Справа № 2а-1910/12/2670
Суддя: Дегтярьова О.В.
Дата ухвалення: 2012-07-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

2а-1910/12/2670

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

02 липня 2012 року 08 год. 50 хв. № 2а-1910/12/2670

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі:

Головуючого - судді Дегтярьової О.В.,

при секретарі судового засідання Безсчасній Я.С.,

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом

Публічного акціонерного товариства «Завод «Ленінська кузня»

до

Управління Пенсійного фонду України в Подільському районі міста Києва

про

скасування рішення від 03 лютого 2012 року № 0114 в частині, -

В С Т А Н О В И В:

10 лютого 2012 року до Окружного адміністративного суду м. Києва звернулось Публічне акціонерне товариство «Завод «Ленінська кузня»(далі –ПАТ «Завод «Ленінська кузня», позивач) з адміністративним позовом до Управління Пенсійного фонду України в Подільському районі міста Києва (далі –УПФУ в Подільському районі м. Києва, відповідач) про скасування рішення від 03 лютого 2012 року № 0114 в частині нарахованих 72 208, 84 грн. - штрафних санкцій та 27 049, 69 грн. –пені (з урахуванням поданої позивачем заяви від 14.05.2012р. б/н про уточнення вимог за адміністративним позовом).

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 23 лютого 2012 року відкрито провадження у справі № 2а-1910/12/2670, закінчено підготовче провадження та було призначено дану справу до судового розгляду на 13 березня 2012 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на невірний обрахунок відповідачем сум пені та штрафних санкцій згідно спірного рішення від 03.02.2012р. № 0114 про застосування фінансових санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску на суму простроченої Товариством заборгованості в розмірі 548 053, 83 грн. за період з 31.03.2011р. по 03.02.2012р. Зокрема, позивач наголошує на тому, що відповідачем у своїх розрахунках по фінансовим санкціям були неправомірно додатково включені суми штрафів та пені, за місяці, що не входили в перевіряємий період, вказаний в Акті від 03.02.2012р. № 88, а саме за період з 21.02.2011р. по 21.03.2011р. Таким чином, в дійсності позивач повинен сплатити суму штрафу в розмірі 236 203, 18 грн. і суму пені –103 947, 31 грн.

Відповідач проти позову заперечував, надавши до суду письмові заперечення від 11.04.2012р. б/н та копії додаткових документів (в т.ч. розрахунки фінансових санкцій та пені). В обґрунтування своїх заперечень посилається на те, що позивач в своїй позовній заяві невірно зазначає суму простроченої заборгованості, на яку було накладено штрафи та нарахована пеня спірним рішенням від 03.02.2012р. № 0114.

В судових засіданнях по справі представник позивача підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити.

29 травня 2012 року судом було ухвалено перейти до письмового провадження на підставі ч. 6 ст. 128 Кодексу адміністративного судочинства України.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з’ясувавши всі фактичні обставини справи, об’єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з огляду на таке.

В ході судового розгляду було встановлено, що ПАТ «Завод «Ленінська кузня»перебуває на обліку в УПФУ у Подільському районі м. Києва як платник єдиного внеску (реєстраційний номер 05-4521), що підтверджується повідомленням УПФУ від 09.06.2011р. № 1638 та Актом перевірки від 03.02.2012р. № 88.

ПАТ «Завод «Ленінська кузня»були подані до органу Пенсійного фонду України звіти про нарахування єдиного внеску за січень-лютий, жовтень-грудень 2011 року, де були самостійно визначені суми єдиного внеску, що підлягають сплаті в розмірах 366 271, 98 грн., 378 132, 85 грн., 497 453, 19 грн., 485 284, 27 грн. та 497 896, 73 грн., що не заперечується позивачем.

Протягом періоду з 31.01.2012р. по 03.02.2012р. працівником УПФУ в Подільському районі м. Києва була проведена позапланова перевірка ПАТ «Завод «Ленінська кузня»з питань своєчасності, достовірності, повноти нарахування та своєчасності сплати страхових внесків на загальнообов’язкове державне пенсійне страхування, єдиного соціального внеску на загальнообов’язкове державне соціальне страхування, інших платежів та надання достовірних відомостей до органів Пенсійного фонду за період з 31.03.2011р. по 02.02.2012р., за результатами якої складено Акт від 03.02.2012р. № 88.

Під час проведення перевірки перевіряючим встановлено, що станом на 31 березня 2011 року прострочена заборгованість (недоїмка) за платником становила 1 555 845, 33 грн., в тому числі 1 007 791, 50 грн. –із сплати страхових внесків на загальнообов’язкове державне пенсійне страхування, 548 053, 83 грн. –із сплати єдиного внеску на загальнообов’язкове державне соціальне страхування. Станом на 02 лютого 2012 року відповідно прострочена заборгованість (недоїмка) за платником складала 1 132 659, 78 грн., в тому числі 454 624, 13 грн. –із сплати страхових внесків на загальнообов’язкове державне пенсійне страхування, 678 035, 65 грн. –із сплати єдиного внеску на загальнообов’язкове державне соціальне страхування.

Згідно змісту Акта від 03.02.2012р. № 88 попередня позапланова перевірка проводилась в березня 2011 року (Акт 31.03.2011р. № 288) за період з 24.07.2010р. по 30.03.2011р.

В ході проведення поточної перевірки перевіряючим виявлено порушення позивачем п. 8 ст. 9, п. 2 ст. 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов’язкове державне соціальне страхування»від 08.07.2010р. № 2464-VI.

Дії працівника відповідача при проведенні позапланової перевірки позивачем не оскаржуються.

03 лютого 2012 року УПФУ в Подільському районі м. Києва було прийнято Рішення № 0114 про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску, яким на підставі ч. 10 та п. 2 ч. 11 ст. 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов’язкове державне соціальне страхування»до позивача застосовано штрафні санкції на загальну суму 308 412, 02 грн. та нарахована пеня на загальну суму 130 997, 89 грн. за період з 21.02.2011р. по 30.01.2012р.

При цьому під час розгляду даної справи представником відповідача були надані суду розрахунки фінансової санкції та пені по особовим рахункам позивача, відповідно до яких визначення УПФУ в Подільському районі м. Києва позивачу штрафних санкцій на загальну суму 308 412, 02 грн. та нарахування пені на загальну суму 130 997, 89 грн. згідно спірного Рішення, здійснювалося відповідачем без врахування сум штрафу і пені, нарахованих за попередній перевіряємий період (тобто період з 24.07.2010р. по 30.03.2011р.).

При вирішення даного спору суд виходить з наступного.

У відповідності до ст. 1 та п. 1 ст. 14 Закону України «Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування»від 09.07.2003р. № 1058-IV (в редакції на момент спірних правовідносин), страхувальниками для осіб, зазначених у пунктах 1, 10, 15 ст. 11 Закону, є, зокрема роботодавці, до яких відносяться підприємства установи і організації, створені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, об’єднання громадян, профспілки, політичні партії (у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ, організацій, об’єднань громадян, профспілок, політичних партій, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами), які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством.

Частиною першою ст. 15 зазначеного Закону передбачено, що страхувальники, зазначені в ст. 14 цього Закону, є платниками страхових внесків. Набуття статусу платників страхових внесків відбувається з дня взяття їх на облік територіальним органом Пенсійного фонду (ч. 3 ст. 15 Закону).

Разом з тим, згідно з п. 3 Розділу VIII «Прикінцеві та перехідні положення»Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов’язкове державне соціальне страхування»від 08.07.2010р. № 2464-VI (набрав чинності 01 січня 2011 року), з дня набрання чинності цим Законом платники страхових внесків на загальнообов’язкове державне пенсійне страхування, загальнообов’язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття, загальнообов’язкове державне соціальне страхування у зв’язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням, загальнообов’язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, вважаються платниками єдиного внеску.

Пунктом першим ч. 1 ст. 4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов’язкове державне соціальне страхування»(далі –Закон № 2464-VI) передбачено, що платниками єдиного внеску є роботодавці: підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, чи за цивільно-правовими договорами (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності, зазначеним у витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ і організацій, інших юридичних осіб, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами; фізичні особи - підприємці, зокрема ті, які використовують працю інших осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством про працю, чи за цивільно-правовим договором (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності, зазначеним у витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців); фізичні особи, які забезпечують себе роботою самостійно, та фізичні особи, які використовують працю інших осіб на умовах трудового договору (контракту).

Пунктом 1 ч. 2 ст. 6 Закону № 2464-VI встановлено, що на платників єдиного внеску покладено обов'язок своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

Згідно із пунктом першим ч. 1 ст. 7 Закону № 2464-VI єдиний внесок нараховується для платників, зазначених у пунктах 1 (крім абзацу сьомого), 2, 3, 6, 7 і 8 частини першої статті 4 цього Закону, - на суму нарахованої заробітної плати за видами виплат, які включають основну та додаткову заробітну плату, інші заохочувальні та компенсаційні виплати, у тому числі в натуральній формі, що визначаються відповідно до Закону України «Про оплату праці», та суму винагороди фізичним особам за виконання робіт (надання послуг) за цивільно-правовими договорами.

Відповідно до ч. 8 ст. 9 цього Закону, платники єдиного внеску зобов’язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за відповідний базовий звітний період, не пізніше 20 числа місяця, що настає за базовим звітним періодом. Базовим звітним періодом є календарний місяць, а для платників, зазначених в абзацах третьому та четвертому пункту 1 частини першої статті 4 цього Закону, - календарний рік.

В силу ч. 12 ст. 9 зазначеного Закону, єдиний внесок підлягає сплаті незалежно від фінансового стану платника. За наявності у платника єдиного внеску одночасно із зобов'язаннями із сплати єдиного внеску зобов'язань із сплати податків, інших обов'язкових платежів, передбачених законом, або зобов'язань перед іншими кредиторами зобов'язання із сплати єдиного внеску виконуються в першу чергу і мають пріоритет перед усіма іншими зобов'язаннями, крім зобов'язань з виплати заробітної плати (доходу).

Частинами другою і третьою ст. 25 Закону № 2464-VI передбачено, що у разі виявлення своєчасно не сплачених сум страхових внесків платники єдиного внеску зобов'язані самостійно обчислити ці внески і сплатити їх з нарахуванням пені в порядку і розмірах, визначених цією статтею. Суми недоїмки стягуються з нарахуванням пені та застосуванням штрафів.

При цьому недоїмкою в розумінні п. 6 ч. 1 ст. 1 цього Закону являється сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена у строки, встановлені цим Законом, обчислена територіальними органами Пенсійного фонду України у випадках, передбачених цим Законом.

Аналогічні норми містяться також в Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов’язкове державне соціальне страхування, затвердженої Постановою правління Пенсійного фонду України від 27.09.2010р. № 21-5, (далі - Інструкція). Зокрема, п. 7.1 цієї Інструкції встановлено, що за порушення норм законодавства про єдиний внесок на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до платників, на яких згідно з Законом (2464-17) покладено обов'язок нараховувати, обчислювати та сплачувати єдиний внесок, застосовуються фінансові санкції (штрафи та пеня) відповідно до Закону.

У відповідності до ч. 10 ст. 25 вказаного Закону та п. 7.5 Інструкції на суму недоїмки нараховується пеня з розрахунку 0,1 відсотка суми недоплати за кожний день прострочення платежу.

Також п. 2 ч. 11 ст. 25 Закону № 2464-VI та пп. 7.2.2 п. 7.2 Інструкції визначено, що за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску територіальний орган Пенсійного фонду застосовує до платника єдиного внеску штраф у розмірі 10 відсотків своєчасно не сплачених сум.

Про нарахування пені та застосування штрафів, передбачених цим Законом, посадова особа територіального органу Пенсійного фонду в порядку, встановленому Пенсійним фондом за

погодженням з центральним органом виконавчої влади у сфері праці та соціальної політики, приймає рішення, яке протягом трьох робочих днів надсилається платнику єдиного внеску (абз. 1 ч. 14 ст. 25 Закону № 2464-VI).

Суми пені та штрафів, передбачених цим Законом, підлягають сплаті платником єдиного внеску протягом десяти робочих днів після надходження відповідного рішення. При цьому платник у зазначений строк має право оскаржити таке рішення до органу Пенсійного фонду вищого рівня або до суду з одночасним обов’язковим письмовим повідомленням про це територіального органу Пенсійного фонду, яким прийнято це рішення (абз. 2 ч. 14 ст. 25 Закону № 2464-VI).

Позивачем не заперечувався та не був спростований факт несвоєчасної сплати страхових внесків на загальнообов’язкове державне пенсійне страхування та єдиного внеску на загальнообов’язкове державне пенсійне страхування за період перевірки, в тому числі заборгованість щодо яких існувала на період перевірки, а тому застосування до позивача відповідальності спірним рішення є таким, що відповідає вимогам законодавства.

Доводи ПАТ «Завод «Ленінська кузня»стосовно невірного обрахунку відповідачем сум пені та штрафних санкцій згідно спірного рішення від 03.02.2012р. № 0114 спростовуються матеріалами справи.

В силу ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов’язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 1 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб’єкта владних повноважень обов’язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову (ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України).

За таких обставин, виходячи з системного аналізу положень законодавства України та наданих сторонами доказів, суд дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог та вважає їх такими, що не підлягають задоволенню.

Керуючись ст. 2, ст. 9, ст. ст. 69 - 71, ст. 94, ст. ст. 158-163, ст. 167, ст. 186, ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд –

П О С Т А Н О В И В:

1. В задоволенні адміністративного позову Публічного акціонерного товариства «Завод «Ленінська кузня»відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили відповідно до ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова може бути оскаржена за правилами, встановленими в ст. ст. 185 –187 Кодексу адміністративного судочинства України відповідно.

Суддя О.В. Дегтярьова