Справа № 808/7425/15
Суддя: Кисіль Роман Валерійович
Дата ухвалення: 2015-11-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

10 листопада 2015 року (11 год. 40 хв.) Справа № 808/7425/15 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Киселя Р.В.,

при секретарі судового засідання Мащенко Д.В.,

розглянув у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Державної податкової інспекції у Ленінському районі м. Запоріжжя Головного управління ДФС у Запорізькій області до Товариства з обмеженою відповідальністю Виробничо-технічна фірма «МК-Інватруд ЛТД» про стягнення податкового боргу.

16.09.2015 до Запорізького окружного адміністративного суду засобами поштового звязку надійшов адміністративний позов Державної податкової інспекції у Ленінському районі м. Запоріжжя Головного управління ДФС у Запорізькій області (далі - позивач) до Товариства з обмеженою відповідальністю Виробничо-технічна фірма «МК-Інватруд ЛТД» (далі відповідач), в якому позивач просить: стягнути кошти у рахунок погашення податкового боргу з орендної плати з юридичних осіб у розмір 37560,78 грн. з рахунків відповідача у банках, які його обслуговують, а також за рахунок готівки, що належить такому платнику податків.

Позивач обґрунтував свої вимоги тим, що відповідач має податковий борг перед бюджетом з орендної плати за землю з юридичних осіб в загальному розмірі 37560,78 грн. Борг виник внаслідок самостійного визначення відповідачем у декларації та уточнюючій декларації сум зобовязань з орендної плати за землю з юридичних осіб, внаслідок нарахування штрафних санкцій за податковими повідомленнями-рішеннями та внаслідок нарахування пені.

Ухвалою від 17.09.2015 у звязку з невідповідністю позову вимогам ст. 106 КАС України його було залишено без руху, надано позивачу строк для усунення недоліків позову до 01.10.2015.

Станом на 05.10.2015 недоліки позову не були усунені, через що ухвалою від 05.10.2015 позивачу був продовжений строк для усунення недоліків позову до 22.10.2015.

У визначений судом строк позивач усунув недоліки позову.

Ухвалою судді від 26.10.2015 було відкрите провадження у справі, судове засідання призначене на 10.11.2015.

10.11.2015 від позивача до суду надійшло клопотання, відповідно до якого позивач зменшив розмір позовних вимог, у звязку з частковою сплатою податкового боргу у сумі 30539,17 грн., та просить стягнути з відповідача податковий борг у розмірі 7021,61 грн.

10.11.2015 від позивача до суду надійшло клопотання про розгляд справи за відсутності його представника, на позовних вимогах наполягає.

У судове засідання 10.11.2015 відповідач, належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання, не прибув.

Поштове відправлення, яке містило повістку про виклик до суду, яка надсилалась на адресу відповідача, повернулось до суду без вручення адресату із позначкою пошти «за закінченням терміну зберігання».

Згідно із ч. 11 ст. 35 КАС України у разі повернення поштового відправлення із повісткою, яка не вручена адресату з незалежних від суду причин, вважається, що така повістка вручена належним чином.

Відповідно до ч. 8 ст. 35 КАС України вважається, що повістку вручено юридичній особі, якщо вона доставлена за адресою, яка внесена до відповідного державного реєстру.

Судова повістка надсилалась відповідачу на адресу визначену у витязі з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців.

Відтак, відповідач є таким, що належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання.

За приписами ч. 4 ст. 122 КАС України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності.

За змістом ч. 4 ст. 128 КАС України у разі неприбуття відповідача, який не є суб'єктом владних повноважень, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин або без повідомлення ним про причини неприбуття розгляд справи не відкладається і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

За таких обставин суд дійшов висновку щодо можливості розгляду справи за відсутності представників сторін на підставі наявних у справі матеріалів.

Враховуючи неявку у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, суд керуючись ч. 1 ст. 41 КАС України не здійснював фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Суд, розглянувши матеріали і зясувавши обставини адміністративної справи, дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності,

ВСТАНОВИВ:

Згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців відповідач 09.12.1991 зареєстрований в якості юридичної особи.

За результатами проведення господарської діяльності відповідачем була подана позивачу податкова декларація з плати за землю від 18.02.2015, відповідно до якої відповідачем самостійно були визначені податкові зобовязання з орендної плати за землю з юридичних осіб за 2015 рік у розмірі 75285,42 грн., з щомісячним платежем з січня по листопад 2015 року у розмірі 6273,79 грн. та за грудень 2015 року - 6273,73 грн.

Крім того, відповідачем була подана позивачу уточнююча податкова декларація з плати за землю від 27.02.2015, відповідно до якої відповідачем було збільшено податкові зобовязання з орендної плати за землю з юридичних осіб за 2015 рік та визначено їх у розмірі 94030,35 грн., з щомісячним платежем з січня по листопад 2015 року у розмірі 7835,86 грн. та за грудень 2015 року 7835,89 грн.

Податковий борг з орендної плати виник у звязку з несплатою самостійно нарахованих податкових зобовязань з орендної плати за землю з юридичних осіб з квітня 2015 року по липень 2015 року на суму (6273,79 грн. х 4) + (1562,07 грн. х 4) = 31343,44 грн.

Також, позивачем було проведено камеральну перевірку податкової декларації з плати за землю за 2014 рік, за наслідками якої складено акт від 05.06.2015 №487/15-03/13627077 про результати камеральної перевірки податкової звітності (далі Акт перевірки).

За наслідками проведеної перевірки позивач дійшов висновку, що відповідачем порушено вимоги п. 287.3 ст. 287 Податкового Кодексу України, а саме несвоєчасно сплачено самостійно визначене грошове зобовязання з орендної плати за землю.

У звязку з встановленням зазначеним Актом перевірки порушень, на підставі ст. 126 ПК України, позивачем були прийняті податкові повідомлення-рішення від 15.06.2015: №, яким відповідачу визначено суму штрафу у розмірі 1073,85 грн.; №, яким відповідачу визначено суму штрафу у розмірі 2072,83 грн. Зазначені податкові повідомлення-рішення направлялись на адресу відповідача.

Також, за несвоєчасну сплату узгодженого податкового зобовязання відповідачу була нарахована пеня у розмірі 3070,66 грн.

Загальна сума податкового боргу відповідача становила 37560,78 грн.

Згідно зменшених позовних вимог, а також даних облікової картки відповідача та довідки про заборгованість станом на 09.11.2015, судом встановлено, що відповідачем було частково погашено наявну заборгованість у розмірі 30539,17 грн.

Отже, згідно даних облікової картки відповідача та довідки про заборгованість станом на 09.11.2015 загальна сума боргу відповідача становить 37560,78 грн. 30539,17 грн. = 7021,61 грн.

Вищезазначена сума грошових зобовязань відповідачем не була сплачена.

06.08.2014 у звязку із виникненням у відповідача податкового боргу за узгодженим податковим зобовязанням позивачем була сформована та направлена податкова вимога №907-25 на суму 10992,10 грн. Вказана податкова вимога була отримана відповідачем 18.08.2014, про що свідчить відмітка наявна на рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення.

Надаючи оцінку вимогам позивача, суд виходить з наступного.

Пунктом 16.1 п.п. 16.1.4. ст. 16 Податкового кодексу України, платник податків зобовязаний: сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Згідно п.п. 57.1 ст. 57 ПК України платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до п. 57.3 ст. 57 Податкового кодексу України, у разі визначення грошового зобов'язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов'язаний сплатити нараховану суму грошового зобов'язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

У зазначені строки нараховані податкові зобовязання не сплачено, тому згідно п.п. 14.1.175 ст. 14 Податкового кодексу України, це є податковим боргом; податковий борг - сума узгодженого грошового зобовязання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобовязання.

Пунктом 203.1 статті 203 Податкового кодексу України визначено, що податкова декларація подається за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному місяцю, протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця.

Згідно із п. 203.2 ст. 203 Податкового кодексу України платник податку зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого пунктом 203.1 цієї статті для подання податкової декларації.

Відповідно до ст. 285 Податкового кодексу України базовим податковим (звітним) періодом для плати за землю є календарний рік. Базовий податковий (звітний) рік починається 1 січня і закінчується 31 грудня того ж року (для новостворених підприємств та організацій, а також у зв'язку із набуттям права власності та/або користування на нові земельні ділянки може бути меншим 12 місяців).

Пунктом 287.1 ст. 287 Податкового кодексу України передбачено, що власники землі та землекористувачі сплачують плату за землю з дня виникнення права власності або права користування земельною ділянкою.

Згідно п. 286.2 Податкового кодексу України платники плати за землю (крім фізичних осіб) самостійно обчислюють суму податку щороку станом на 1 січня і не пізніше 20 лютого поточного року подають відповідному органу державної податкової служби за місцезнаходженням земельної ділянки податкову декларацію на поточний рік за формою, встановленою у порядку, передбаченому статтею 46 цього Кодексу, з розбивкою річної суми рівними частками за місяцями. Подання такої декларації звільняє від обов'язку подання щомісячних декларацій. При поданні першої декларації (фактичного початку діяльності як платника плати за землю) разом з нею подається довідка (витяг) про розмір нормативної грошової оцінки земельної ділянки, а надалі така довідка подається у разі затвердження нової нормативної грошової оцінки землі.

За правилами п. 287.3 ст. 287 Податкового кодексу України податкове зобовязання щодо плати за землю, визначене у податковій декларації на поточний рік, сплачується рівними частками власниками та землекористувачами земельних ділянок за місцезнаходженням земельної ділянки за податковий період, який дорівнює календарному місяцю, щомісяця протягом 30 календарних днів, що настають за останнім календарним днем податкового (звітного) місяця.

Відповідно до п.п. 59.1 ст. 59 Податкового кодексу України у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, орган державної податкової служби надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

За правилами п.п. 59.3 ст. 59 Податкового кодексу України податкова вимога надсилається не раніше першого робочого дня після закінчення граничного строку сплати суми грошового зобовязання. Податкова вимога повинна містити відомості про факт виникнення грошового зобовязання та права податкової застави, розмір податкового боргу, який забезпечується податковою заставою, обовязок погасити податковий борг та можливі наслідки його непогашення в установлений строк, попередження про опис активів, які відповідно до законодавства можуть бути предметом податкової застави, а також про можливі дату та час проведення публічних торгів з їх продажу.

Підпунктом 59.4 ст. 59 Податкового кодексу України встановлено, що податкова вимога надсилається (вручається) також платникам податків, які самостійно подали податкові декларації, але не погасили суми податкових зобовязань у встановлені цим Кодексом строки, без попереднього надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Судом встановлено, що у звязку з несплатою податкових зобовязань позивачем було сформовано податкову вимогу №907-25 від 06.08.2014 на суму 10992,10 грн. Вказана податкова вимога була отримана відповідачем 18.08.2014, про що свідчить відмітка наявна на рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення.

Пунктом 60.1 статті 60 Податкового кодексу України визначені обставини за наявності яких податкова вимога вважається відкликаною.

Оскільки відповідач не надав заперечень проти вимог заявленого позову, то у суду відсутні підстави вважати податкову вимогу №907-25 від 06.08.2014 відкликаною. Крім того, наданою заявником обліковою карткою відповідача підтверджується, що податковий борг з моменту направлення вказаної податкової вимоги повністю не погашений. Відтак, податкова вимога №907-25 від 06.08.2014 є чинною.

Відповідно до ст. 126 ПК України у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобовязання та/або авансових внесків з податку на прибуток підприємств, рентної плати протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах:

при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобовязання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу;

при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобовязання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.

Судом встановлено, що у звязку з несвоєчасною сплатою самостійно визначених грошових зобовязань з орендної плати за землю за 2015 рік, позивачем були прийняті податкові повідомлення-рішення від 15.06.2015 № та №, якими відповідачу визначені суми штрафу у розмірі 1073,85 грн. та 2072,83 грн. відповідно.

Керуючись вимогами пп. 129.1.1 п. 129.1 ст. 129 ПК України, відповідно до якої після закінчення встановлених строків погашення узгодженого грошового зобов'язання на суму податкового боргу нараховується пеня, позивачем була нарахована пеня у розмірі 3070,66 грн.

Згідно з пп. 14.1.39 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України, грошове зобов'язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов'язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Згідно пп. 14.1.137 п. 14.1 ст.14 Податкового кодексу України, орган стягнення - державний орган, уповноважений здійснювати заходи щодо забезпечення погашення податкового боргу в межах повноважень, встановлених цим Кодексом та іншими законами України.

Відповідно до п. 41.5 ст. 41 Податкового кодексу України органами стягнення є виключно органи державної податкової служби, які уповноважені здійснювати заходи щодо забезпечення погашення податкового боргу в межах їх повноважень, а також державні виконавці в межах своїх повноважень.

Відповідно до п.п. 95.1 - 95.3 ст. 95 Податкового кодексу України орган державної податкової служби здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

Стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання такому платнику податкової вимоги.

Стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання органам державної податкової служби, у розмірі суми податкового боргу або його частини.

Відповідач не надав суду будь-яких доказів на спростування вимог позивача, тому, враховуючи вимоги ч. 1 ст. 71 КАС України, суд доходить висновку про наявність необхідної сукупності обставин, які дають підставу для висновку щодо правомірності заявленого позову.

Враховуючи вище викладене, суд приходить до висновку, що позов, з урахуванням зменшення позовних вимог, підлягає задоволенню, сума заборгованості у розмірі 7021,61 грн. повинна бути стягнута з відповідача.

Враховуючи вищезазначене та керуючись ст.ст. 2, 4, 7-12, 14, 86, 158-163 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов Державної податкової інспекції у Ленінському районі м. Запоріжжя Головного управління ДФС у Запорізькій області до Товариства з обмеженою відповідальністю Виробничо-технічна фірма «МК-Інватруд ЛТД» про стягнення податкового боргу задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Виробничо-технічна фірма «МК-Інватруд ЛТД» (, зареєстроване: 69057, АДРЕСА_1), з рахунків в банках, якій його обслуговують, податковий борг з орендної плати за землю з юридичних осіб в загальному розмірі 7021,61 грн. (сім тисяч двадцять одна гривня 61 коп.) на р/р 0006, код платежу - 18010600, отримувач УК у Ленінському районі м. Запоріжжя, банк отримувача ГУДКСУ у Запорізькій області, , МФО 813015.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлені строки. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 КАС України, або прийняття постанови у письмовому провадженні - з дня отримання копії постанови, апеляційної скарги з подачею її копії відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя Р.В. Кисіль