Справа № 804/14308/15
Суддя: Олійник Віктор Миколайович
Дата ухвалення: 2015-10-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

копія
ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіОСОБА_1
при секретаріОСОБА_2
позивача представників відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпропетровську адміністративну справу за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 до Державної податкової інспекції у Красногвардійському районі м. Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про скасування рішення, -
14 вересня 2015 року фізична особа-підприємець ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до Державної податкової інспекції у Красногвардійському районі м. Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області, в якому просить визнати протиправним та скасувати рішення про застосування фінансових санкцій від 26.02.2015 року №3663/04-66-22-01 в розмірі 10 000 грн., №3664/04-66-22-01 в розмірі 17 000,00 грн. та № 3665/04-66-22-01 в розмірі 6 800,00 грн.
В обґрунтування позову позивач зазначив, що в період з 29 січня по 02 лютого 2015 року фахівцями ГУ ДФС у Дніпропетровській області було проведено фактичну перевірку з питань додержання фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3 вимог, встановлених законодавством України, які є обов'язковими до виконання при здійсненні оптової і роздрібної торгівлі алкогольними напоями та/або тютюновими виробами.
ст.15-3 Закону України від 19.12.1995 року №481/95-ВР «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» в частині - торгівля алкогольними напоями на «розлив» для споживання на місці у невизначеному для цього місці торгівлі, без отримання статусу суб'єкту громадського харчування;
ст. 11 Закону України від 19.12.1995 року №481/95-ВР «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» в частині зберігання алкогольних напоїв без марок акцизного податку;
ст. 18 Закону України від 19.12.1995 року №481/95-ВР «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» в частині реалізації алкогольних напоїв за цінами менше роздрібних.
За наслідками перевірки 26 лютого 2015 року складені рішення про застосування фінансових санкцій №3663/04-66-22-01 в розмірі 10 000 грн., №3664/04-66-22-01 в розмірі 17 000,00 грн. та № 3665/04-66-22-01 в розмірі 6 800,00 грн., які фактично були відправлені 02 вересня 2015 року та отримані позивачкою 04 вересня 2015 року.
Позивач не погоджується з наведеними порушеннями, вважає висновки акту перевірки незаконними, безпідставними.
Щодо не визнання статусу позивача субєктом громадського харчування позивач зазначила, що для здійснення даної господарської діяльності вона має ліцензію на право здійснення роздрібної торгівлі алкогольними напоями, карту обліку стаціонарного об'єкта торгівлі та узгодження санітарно-епідеміологічної служби, які надавались перевіряючим в ході перевірки, про що є відповідний запис в акті перевірки.
Також позивач зауважила, що діючим законодавством не визначено документ, який би визначав (підтверджував) особистий статус суб'єкту громадського харчування, також відсутність такого документу не зафіксовано в акті перевірки.
Отже, висновки перевіряючих щодо здійснення фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3 торгівлі алкогольними напоями на «розлив» для споживання на місці у невизначеному для цього місці торгівлі, без отримання статусу суб'єкту громадського харчування є безпідставними.
Відповідно до ст.1 Закону України від 19 грудня 1995 року № 481/95-ВР «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» із змінами і доповненнями (далі - Закон) роздрібна торгівля - діяльність по продажу товарів безпосередньо громадянам та іншим кінцевим споживачам для їх особистого некомерційного використання незалежно від форми розрахунків, у тому числі на розлив у ресторанах, кафе, барах, інших суб'єктах господарювання громадського харчування.
Продаж алкогольних напоїв на розлив для споживання на місці дозволяється тільки суб'єктам господарювання громадського харчування та спеціалізованим відділам, що мають статус суб'єктів господарювання громадського харчування, суб'єктів господарювання з універсальним асортиментом товарів.
Крім того, позивач зазначила, що відповідачем було не своєчасно направлено рішення про застосування фінансових санкцій, оскільки відповідно до статті 86.8 ПК України податкове повідомлення-рішення приймається керівником контролюючого органу (його заступником) протягом десяти робочих днів з дня, наступного за днем вручення платнику податків акта перевірки у порядку, передбаченому статтею 58 цього Кодексу, для надсилання (вручення) податкових повідомлень-рішень (за результатами фактичної перевірки - з дня реєстрації (надходження) акта такої перевірки до контролюючого органу за основним місцем обліку платника податків), а за наявності заперечень посадових осіб платника податків до акта перевірки приймається з урахуванням висновку про результати розгляду заперечень до акта перевірки - протягом трьох робочих днів, наступних за днем розгляду заперечень і надання (надсилання) письмової відповіді платнику податків.
Згідно з нормами статті 58.3 ПК України податкове повідомлення-рішення вважається надісланим (врученим) платнику податків, якщо його передано посадовій особі такого платника податків під розписку або надіслано листом з повідомленням про вручення.
Поштове повідомлення, яким було направлено податковим органом на адресу ФОП рішення про застосування штрафних фінансових санкцій, фактично відправлено 2 вересня 2015 року, а отримано фізичною особою-підприємцем 4 вересня 2015 року, що свідчить про порушення з боку податкового органу Порядку направлення (вручення) органом державної податкової служби податкових повідомлень-рішень платникам податків, яке призвело до порушення прав платника податку, визначених статтею 17 ПК України.
В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала, адміністративний позов просила задовольнити.
Представники відповідача заперечували проти задоволення адміністративного позову, просили відмовити у його задоволенні та додатково пояснили, що фізична особа-підприємець ОСОБА_3 здійснює господарську діяльність у магазині «Дніпро», що розташований за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Криворізька, 26 а.
Однак, магазин позивача не є спеціалізованим підприємством у розумінні ст. 15-3 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» та п. 2, 22 Правил роздрібної торгівлі алкогольними напоями, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 30 липня 1996 року № 854, а тому позивачка не мала право здійснювати в ньому продаж алкогольних напоїв на розлив для споживання на місці.
Представники відповідача наголосили на тому, що твердження позивачки, що для здійснення даної господарської діяльності вона має ліцензію на право здійснення роздрібної торгівлі алкогольними напоями, карту обліку стаціонарного об'єкта торгівлі та узгодження санітарно-епідеміологічної служби, не мають відношення до встановлених порушень.
Перевіркою також було встановлена реалізація позивачем алкогольних напоїв за цінами менше роздрібних, а також встановлено зберігання алкогольних напоїв без марок акцизного податку.
Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши чинне законодавство, суд встановив наступні обставини.
Головним управлінням ДФС у Дніпропетровській області було проведено перевірку магазину «Дніпро», що розташований за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Криворізька, 26а та належить субєкту господарювання фізичній особі-підприємцю ОСОБА_3.
- ст.15-3 Закону України від 19.12.1995 №481/95-ВР «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» (далі - Закон №481) в частині торгівлі алкогольними напоями на «розлив» для споживання на місці у невизначеному для цього місці торгівлі, без отримання статусу суб'єкту громадського харчування;
- ст. 11 Закону №481 в частині зберігання алкогольних напоїв без марок акцизного податку;
- ст. 18 Закону №481 та постанови КМУ від 30.10.2008 №957 «Про встановлення розміру мінімальних оптово-відпускних та роздрібних цін на окремі види алкогольних напоїв» - в частині реалізації алкогольних напоїв за цінами менше роздрібних.
За результатами перевірки були винесені рішення про застосування фінансових санкцій:
від 26.02.2015 № 3665/04-66-22-01 на суму штрафних санкцій - 6800,00 грн.;
Перевірка здійснена в присутності позивача, яка відмовилася від підпису в акті перевірки, про що складений акт про відмову від підписання акту перевірки.
Згідно абзацу 13 статті 1 Закону України від 19.12.1995 №481/95-ВР «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» (далі Закон №481) роздрібна торгівля - діяльність по продажу товарів безпосередньо громадянам та іншим кінцевим споживачам для їх особистого некомерційного використання незалежно від форми розрахунків, у тому числі на розлив у ресторанах, кафе, барах, інших суб'єктах господарювання громадського харчування.
Відповідно до ст. 15 Закону №481 продаж алкогольних напоїв на розлив для споживання на місці дозволяється тільки підприємствам громадського харчування та спеціалізованим відділам, що мають статус підприємств громадського харчування, підприємств з універсальним асортиментом товарів.
Роздрібна торгівля алкогольними напоями регулюється Правилами роздрібної торгівлі алкогольними напоями, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 30 липня 1996 року № 854 (далі - Правила).
Абзацом першим Правил визначено, що продаж алкогольних напоїв на розлив для споживання на місці здійснюється тільки закладами ресторанного господарства та спеціалізованими відділами підприємств, що мають статус закладів ресторанного господарства, підприємств з універсальним асортиментом товарів.
При цьому Законом № 481 та іншими нормативними актами не передбачено визначення та порядок отримання статусу підприємства з універсальним асортиментом товарів.
Об'єкт (заклад) ресторанного господарства - місцева одиниця (структурний підрозділ) суб'єкта господарювання, яка розміщується в окремій будівлі або приміщенні, має, як правило, обладнаний столами та стільцями для споживання їжі зал і необхідні виробничі та побутові приміщення в якій здійснюється продаж продукції власного виготовлення і купованих товарів, переважно для споживання на місці (п. 2.4 розд. 2 Інструкції).
Крім того, Правила роботи закладів (підприємств) ресторанного господарства (далі - Правила) затверджені наказом Міністерства економіки та з питань європейської інтеграції України від 24.07.2002 №219, зі змінами та доповненням. При цьому у назві та тексті Правил Мінекономіки слова "громадське харчування" в усіх відмінках замінено словами "ресторанне господарство" згідно з наказом Міністерства економіки України від 09.10.2006 р. № 309.
Так, згідно абзацу 3 п. 1.3 Правил заклад ресторанного господарства це організаційно-структурна одиниця у сфері ресторанного господарства, яка здійснює виробничо-торговельну діяльність: виробляє і (або) виготовляє, продає і організовує споживання продукції власного виробництва і закупних товарів, може організовувати дозвілля споживачів.
Відповідно до п.1.5 Правил Мінекономіки заклади (підприємства) ресторанного господарства поділяються за типами: фабрики-кухні, фабрики-заготівельні, ресторани, бари, кафе, їдальні, закусочні, буфети, магазини кулінарних виробів, кафетерії, а ресторани та бари - також на класи (перший, вищий, люкс).
Відкриття закладу (підприємства) ресторанного господарства узгоджується з органами місцевого самоврядування, установами державної санітарно-епідеміологічної служби в установленому законодавством порядку.
Як встановлено судом, позивачем не надано на перевірку узгодження санітарно-епідеміологічної служби обєкту, в якому здійснюється діяльність саме закладу громадського харчування.
Наданий на перевірку торговий патент надає право позивачу на здійснення господарської діяльності у сфері роздрібної торгівлі, а не у сфері громадського харчування.
Згідно картки обліку стаціонарного обєкта торгівлі вид діяльності позивача (спеціалізація обєкта) це реалізація продовольчих товарів у магазині «Дніпро».
Отже, магазин позивача не є спеціалізованим підприємством у розумінні ст. 15-3 Закону №481 та пунктів 2, 22 Правил, а тому позивач не має право здійснювати в ньому продаж алкогольних напоїв на розлив для споживання на місці.
Що стосується реалізації позивачем алкогольних напоїв за цінами менше роздрібних, суд враховує, що відповідно до статті 1 Закону №481 мінімальні роздрібні ціни на алкогольні напої це ціни, які визначаються виходячи з мінімальних оптово-відпускних цін на цю продукцію та торгівельної надбавки.
Постановою Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2008 року №957 "Про встановлення розміру мінімальних оптово-відпускних і роздрібних цін на окремі види алкогольних напоїв вітчизняного виробництва" (далі - Постанова №957), встановлено розмір мінімальних оптово-відпускних і роздрібних цін на окремі види алкогольних напоїв вітчизняного виробництва, зокрема, на горілку та лікеро-горілчані вироби, у розмірі 39,9 грн. В той же час в магазині позивача під час перевірки було реалізовано пляшку горілки «Вдала» за ціною 39,75 грн.
При цьому, Постановою №957 передбачено, що мінімальні оптово-відпускні і роздрібні ціни під час реалізації (продажу) горілки та лікеро-горілчаних виробів, інших зброджених напоїв, суміші із зброджених напоїв та суміші зброджених напоїв з безалкогольними напоями, коньяку (бренді) три зірочки, коньяку (бренді) чотири зірочки, коньяку (бренді) п'ять зірочок та інших спиртових дистилятів і спиртних напоїв різного вмісту спирту в тарі різної місткості визначаються як добуток відповідних затверджених мінімальних цін, міцності за об'ємом (у відсотках) та місткості тари (у літрах), поділений на 100 відсотків.
При цьому суд не приймає пояснення позивача щодо знаходження алкогольних напоїв без акцизних марок, які бути виявлені в магазині під час перевірки, для особистого використання, так як вони не є обґрунтованими та не відповідають фактичним обставинам, що встановлені під час перевірки.
Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Враховуючи вищевказане, суд приходить до висновку, що відповідач протягом судового розгляду справи довів правомірність оскаржуваних позивачем рішень.
У зв'язку з цим суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні адміністративного позову повністю.
Керуючись ст. ст. 158-163 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:
У задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.
Постанова суду першої інстанції набирає законної сили відповідно до вимог ст. 254 КАС України та може бути оскаржена в порядку та строки, передбачені ст. 186 КАС України, до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд.
Повний текст постанови складено 28 жовтня 2015 року.
Суддя (підпис) Постанова не набрала законної сили 28 жовтня 2015 року. Суддя З оригіналом згідно. Суддя ОСОБА_1 ОСОБА_1 ОСОБА_1