Справа № 2а-2964/10/0970
Суддя: Лучко О.О.
Дата ухвалення: 2010-09-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" вересня 2010 р. Справа № 2a-2964/10/0970

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі:

Судді Лучко О.О.

при секретарі Прут Ю.А.,

за участю сторін:

представника позивача: ОСОБА_1,

представника відповідача:ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду адміністративну справу

за позовом: Приватного підприємства "Ворохтаводоканал", вул. Д.Галицького, 91,смт. Ворохта,Яремчанська міська рада, Івано-Франківська област,78595

до відповідача: Державної інспекції України з контролю за цінами в Івано-Франківській області, вул. Шашкевича, 6,м. Івано-Франківськ,76018

про визнання нечинним Рішення від 04.08.2010р. № 186 та припису № 199-5.1/34 від 03.08.2010р.,-

ВСТАНОВИВ:

25.08.2010 року приватне підприємство "Ворохтаводоканал" звернулося з адміністративним позовом до Державної інспекції України з контролю за цінами в Івано-Франківській області про скасування рішення про застосування економічних санкцій від 04.08.2010р. № 186 та припису про виконання законних вимог щодо усунення порушень державної дисципліни цін № 199-5.1/34 від 03.08.2010р.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, суду пояснила, що приватне підприємство "Ворохтаводоканал" вважає проведену перевірку незаконною і не погоджується із висновками, викладеними в акті перевірки. Вважає, що позивач не порушував вимог діючого законодавства. Вказала, що при розрахунку тарифів, які введені з 01.08.2009 року підприємством було використано економічно обгрунтовану собівартість 4,79 грн. згідно висновку держінспекції за цінами №89 від 07.07.2009 року та застосовано рентабельність для бюджетних установ 14% та інших споживачів 35%. А тому підприємством не було порушено вимоги п.4 рішення Ворохтянської селищної ради про затвердження тарифів з урахуванням економічно обгрунтованої собівартості та рівня рентабельності для бюджетних установ до 20% та для інших споживачів до 50%. На підставі цього просила позов задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні суду пояснив, що внаслідок порушення позивачем вимог п.6 рішення Ворохтянської селищної ради від 23.08.2007 р.№82-11/2007 «Про надання в концесію водозабірні споруди, водопровідні мережі і обладнання»та п.1.4. Інструкції про порядок застосування економічних та фінансових санкцій органами державного контролю за цінами, затвердженої Міністерством економіки та з питань європейської інтеграції України, Міністерством фінансів України від 03.12.2001р. №298/519 шляхом застосування завищених тарифів до бюджетних та інших споживачів, останній одержав необґрунтовану виручку в сумі 1404,36грн. за період з серпня по вересень 2009року. В результаті цього відповідачем правомірно нараховано необґрунтовано одержану виручку та застосовано економічні санкції за порушення державної дисципліни цін, згідно оскаржуваного рішення. На підставі цього просив у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши та оцінивши подані докази, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що приватне підприємство "Ворохтаводоканал", здійснюючи господарську діяльність з централізованого забезпечення населення і установ смт. Ворохта питною водою, згідно рішення Ворохтянської селищної ради №82-11/2007 від 23.08.2007р. отримало в концесію водозабірні споруди, водопровідні мережі і обладнання, які знаходяться на балансі ради, терміном на 15 років. Пунктом 4 рішення затверджено відповідні тарифи для бюджетних установ і інших споживачів, виходячи з економічно обґрунтованої собівартості та рівня рентабельності: для бюджетних установ - до 20%, для всіх інших - до 50%.

Згідно пунктів 5, 6 даного рішення затверджено середню норму на одну людину у жилих будинках з водопроводом 4,6 м3 в місяць, яка регламентується нормами витрати води згідно Додатком №3 до Правил користування системами комунального водопостачання та водовідведення в містах та селищах України, а також тарифи для населення в розмірі 2грн.60 коп. за 1 м3 води, базові тарифи бюджетним підприємствам 4грн.73 коп. за 1 м3 води та іншим споживачам 5 грн.97 коп. за 1 м3 води.

З матеріалів справи вбачається, що 30.07.2010р. головним держінспектором Державної інспекції з контролю за цінами в Івано-Франківській області ОСОБА_3 на підставі посвідчення № 313 та на виконання п.4.1.1 плану роботи на 3 квартал 2010 року проведено перевірку з питань дотримання державної дисципліни цін на житлово-комунальні послуги, а також рівня відшкодування населенням вартості послуг за період з 01.01.2009 року по 01.07.2010 року.

За результатами перевірки складено акт за № 0000376 від 30.07.2010 року, в якому зафіксовано факт порушення позивачем вимог п.6 рішення Ворохтянської селищної ради від 23.08.2007р.№82-11/2007, а саме: при застосування тарифів на послуги централізованого водопостачання та водовідведення для бюджетних установ та інших споживачів у серпні-вересні 2009року застосовувався тариф 6,00 грн. та 7,11 грн. за куб. м води замість економічно обгрунтованого 4,73 грн. та 5,97 грн. за куб. м води відповідно. В результаті чого позивачем було необґрунтовано одержано виручку за даний період в сумі 1404.36 грн.

На підставі вищевказаного акту перевірки 04.08.2010 року відповідачем згідно ст.14 Закону України Про ціни і ціноутворення, п.4, 5 Положення про державну інспекцію з контролю за цінами, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України за № 1819 від 13.12.2000 року, п.3.5 Інструкції про порядок застосування економічних та фінансових (штрафних) санкцій органами державного контролю за цінами, затвердженої наказом Міністерства економіки та з питань європейської інтеграції України, Міністерства фінансів України № 298/519 від 03.12.2001 року винесено рішення № 186 від 04.08.2010 року про застосування до позивача 2 808,72 грн. економічних санкцій (штрафу) за порушення державної дисципліни цін та вилучення в дохід Державного бюджету необгрунтовано отриманої виручки в розмірі 1404,36 грн.. Крім того, начальником Державної інспекції за цінами в Івано-Франківській області внесено припис про виконання позивачем законних вимог щодо усунення порушень порядку формування та застосування тарифів за № 199-5.1р/34 від 03.08.2010р.

Відповідно до ст.6 Закону України «Про ціни і ціноутворення»N 507-XII від 03.12.1990р. в народному господарстві застосовуються вільні ціни і тарифи, державні фіксовані та регульовані ціни і тарифи.

Згідно із ст.9 даного Закону державні фіксовані та регульовані ціни і тарифи встановлюються на ресурси, які справляють визначальний вплив на загальний рівень і динаміку цін, на товари і послуги, що мають вирішальне соціальне значення, а також на продукцію, товари і послуги, виробництво яких зосереджено на підприємствах, що займають монопольне (домінуюче) становище на ринку.

Державні фіксовані та регульовані ціни і тарифи встановлюються державними органами України. Ціни і тарифи на житлово-комунальні послуги (в тому числі на електроенергію і природний газ для комунально-побутових потреб населення України), послуги громадського транспорту і зв'язку встановлюються Кабінетом Міністрів України за погодженням з Верховною Радою України.

Органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування, які своїм рішенням установлюють ціни (тарифи) на житлово-комунальні послуги в розмірі, нижчому від розміру економічно обґрунтованих витрат на їх виробництво (надання), зобов'язані відшкодовувати суб'єкту господарювання різницю між затвердженим розміром ціни (тарифу) та розміром економічно обґрунтованих витрат на виробництво (надання) зазначених послуг за рахунок коштів відповідних бюджетів.

Відповідно до ст.10 вказаного Закону зміна рівня державних фіксованих та регульованих цін і тарифів на окремі види продукції, товарів і послуг здійснюється в порядку і в строки, що визначаються тими органами, які відповідно до цього Закону затверджують або регулюють ціни (тарифи). Зміна державних фіксованих та регульованих цін і тарифів може здійснюватись у зв'язку із зміною умов виробництва і реалізації продукції, що не залежать від господарської діяльності підприємств.

Статтею 13 цього Закону встановлено, що державний контроль за цінами здійснюється при встановленні і застосуванні державних фіксованих та регульованих цін і тарифів. При цьому контролюється правомірність їх застосування та додержання вимог законодавства про захист економічної конкуренції.

Контроль за додержанням державної дисципліни цін здійснюється органами, на які ці функції покладено Урядом України. Державні органи, що здійснюють контроль за цінами, та їх посадові особи мають права, виконують обов'язки і несуть відповідальність, передбачені Законом України "Про державну податкову службу в Україні", крім повноважень, передбачених пунктами 6-9 статті 11 вказаного Закону.

Відповідно до п.3 Положення про Державну інспекцію з контролю за цінами, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України за № 1819 від 13.12.2000 року завдання по організації та здійсненню відповідно до законодавства функцій з контролю та нагляду за дотриманням центральними та місцевими органами виконавчої влади, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, суб'єктами господарювання вимог щодо формування, встановлення та застосування цін (тарифів) покладено на Державну інспекцію з контролю за цінами.

Згідно п.4 вказаного Положення Державна інспекція з контролю за цінами в межах своєї компетенції здійснює перевірки додержання порядку формування, встановлення та застосування цін і тарифів.

Статтею 14 Закону України «Про ціни і ціноутворення»передбачена відповідальність за порушення державної дисципліни цін. Так, вся необгрунтовано одержана підприємством, організацією сума виручки в результаті порушення державної дисципліни цін та діючого порядку визначення вартості будівництва, що здійснюється із залученням коштів Державного бюджету України, бюджету Автономної Республіки Крим, місцевих бюджетів, а також коштів державних підприємств, установ та організацій підлягає вилученню в доход відповідного бюджету залежно від підпорядкованості підприємства, організації. Крім того, в позабюджетні фонди місцевих Рад стягується штраф у двократному розмірі необгрунтовано одержаної суми виручки. Вказані суми списуються з рахунків підприємств і організацій в банківських установах за рішенням суду.

Відповідно до вимог Закону України Про місцеве самоврядування в народному господарстві застосовуються вільні ціни і тарифи, державні фіксовані та регульовані ціни і тарифи. Вільні ціни і тарифи встановлюються на всі види продукції, товарів і послуг, за винятком тих, по яких здійснюється державне регулювання цін і тарифів.

Державне регулювання цін і тарифів здійснюється шляхом встановлення: державних фіксованих цін (тарифів); граничних рівнів цін (тарифів) або граничних відхилень від державних фіксованих цін і тарифів.

Згідно вимог ст.9 даного Закону органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування, які своїм рішенням установлюють ціни (тарифи) на житлово-комунальні послуги в розмірі, нижчому від розміру економічно обґрунтованих витрат на їх виробництво (надання), зобов'язані відшкодовувати суб'єкту господарювання різницю між затвердженим розміром ціни (тарифу) та розміром економічно обґрунтованих витрат на виробництво (надання) зазначених послуг за рахунок коштів відповідних бюджетів.

Статтею 28 даного Закону визначено повноваження органів місцевого самоврядування в галузі бюджету, фінансів і цін, згідно якої до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належить, зокрема, встановлення в порядку і межах, визначених законодавством, тарифів щодо оплати побутових, комунальних, транспортних та інших послуг, які надаються підприємствами та організаціями комунальної власності відповідної територіальної громади; погодження в установленому порядку цих питань з підприємствами, установами та організаціями, які не належать до комунальної власності та інші.

Відповідно до ст.7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»№1875 від 24.06.2004 року до повноважень органів місцевого самоврядування у сфері житлово-комунальних послуг належить, зокрема, встановлення цін/тарифів на житлово-комунальні послуги відповідно до закону. При цьому одним із принципів державного регулювання цін /тарифів на житлово-комунальні послуги є відповідність рівня цін/тарифів розміру економічно обгрунтованих витрат на їх виробництво (ч.1 ст.30 цього Закону).

У разі затвердження цін/тарифів на житлово-комунальні послуги нижчими від розміру економічно обгрунтованих витрат на їх виробництво орган, що їх затвердив, зобов»язаний відшкодувати з відповідного місцевого бюджету виконавцям/виробникам різницю між затвердженим розміром цін/тарифів та економічно обгрунтованими витратами на виробництво цих послуг. Затвердження цін/тарифів на житлово-комунальні послуги нижчими від розміру економічно обгрунтованих витрат на їх виробництво без відповідного відшкодування не допускається і може бути оскаржено в суді (ч.4 та ч.6 ст.31 даного Закону).

Постановою Кабінету Міністрів України N 959 від 12.07.2006р. затверджено Порядок формування тарифів на послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, де зазначено, що тарифи на послуги з централізованого водопостачання та водовідведення це вартість надання одиниці послуги (1 куб. метр реалізованої води) з водопостачання чи водовідведення відповідної якості, розрахована на основі економічно обґрунтованих планованих витрат з урахуванням планованого прибутку та податку на додану вартість.

В пункті 28 даного Порядку зазначено, що розрахунок тарифу на централізоване водопостачання та водовідведення включає визначення розміру економічно обґрунтованих планованих витрат підприємства на одиницю калькулювання собівартості послуги централізованого водопостачання чи водовідведення з урахуванням потреби в кожному ресурсі у натуральному виразі.

Тарифи формуються для трьох категорій споживачів - населення, бюджетних установ, інших споживачів. Кожна категорія споживачів визначається на підставі економічно обґрунтованого розподілу витрат, пов'язаних з наданням послуг.

Рівень рентабельності формується з урахуванням необхідності сплати податку на прибуток підприємств та спрямування частини отриманого прибутку на технічне переоснащення підприємств і не повинен перевищувати в цілому по підприємству 12 відсотків, а для категорій споживачів - бюджетних установ та інших споживачів - не повинен перевищувати 15 та 50 відсотків відповідно (п.21 даної постанови Кабінету Міністрів України). Тарифи, які встановлюються на рівні повної собівартості послуг, фіксуються на один рік. Тарифи, які включають витрати на здійснення капітальних вкладень, фіксуються на строк, передбачений для виконання програми розвитку систем з централізованого водопостачання та водовідведення.

Відповідно до п.52 даної постанови висновок щодо розрахунків економічно обґрунтованих планованих витрат, пов'язаних з наданням послуг з централізованого водопостачання та водовідведення, надається Державною інспекцією з контролю за цінами або її територіальними органами в порядку, встановленому Мінекономіки.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Ворохтянської селищної ради Яремчанської міської ради №82-11/2007 від 23.08.2007р. в пункті 4 затверджено тарифи для бюджетних установ, інших споживачів, підприємств, госпрозрахункових підприємств, які розраховувати, виходячи з економічно обґрунтованої собівартості та рівня рентабельності: для бюджетних установ - до 20%, для всіх інших - до 50% (п.4 рішення).

Згідно пунктів 5, 6 даного рішення затверджено середню норму на одну людину у жилих будинках з водопроводом 4,6 м3 в місяць, яка регламентується нормами витрати води згідно Додатком №3 до Правил користування системами комунального водопостачання та водовідведення в містах та селищах України, а також тарифи для населення в розмірі 2грн.60 коп. за 1 м3 води, базові тарифи бюджетним підприємствам 4грн.73 коп. за 1 м3 води та іншим споживачам 5 грн.97 коп. за 1 м3 води. Рішенням державної інспекції контролю за цінами в Івано-Франківській області визначено розрахунок економічно обґрунтованих планованих витрат позивача в розмірі 4,79 грн.

Суд не погоджується із рішенням про застосування до позивача економічних санкцій, оскільки відповідно до ст.28 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належить, зокрема, встановлення тарифів щодо оплати побутових, комунальних, транспортних та інших послуг, які надаються підприємствами та організаціями комунальної власності відповідної територіальної громади; погодження в установленому порядку цих питань з підприємствами, установами та організаціями, які не належать до комунальної власності та інші. ПП «Ворохтаводоканал»є приватним підприємством, а не підприємством комунальної власності, а відтак п.4 рішення Ворохтянської селищної ради №82-11/2007 від 23.08.2007р., яким затверджено тарифи для бюджетних установ, інших споживачів, підприємств, госпрозрахункових підприємств, стосується безпосередньо позивача. Пункт 6 даного рішення стосується тарифів, які затверджуються для підприємств комунальної власності.

Крім того, перевіркою встановлено, що дотацію на різницю в тарифах дане підприємство від селищної рад не отримувало. А згідно вимог ст.9 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування, які своїм рішенням установлюють ціни (тарифи) на житлово-комунальні послуги в розмірі, нижчому від розміру економічно обґрунтованих витрат на їх виробництво (надання), зобов'язані відшкодовувати суб'єкту господарювання різницю між затвердженим розміром ціни (тарифу) та розміром економічно обґрунтованих витрат на виробництво (надання) зазначених послуг за рахунок коштів відповідних бюджетів.

Відтак, суд приходить до висновку, що до позивача неправомірно застосовано економічні санкції за порушення державної дисципліни цін, а тому рішення про застосування економічних санкцій за порушення державної дисципліни цін №186 від 04.08.2010 року є протиправним та підлягає скасуванню.

Частиною 7 статті 7 Закону України Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності встановлено, що на підставі акта, який складено за результатами здійснення планового заходу, в ході якого виявлено порушення вимог законодавства, протягом п'яти робочих днів з дня завершення заходу складається припис, розпорядження або інший розпорядчий документ про усунення порушень, виявлених під час здійснення заходу.

Згідно ч.8 ст.7 даного Закону припис це обов'язкова для виконання у визначені строки письмова вимога посадової особи органу державного нагляду (контролю) суб'єкту господарювання щодо усунення порушень вимог законодавства. З урахуванням наведеного та виходячи із аналогії закону, письмовий припис про усунення порушень закону вноситься органу чи посадовій особі, які допустили порушення, або вищестоящому у порядку підпорядкованості органу чи посадовій особі, які правомочні усунути порушення та підлягає негайному виконанню.

В пункті 5 Положення про Державну інспекцію з контролю за цінами, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України за № 1819 від 13.12.2000 року, встановлено, що Державна інспекція з контролю за цінами має право вимагати відповідно до законодавства усунення виявлених порушень порядку формування, встановлення та застосування цін (тарифів), а також здійснення перерахунку вартості товарів, робіт і послуг, ціни (тарифи) на які сформовані, встановлені та/або застосовані з порушенням законодавства (якщо фактичну оплату товарів, робіт та послуг не проведено) для розрахунків із споживачами.

Оскільки рішення про застосування до позивача економічних санкцій суд вважає протиправним, то і припис про виконання законних вимог щодо усунення порушень державної дисципліни цін №199-5.1р/34 від 03.08.2010 року є протиправним та підлягає скасуванню.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню.

На підставі ст. 124 Конституції України, керуючись ст. ст. 2, 8-14, 86, 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд ,-

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправними та скасувати рішення Державної інспекції з контролю за цінами в Івано-Франківській області №186 від 04.08.2010 року про застосування економічних санкцій за порушення державної диципліни цін та припис №199-5.1/34 від 03.08.2010 року про виконання законних вимог щодо усунення порушень державної дисципліни цін.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку. Відповідно до статті 186 КАС України, апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її отримання.

Постанова набирає законної сили в порядку і строки, визначені ст.254 КАС України.

Суддя: Лучко О.О.

Постанова складена в повному обсязі 28.09.10 року.