Справа № 2518/2-а-1510/11
Суддя: Сташків В. Б.
Дата ухвалення: 2011-03-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 2518/2-а-1510/11
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

1 березня 2011 року суддя Ріпкинського районного суду Чернігівської області Сташків В.Б.,

розглянувши в смт. Ріпки в приміщенні суду, в порядку скорченого провадження, адмін.справу

за позовомОСОБА_1
до Управління Пенсійного фонду України в Ріпкинському райоі Чернігівської області
провизнання дій неправомірними та стягнення невиплаченої державної соціальної допомоги,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_2 звернулась до суду з вищезазначеним адміністративним позовом, посилаючись на те, що вона є дитиною війни та згідно зі ст.6 Закону України Про соціальний захист дітей війни має право на щомісячну соціальну допомогу у розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком, дія якої в 2009-2010 роках не була зупинена жодним законом, тому просить визнати дії відповідача щодо нарахування і виплати їй державної соціальної допомоги як дитині війни за 2009-2010 роки неправомірними та стягнути на її користь невиплачену державну соціальну допомогу за 2009, 2010 роки, по момент подання адміністративного позову. Одночасно просить поновити строки звернення до суду, з посиланням на те, що вона не знала, і не могла знати про те, що 9 вересня 2010 року Конституційний Суд України ухвалить рішення, яким визнає неконституційним розгляд соціальних виплат в порядку ЦПК України, в порядку якого такі справи розглядались в межах трирічної позовної давності.

Ухвалою судді Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 10 лютого 2011 року адміністративний позов ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в Ріпкинському районі Чернігівської області про визнання дій незаконними та стягнення невиплаченої державної соціальної допомоги в частині вимог за періоди з 1 січня 2009 року по 31 грудня 2009 року, з 1 січня 2010 року по 19.07.2010 року включно залишено без розгляду.

25 лютого 2011 року від Управління Пенсійного фонду України в Ріпкинському районі надійшло письмове заперечення проти позову, в якому вони просять відмовити в позові повністю за необґрунтованістю позовних вимог, та у звязку з пропуском строку звернення до суду за період з 01.01.2009 року по серпень 2010 року.

Суть заперечень проти позову зводиться до того, що позивачка для розрахунку оскаржуваного підвищення помилково використовує розмір мінімальної пенсії за віком, визначений в ст.28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", який застосовується виключно для визначення розмірів пенсій, призначених за цим законом. Вказується, що враховуючи, що зміни до Державних бюджетів України на 2009-2010 р.р. щодо виділення додаткових коштів на фінансування виплат, зазначених в позові не вносились, їх дії у разі призначення та виплати позивачу підвищення до пенсії, передбаченої ст.6 Закону України Про соціальний захист дітей війни суперечили б вимогам ст. 95 Конституції України, ст. 23 Бюджетного кодексу України та законів про Державні бюджети на відповідні роки. Крім того, наголошують, що Конституційний Суд України встановив наявність прогалин у законодавчому врегулюванні виплат дітям війни.

Оцінивши повідомлені позивачкою, та відповідачем обставини, приходжу до висновку, що достатні підстави для прийняття законної і обґрунтованої постанови, в порядку скороченого провадження, про часткове задоволення позовних вимог, виходячи з таких мотивів.

По справі встановлено, що ОСОБА_2 народилась 25 серпня 1944 року і є дитиною війни в розумінні ст.. 1 Закону України Про соціальний захист дітей війни, на неї повністю розповсюджуються всі пільги та соціальні гарантії, передбачені цим Законом.

Відповідно чинної редакції ст. 6 Закону України Про соціальний захист дітей війни, дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком.

Верховною Радою України в 2010 р., 2011 р. не приймались закони, якими зупинялась на 2010 р., та на 2011 р. дія ст. 6 Закону України Про соціальний захист дітей війни, або іншим чином обмежувалась її дія.

Погоджуюсь з позивачкою про те, що для визначення розміру надбавки до пенсії за ст.6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни підлягає застосуванню абзац 1 ч. 1 ст. 28 Закону України „Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування, який передбачає, що мінімальний розмір пенсії за віком за наявності у чоловіків 25, а у жінок 20 років страхового стажу встановлений в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Заперечення Управління Пенсійного Фонду України в Ріпкинському районі Чернігівської області стосовно неможливості застосування ч.1 ст.28 Закону України „Про загальнообовязкове пенсійне страхування для визначення розміру надбавки до пенсії за ст.6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни, не можуть братись до уваги, оскільки положення ч. 3 ст. 28 Закону України „Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування не є перешкодою для застосування поняття мінімального розміру пенсії за віком для розрахунку інших, повязаних з ним пенсій чи доплат.

Заперечення Управління Пенсійного Фонду України в Ріпкинському районі Чернігівської області стосовно правомірності своїх дій з посиланням на відсутність бюджетних коштів для повної реалізації програми з доплат дітям війни, на мою думку, є не обґрунтованим і не можуть бути прийнятими до уваги, оскільки питання фінансування цих видатків не є предметом спору, що розглядається. Проблеми надання бюджетних коштів Управлінню Пенсійного Фонду України в Ріпкинському районі Чернігівської області для виконання покладених на нього обовязків у даній справі виходять за межі заявлених вимог. Крім того, реалізація особою права, що пов'язане з отриманням бюджетних коштів, яке базується на спеціальних та чинних на час виникнення спірних правовідносин нормативно-правових актів національного законодавства, не може бути поставлена у залежність від бюджетних асигнувань (рішення Європейського суду з прав людини у справі Кечко проти України).

Таким чином, знаходжу, що відповідач порушив норми права, які регулюють спірні правовідносини за період з 20.07.2010 року по 20.01.2011 року, тому його дії щодо обрахування розмірів та виплати у занижених розмірах позивачці підвищення до пенсії, передбаченого ст. 6 Закону України Про соціальний захист дітей війни, позивачці, як дитині війни, за період з 20.07.2010 року по 20.01.2011 року слід визнати протиправними.

Враховуючи те, що за змістом ст.ст. 21, 105, 162 КАС України, в разі визнання дій протиправними, суд (суддя) повинен відповідача зобовязати здійснити перерахунок та забезпечити виплату пенсії, з урахуванням її підвищення відповідно до закону, а не стягувати конкретні суми пенсії, за конкретні періоди, а в даному випадку позивачка просить захисти її права, як дитини війни щодо отримання вказаного підвищення до пенсії шляхом стягнення невиплаченої соціальної допомоги, вважаю за можливе виходячи з ч. 2 ст. 11 КАС України, з метою повного захисту прав позивачки, вийти за межі вимог і захистити права позивачки шляхом зобовязання відповідача здійснити перерахунок та забезпечити виплату пенсії, з урахуванням її підвищення відповідно до закону, а не шляхом стягнення невиплаченої соціальної допомоги, та у звязку з цим задовольнити позов частково.

Керуючись ст.6 Закону України Про соціальний захист дітей війни, ч. 1 ст. 28 Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування, ст.. 52 Закону України Про Державний бюджет України на 2010 рік, ст. 21 Закону України Про Державний бюджет України на 2011 рік, й ст.. 1 Закону України Про встановлення прожиткового мінімуму та мінімальної заробітної плати, ст.ст. 6, 8 - 11, 70, 71, 86, 158-163, 183-2, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод,

П О С Т А Н О В И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Ріпкинському районі Чернігівської області в частині визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії за період з 20.07.2010 року по 20.01.2011 року задовольнити частково.

Визнати дії Управління Пенсійного фонду України в Ріпкинському районі Чернігівської області щодо обрахування розмірів та виплати у занижених розмірах підвищення до пенсії, передбаченого ст. 6 Закону України Про соціальний захист дітей війни, ОСОБА_1, як дитині війни, за період з 20.07.2010 року по 20.01.2011 року протиправними.

Зобовязати Управління Пенсійного фонду України в Ріпкинському районі Чернігівської області здійснити перерахунок та забезпечити виплату пенсії ОСОБА_1, як дитині війни, відповідно до ст. 6 Закону України Про соціальний захист дітей війни, з урахуванням її підвищення на 30 % мінімальної пенсії за віком, передбаченої ч. 1 ст. 28 Закону України Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, виходячи з розмірів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, встановлених ст.. 52 Закону України Про Державний бюджет України на 2010 рік, ст. 21 Закону України Про Державний бюджет України на 2011 рік, й ст.. 1 Закону України Про встановлення прожиткового мінімуму та мінімальної заробітної плати, за період з 20.07.2010 року по 20.01.2011 року, з урахуванням фактично виплачених коштів.

Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 3 грн. 40 коп. судового збору.

В задоволенні решти вимог - відмовити.

Відповідно ст.. 256 КАС України, покласти на Управління Пенсійного фонду України в Ріпкинському районі Чернігівської області обовязок виконати вказану постанову негайно.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі протягом десяти днів з дня отримання копії постанови апеляційної скарги до Київського апеляційного адміністративного суду через Ріпкинський районний суд Чернігівської області з одночасним надсиланням копії апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції.

Суддя В.Б.Сташків