передбачених законом.

Статтею 19 ч.2 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Постановою КМУ № 836 від 26.07.1996 року та Постановою КМУ № 562 від 12.07.2005 року всупереч Закону № 3054-ІІІ, (який встановив розмір щорічної допомоги кратний розміру мінімальної заробітної плати, визначеної законом на момент виплати), встановлено конкретні розміри такої допомоги в твердій грошовій сумі.

Окрім того, з моменту прийняття зазначених Постанов уряду встановлені розміри щорічної допомоги на оздоровлення тривалий час залишались незмінними, у той час як Законами України неодноразово змінювались розміри мінімальної заробітної плати, яка відповідно до ст.48 Закону № 3054-ІІІ, є базовою величиною при визначенні розміру щомісячної допомоги.

Виходячи із засад пріоритетності законів над урядовими нормативними актами, суд вважає, що при вирішенні даного спору слід застосовувати положення ст.48 ЗУ Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку, що Управління праці та соціального захисту населення м. Бориспіль Київської області, відповідно до положень ст.48 ЗУ Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, повинно було виплатити позивачу у 2005-2007 роках суму коштів в розмірі пяти мінімальних заробітних плат: у 2005р. - 1450 грн.; у 2006р. 1875 грн.; у 2007р. 2100 грн., з цільовим призначенням - щорічна допомога на оздоровлення, а фактично виплачено у 2005-2007рр. 266 грн. 70 коп..

Разом з тим, відповідно до ст.99 КАС України, адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до суду, встановленого законом. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється річний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналась або повинна була дізнатись про порушення своїх прав свобод чи інтересів.

Статтею 100 КАС України передбачено, що пропущення строку звернення до адміністративного суду є підставою для відмови у задоволенні адміністративного позову за умови, якщо на цьому наполягає одна із сторін.

Суд, враховуючи клопотання представника відповідача про необхідність застосування строку позовної давності, вважає, що при наявності та дії ЗУ Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи від 28.02.1991 року позивач знав або повинен був знати про те, що йому виплачується сума на оздоровлення не в тому обсязі, що передбачено ст.48 цього Закону, але до суду за захистом свого порушеного права позивач звернувся лише 02.12.2009 року. Будь-яких причин не звернення позивача до суду в попередні роки в суді не встановлено. Клопотання про поновлення строку від позивача не надходило.

Крім того, позивач зазначив в позові, що дізнався про порушення свого права в серпні 2007 року.

Таким чином, враховуючи те, що позивачем пропущено строк звернення до суду за захистом своїх прав, так як він дізнався про їх порушення у серпні 2007 року, а звернувся до суду лише 02.12.2009 року, а також те, що клопотання про поновлення строку не надходило і клопотання представника відповідача про застосування строків, в задоволенні позову необхідно відмовити.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.3, 19, 21, 22, 46, 95 Конституції України, ст.ст.13, 48, 70, 71 ЗУ Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, а також керуючись ст.ст.7, 70, 71, 76, 77, 94, 99, 100, 158-163, 167 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Бориспільської міської ради Київської області про визнання неправомірними дій та зобов язання вчинити дії, - відмовити.

Постанова може бути оскаржена в Київський апеляційний адміністративний суд через Бориспільський міськрайонний суд Київської області шляхом подачі заяви про апеляційне оскарження постанови суду протягом десяти днів з дня її оголошення та подальшої подачі апеляційної скарги протягом двадцяти днів після подання заяви.

Суддя: підпис

З оригіналом згідно:

Суддя Бориспільського міськрайонного суду В.В. Журавський