Справа № 2а-2972/10/0970
Суддя: Лучко О.О.
Дата ухвалення: 2010-11-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" листопада 2010 р. Справа № 2a-2972/10/0970

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі:

Судді Лучко О.О.

при секретарі Круглій О.М.,

за участю сторін:

представника позивача: ОСОБА_1,

представника відповідача: ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду адміністративну справу

за позовом: Відкритого акціонерного товариства "Нафтохімік Прикарпаття", вул. Майданська, 5,м. Надвірна,Надвірнянський район, Івано-Франківська область,78400

до відповідача: Державної податкової інспекції у Надвірнянському районі, вул. Визволення, 2,м. Надвірна,Надвірнянський район, Івано-Франківська область,78405

про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

25 серпня 2010 року ВАТ "Нафтохімік Прикарпаття" звернулося в суд із адміністративним позовом до державної податкової інспекції у Надвірнянському районі Івано-Франківської області про визнання дій протиправними щодо зміни призначення платежу, визначеного ВАТ "Нафтохімік Прикарпаття" у платіжних дорученнях та щодо самостійного зарахування сплачених коштів у рахунок сплати податкового боргу, пені та тих зобов"язань, які не вказані у призначенні платежу під час перерахування товариством коштів до бюджету та зобовязання відповідача утримуватися від вчинення таких дій в майбутньому.

29.09.2010 року представником позивача уточнено позовні вимоги шляхом подання заяви, згідно якої позивач просить визнати дії відповідача протиправними щодо зміни призначення платежу, визначеного ВАТ "Нафтохімік Прикарпаття" у платіжних дорученнях та щодо самостійного зарахування сплачених коштів у рахунок сплати податкового боргу, пені та тих зобов"язань, які не вказані у призначенні платежу під час перерахування товариством поточних платежів по акцизному збору до бюджету за період з 01.01.2010 року по 31.07.2010 року та зобовязання відповідача утримуватися від вчинення таких дій в майбутньому.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав з підстав, викладених в позовній заяві, та пояснив, що відповідачем, протиправно, в порушення вимог податкового законодавства, а саме п.7.7 ст.7 Закону України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами" сплачені товариством суми поточних платежів протягом січня-липня 2010 року зараховано не в рахунок сум податкових зобов'язань за вказані в платіжних дорученнях періоди, а в рахунок сплати податкового боргу, який виник раніше (і на думку позивача не існує), в порядку їх календарної черговості. Тобто, кошти зараховані не за їх прямим призначенням, як того вимагає чинне законодавство, а саме: ст.30 Закону України Про платіжні системи та переказ коштів в Україні. Такі дії відповідача ВАТ "Нафтохімік Прикарпаття" вважає протиправними, оскільки пунктом 7.7 ст.7 вищенаведеного Закону не встановлено право чи обов'язок податкового органу самостійно змінювати призначення платежу. На цій підставі просить позов задовольнити повністю.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечив та пояснив, що відповідно до п.7.7 ст.7 Закону України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами" податковий борг погашається попередньо погашенню податкових зобовязань, які не є податковим боргом, у порядку календарної черговості його виникнення за різними податками, зборами у рівних пропорціях. Також зазначив, що незважаючи від волі платника податку спрямувати кошти на сплату поточних надходжень всупереч встановленій законодавством черговості зарахування таких платежів в рахунок погашення податкового боргу, податкові органи мають правові підстави здійснювати зарахування таких податкових платежів в автоматичному режимі. Крім того, не погоджується із твердженнями позивача про відсутність у останнього податкового боргу, оскільки вступили в законну силу постанови Верховного суду України у справах №А-15/115, №А-1/237-14/10, №А-1/46 та №А-1/81 щодо оскарження податкових повідомлень-рішень, яким позивачу визначено податкові зобов"язання, та які прийняті за результатами розгляду апеляційних, касаційних скарг, а тому у позивача існує податковий борг. Просив у задоволенні позову відмовити повністю.

Розглянувши позовну заяву, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши та оцінивши подані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково.

Судом встановлено, що ВАТ Нафтохімік Прикарпаття є юридичною особою приватної форми власності, зареєстроване у ДПІ у Надвірнянському районі як платник податків та відповідно до Закону України Про систему оподаткування зобовязане подавати податкові декларації по податках і зборах та сплачувати їх.

Позивач у розрахунках акцизного збору за січень, лютий, березень, квітень, травень, червень, липень 2010 року самостійно задекларував податкові зобовязання з цього збору.

Податкові зобовязання товариства по акцизному збору, визначені ним у цих розрахунках, перераховано шляхом безготівкового переказу на рахунок державного казначейства згідно платіжних доручень:

--№109 від 25.02.2010р. на суму 1031416,91 грн. з відміткою призначення платежу оплата акцизного збору з бензинів моторних за січень місяць 2010 року

--№110 від 25.02.2010р. на суму 54158.42 грн. (інші нафтопродукти) - за січень 2010р.

--№217 від 29.03.2010р. на суму 118082.74 грн.(інші нафтопродукти) - за лютий 2010р.

--№218 від 29.03.2010р. на суму 613023,77 грн.( з бензинів моторних) - за лютий 2010р.

--№117 від 08.04.2010р. на суму 100000 грн. ( з бензинів моторних) - за березень 2010р.

--№174 від 22.04.2010р. на суму 160000 грн. (інші нафтопродукти)- за березень 2010р.

--№233 від 28.04.2010р. на суму 257692.04 грн.(інші нафтопродукти) - за березень 2010р.

--№234 від 28.04.2010р. на суму 24965,91 грн.(з бензинів моторних)- за березень 2010р.

--№241 від 31.05.2010р. на суму 7025,09 грн. (інші нафтопродукти)- за квітень 2010р.

--№242 від 31.05.2010р. на суму 29364.04 грн.( з бензинів моторних) - за квітень 2010р.

--№232 від 27.05.2010р. на суму 250000 грн. ( з бензинів моторних) - за травень 2010 р.

--№246 від 27.07.2010р. на суму 517651,51 грн. (інші нафтопродукти)- за червень 2010р.

--№247 від 27.07.2010р. на суму 434407,66 грн.(з бензинів моторних) - за червень 2010р.

--№185 від 27.08.2010р. на суму 1410391,68 грн. (інші нафтопродукти)за липень 2010р.,

--№186 від 27.08.2010р. на суму 1852094,22 грн. (з бензинів моторних) за липень 2010 р. (а.с.69-85).

Сплачені товариством суми податкових зобовязань з даного збору відповідач зараховував в рахунок погашення податкового боргу, який виник раніше, та пені шляхом самостійного його перерозподілу, а не в рахунок сплати податкових зобов'язань за вказані в платіжних дорученнях періоди, що підтверджується зворотнім боком облікової картки ВАТ "Нафтохімік Прикарпаття" (а.с.93-108) та повідомленнями про розподіл суми податкового боргу (а.с86-92). Вказані обставини сторонами визнаються і не заперечуються, а отже, не підлягає доказуванню.

Відповідно до п.7.7 ст.7 Закону України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами" №2181-III від 21.12.2000 року податковий борг погашається попередньо погашенню податкових зобов'язань, які не є податковим боргом, у порядку календарної черговості його виникнення, а в разі одночасного його виникнення, за різними податками, зборами (обов'язковими платежами) - у рівних пропорціях.

Як визначено підпунктом 7.1.1 пункту 7.7 статті 7 цього Закону, джерелами самостійної сплати податкових зобов'язань або податкового боргу платника податку є будь-які власні кошти такого платника податку, а грошовий платіж є єдиною формою сплати податкових зобов'язань і погашення податкового боргу.

Згідно з пунктом 6 статті 7 Закону України від 20.05.99 №679-XIV "Про Національний банк України" Національний банк України визначає систему, порядок і форми платежів.

Пунктом 1.7 Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 21.01.2004 №22, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 29.03.2004 за №377/89/76, кошти з рахунків клієнтів банки списують лише за дорученнями власників цих рахунків (включаючи договірне списання коштів згідно з главою 6 цієї Інструкції) або на підставі платіжних вимог стягувачів у разі примусового списання коштів згідно з главою 5 цієї Інструкції. При цьому згідно з пунктом 3.8 зазначеної Інструкції реквізит "Призначення платежу" платіжного доручення заповнюється платником так, щоб надавати повну інформацію про платіж та документи, на підставі яких здійснюється перерахування коштів отримувачу. Повноту інформації визначає платник з урахуванням вимог законодавства України. Платник відповідає за дані, що зазначені в реквізиті платіжного доручення "Призначення платежу". Банк перевіряє заповнення цього реквізиту на відповідність установленим вимогам лише за зовнішніми ознаками.

З наведеного випливає, що право визначати призначення платежу відповідно до чинного законодавства України належить виключно платнику. Тому суми податкових зобов'язань або податкового боргу з урахуванням підпункту 16.5.2 пункту 16.5 статті 16 Закону вважаються сплаченими у день реєстрації банківською установою платіжного документа із зазначеним у ньому призначенням платежу на сплату відповідних податкових зобов'язань або податкового боргу, визначених платником податків.

Законом України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами", який є спеціальним законом з питань оподаткування і установлює порядок погашення зобов'язань юридичних або фізичних осіб перед бюджетами та державними цільовими фондами з податків і зборів (обов'язкових платежів), нарахування і сплати пені та штрафних санкцій, що застосовуються до платників податків, визначено вичерпний перелік заходів, які вживаються контролюючим органом з метою погашення платниками податків податкового боргу. Серед таких заходів немає зміни призначення платежу, самостійно визначеного платником податків.

Таким чином, у разі недотримання платником податків порядку погашення податкового боргу та виконання податкових зобов'язань, передбаченого пунктом 7.7 статті 7 даного Закону, податковий орган не наділений правом чи обов'язком змінювати призначення платежу, визначене платником податків.

За таких обставин, суд вважає, що самостійне зарахування податковим органом сплачених платником податку сум у рахунок податкового боргу або тих податкових зобов'язань, які не вказані в призначенні платежу під час перерахування платником податків коштів до бюджету, є неправомірним.

Крім цього, суд зазначає, що зазначене положення викладене в інформаційному листі Вищого адміністративного суду України №358/13/13-09 від 17.03.2009 року. Поряд з цим аналогічна позиція зазначена Верховним Судом України у постановах від 01.12.2009 року та 08.12.2009 року (адміністративні справи №09/223 та №09/225).

Оскільки чинним законодавством України не передбачено застосування спеціальних заходів відповідальності за порушення платником податків вимог щодо першочергового погашення податкового боргу та виконання податкових зобов'язань у порядку календарної черговості їх виникнення, то у вказаних випадках до платника податків вживаються передбачені Законом заходи примусового стягнення податкового боргу, а також застосовуються штрафні санкції за порушення граничних строків сплати податкових зобов'язань.

Як встановлено в судовому засіданні, на час розгляду даної справи вступили в законну силу постанови Верховного Суду України по справах №А-15/115, №А-1/237-14/10, №А-1/46 та №А-1/81, якими визнано правомірними винесені податковим органом податкових повідомлень-рішень щодо визначення податкових зобовязань по акцизному збору, по податку на додану вартість тощо (а.с.1120123). При цьому сторонами не заперечується факт звернення ДПІ в Надвірнянському районі з адміністративним позовом до ВАТ «Нафтохімік Прикарпаття»про стягнення податкового боргу (адміністративна справа №2а-5216/08/0970, яка не набрала законної сили). А відтак, у разі набрання законної сили судовим рішенням у цій справі про стягнення податкового боргу, останній може бути погашений шляхом звернення рішення суду до примусового виконання в порядку, визначеному законом.

Стосовно позовних вимог про зобовязання відповідача утримуватися від зміни призначення платежу визначеного позивачем в платіжних документах та від самостійного зарахування їх в рахунок погашення податкового боргу за попередні періоди або тих зобовязань, які не вказані в призначенні платежу, а також пені в майбутньому, то вони не підлягають до задоволення. Оскільки відповідно до ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб, інших субєктів при здійсненні при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ, а тому неможливо зобовязати відповідача на майбутнє вчиняти певні дії, оскільки відсутні факти порушення таких прав позивача в майбутньому.

За змістом ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із ч.3 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ст.9 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого суд вирішує справи на підставі Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що даний позов є підставним та обгрунтованим лише в частині, а тому підлягає до часткового задоволення.

Стосовно судових витрат, то відповідно до ч.3 ст.94 КАС України якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу - відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Таким чином, позивачу підлягає поверненню 1,13 грн. (одна гривня тринадцять копійок) судового збору.

На підставі ст. 124 Конституції України, керуючись ст. ст. 2, 8-14, 86, 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд ,-

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправними дії ДПІ в Надвірнянському районі щодо зміни призначення платежів по акцизному збору за період з 01.01.2010 року по 31.07.2010 року, визначених ВАТ "Нафтохімік Прикарпаття" у платіжних дорученнях, та щодо самостійного зарахування сплачених коштів у рахунок сплати податкового боргу, пені та тих зобов"язань, які не вказані у призначенні платежу згідно платіжних документів про перерахування ВАТ "Нафтохімік Прикарпаття" поточних платежів по акцизному збору за період з 01.01.2010 року по 31.07.2010 року.

Стягнути з Державного бюджету України на користь ВАТ "Нафтохімік Прикарпаття" 1,13 грн. (одну гривню тринадцять копійок) судового збору.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку. Відповідно до статті 186 КАС України, апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Апеляційна скарга подається до Львівського апеляційного адміністративного суду через Івано-Франківський окружний адміністративний суд.

Постанова набирає законної сили в порядку і строки встановлені ст.254 КАС України.

Суддя: Лучко О.О.

Постанова складена в повному обсязі 08.11.10 року.