Справа № 668/6193/15-а
Суддя: Милосердний М.М.
Дата ухвалення: 2015-11-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 листопада 2015 р.м.ОдесаСправа № 668/6193/15-а

Категорія: 10.2.4 Головуючий в 1 інстанції: Рєпін К.К.

Судова колегія Одеського апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючого - Милосердного М.М.,

суддів - Бітова А.І. та Ступакової І.Г.,

при секретарі - Тропанець О.В.,

за участю: позивача - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою Управління Пенсійного фонду України в місті Херсоні на постанову Суворовського районного суду м. Херсона від 23 червня 2015 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м. Херсоні про визнання дій протиправними та зобов'язання здійснити певні дії,

В С Т А Н О В И Л А :

У травні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Управління Пенсійного фонду України в м. Херсоні (далі - управління ПФУ) про визнання протиправною відмову здійснити перерахунок призначеної пенсії з урахуванням ст. 77 Закону України "Про пенсійне забезпечення" та зобов'язання відповідача здійснити такий перерахунок призначеної пенсії з 14 грудня 2014 року. Також, позивач просив поновити строк звернення до адміністративного суду.

Постановою Суворовського районного суду м. Херсона від 23 червня 2015 року позовні вимоги задоволено. Суд поновив ОСОБА_1 строк звернення до суду та визнав протиправною відмову Управління Пенсійного фонду України в м. Херсоні здійснити перерахунок призначеної позивачу пенсії з урахуванням ст. 77 Закону України "Про пенсійне забезпечення", а також зобов'язав відповідача здійснити такий перерахунок пенсії з 14 грудня 2014 року.

Не погоджуючись з постановою суду, начальником управління ПФУ подана апеляційна скарга, в якій зазначається, що вказана постанова ухвалена з порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову ОСОБА_1 у задоволені адміністративного позову у повному обсязі.

Заслухавши суддю - доповідача, розглянувши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Судом першої інстанції встановлено, що 28 липня 2003 року ОСОБА_1 призначено пенсію за віком відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення".

З 01 січня 2004 пенсію позивача перераховано за матеріалами його пенсійної справи відповідно до ст. 43 Закону України від 09.07.2003 № 1058 "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", який набув чинності з 01.01.2004р.

Водночас, по заяві від 23.12.2003, до якої надано довідку про реабілітацію від 16.06.1992 № 4/5-16716-ш та рішення Суворовського районного суду м. Херсона від 01.01.2004 про встановлення факту належності вищевказаної довідки ОСОБА_1, з 01 січня 2004 року до пенсії позивача встановлено підвищення громадянам, які необґрунтовано зазнали політичних репресій і згодом були реабілітовані.

Рішенням Суворовського районного суду м. Херсона від 19 лютого 2014 року визнано факт, що ОСОБА_1 був репресований та згодом реабілітований на підставі Закону України "Про реабілітацію жертв політичних репресій на Україні".

01 грудня 2014 року позивач звернувся до управління ПФУ із заявою про перерахунок його пенсії з урахуванням її підвищення на підставі ст.77 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

Підставою звернення до суду став лист Пенсійного органу, яким заявнику було роз'яснено, що розмір пенсії підвищується виходячи із розміру, встановленого Постановою КМУ від 16.07.2008 року за № 654 "Про підвищення рівня пенсійного забезпечення громадян".

Вирішуючи справу та задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив що позовні вимоги є обґрунтованими і тому підлягають задоволенню. Також суд вважав протиправною відмову управління ПФУ здійснити перерахунок призначеної позивачеві пенсії як особі яка необґрунтовано зазнала політичних репресій і згодом була реабілітована, у розмірі, встановленому постановою Кабінету Міністрів України від 16.07.2008 №654 "Про підвищення рівня пенсійного забезпечення громадян".

Колегія суддів, переглядаючи рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, відповідно до статті 195 КАС України, погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Як встановлено судом першої інстанції та не заперечується сторонами, позивач, як особа що необґрунтовано зазнала політичних репресій, перебуває на обліку у відповідача та отримує пенсію за віком з врахуванням підвищення до пенсії примусово переселених членів сім'ї реабілітованих у розмірі 54,40 грн. на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 16.07.2008 №654 "Про підвищення рівня пенсійного забезпечення громадян".

Відповідно до пункту "г" статті 77 Закону України "Про пенсійне забезпечення" громадянам, які необґрунтовано зазнали політичних репресій і згодом були реабілітовані, призначені пенсії підвищуються на 50 процентів, а членам їх сімей, яких було примусово переселено, - на 25 процентів мінімальної пенсії за віком.

Згідно з пунктом 6 Розділу XV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" до прийняття відповідного закону до пенсій, передбачених цим Законом, установлюються надбавки та здійснюється їх підвищення згідно із Законом України "Про пенсійне забезпечення". Зазначені надбавки та підвищення встановлюються в розмірах, що фактично виплачувалися на день набрання чинності цим Законом з наступною індексацією відповідно до законодавства про індексацію грошових доходів населення. Виплата їх здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.

У той же час, підпунктом 2 пункту 4 Постанови Кабінету Міністрів України від 16.07.2008 №654 "Про підвищення рівня пенсійного забезпечення громадян" встановлено, що з 01.09.2008 громадянам, які необґрунтовано зазнали політичних репресій і згодом були реабілітовані, до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачуються замість пенсії, підвищення проводиться в розмірі 54,4 гривні, а членам їх сімей, яких було примусово переселено, - 43,52 гривні.

Аналізуючи співвідношення підпункту 2 пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 16.07.2008 №654 та пункту "г" статті 77 Закону України "Про пенсійне забезпечення", колегія суддів виходить з пріоритетності застосування до спірних правовідносин положень Закону України "Про пенсійне забезпечення " як нормативно-правового акту вищої юридичної сили, у зв'язку з чим погоджується з висновками суду першої інстанції щодо необґрунтованості здійснення відповідачем виплати підвищення до пенсії у розмірі, встановленому постановою Кабінету Міністрів України від 16.07.2008 №654.

Колегія суддів не може погодитися з доводами апелянта про те, що мінімальний розмір пенсії за віком, встановлений абз.1 ч.1 ст.28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" не може застосовуватись для розрахунків доплати пенсії позивача та вважає їх безпідставними, оскільки наявність такої норми за відсутності іншого мінімального розміру пенсії за віком не є підставою для відмови в реалізації позивачем конституційної гарантії та права на отримання підвищення розміру пенсії, виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, як це встановлено п. "г" ст.77 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

Дана правова позиція суду, узгоджується із практикою Європейського суду з прав людини, який у своєму рішенні від 08 листопада 2005 року в справі "Кечко проти України" зазначив, що держава самостійно визначає, які надбавки виплачувати своїм працівникам з бюджету. Держава може вводити, припиняти або закінчувати виплату цих надбавок. Проте, якщо правове положення, що діє, передбачає виплату певних надбавок, і дотримані всі вимоги, необхідні для цього, органи державної влади не можуть свідомо відмовляти в цих виплатах, поки відповідне положення є таким, що діє. Одночасно Європейський Суд з прав людини не прийняв аргумент уряду України щодо бюджетних асигнувань, оскільки органи державної влади не можуть посилатися на відсутність засобів як на причину невиконання своїх зобов'язань.

Тому, приймаючи до уваги все викладене, колегія суддів приходить до висновку, що при розгляді справи судом першої інстанції правильно застосовано норми матеріального та процесуального права, вірно встановлено фактичні обставини справи та надана правова оцінка.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, оскільки ґрунтуються на невірному трактуванні норм матеріального права.

За таких обставин, підстав для скасування рішення суду першої інстанції та задоволення апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст. ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, судова колегія,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м. Херсоні - залишити без задоволення, а постанову Суворовського районного суду м. Херсона від 23 червня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає чинності негайно після її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Повний текст судового рішення виготовлений 11 листопада 2015 року.

Головуючий: М.М.Милосердний

Судді: А.І.Бітов

І.Г.Ступакова