Справа № 813/3911/15
Суддя: Клименко Оксана Миколаївна
Дата ухвалення: 2015-11-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 листопада 2015 року м. Львів № 813/3911/15

14 год. 48 хв.

Львівський окружний адміністративний суд у складі судді Клименко О.М. за участю секретаря судового засідання Рехліцької Ю.Р. та сторін і інших осіб, які беруть участь у справі:

позивача: представник ОСОБА_1;

відповідача: представник ОСОБА_2;

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Яблуневий Дар» до Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Львові Міжрегіонального головного управління Міндоходів про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Яблуневий Дар» звернулось до Львівського окружного адміністративного суду із позовом до Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Львові Міжрегіонального головного управління Міндоходів про визнання протиправними дій щодо винесення податкового повідомлення рішення №/2877 від 27.02.2015 року та скасування податкового повідомлення-рішення №/2877 від 27.02.2015 року.

З урахуванням заяви про зміну предмета позову від 05.08.2015 року (вх. № 25604) позивач просить визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення №/2877 від 27.02.2015 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що оскаржуване повідомлення-рішення прийнято на підставі акта перевірки № 1/28-06-45/32475074 від 12.01.2015 року.

У вищенаведеному акті контролюючий орган вказав про те, що позивачем порушено строки повернення валютної виручки по взаєморозрахунках з наступними контрагентами нерезидентами: PROEKO Mikolaj Marciniak, GATEBORG SOLUTIONS, PETERGROW LIMITED, а також порушено порядок декларування валютних цінностей. Позивач з такими висновками не погоджується, зазначив про те, що відповідач довільно трактує норми податкового законодавства щодо дати повернення валютної виручки. Стверджує, що ним виконано усі вимоги законодавства стосовно повернення коштів, перерахованих контрагентам-нерезидентам GATEBORG SOLUTIONS та PETERGROW LIMITED в якості передоплати за товар, а контролюючим органом неправомірно нараховано позивачу пеню за порушення строків повернення валютної виручки. Стосовно господарських операцій з контрагентом-нерезидентом PROEKO Mikolaj Marciniak позивач вказав, що згідно зі ст. 1 Закону України «Про зовнішньоекономічну діяльність» моментом здійснення імпорту є момент перетину товаром митного кордону України, відтак, нарахування пені в сумі 7029,18 грн., за один день 22.08.2014 року є неправомірним. Долучені до матеріалів справи документи, на думку позивача, повністю спростовують висновки відповідача про порушення податкового законодавства щодо порушення строків повернення валютної виручки по взаєморозрахунках із названими контрагентами. А тому прийняте на основі таких висновків податкове повідомлення-рішення є протиправним і підлягає скасуванню. Представник позивача позовні вимоги підтримав повністю, просив позов задовольнити.

Відповідач позов заперечив повністю з підстав, викладених в письмових запереченнях на позовну заяву, зміст яких зводиться до такого. Оскаржуване податкове повідомлення-рішення прийнято на підставі висновків акта № 1/28-06-45/32475074 від 12.01.2015 року, складеного за наслідками документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «Яблуневий Дар» () з питань дотримання вимог валютного законодавства по взаєморозрахунках з контрагентами PROEKO Mikolaj Marciniak, GATEBORG SOLUTIONS та PETERGROW LIMITED.

Відповідач зазначає, що позивачем не дотримано строків повернення валютної виручки по взаєморозрахунках з контрагентами-нерезидентами GATEBORG SOLUTIONS та PETERGROW LIMITED, а саме коштів, перерахованих в якості передоплати за товар. Стосовно господарських операцій з контрагентом-нерезидентом PROEKO Mikolaj Marciniak відповідач вказав, що моментом здійснення імпорту є момент сплати митних платежів та складання митної декларації (розмитнення товару). З огляду на наведене вважає, що нарахування пені у розмірі 0,3 відсотка від суми вартості отриманого з порушенням термінів розрахунків товару в іноземній валюті є правомірним, а податкове повідомлення-рішення прийнято на підставі вимог Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» та Податкового кодексу України.

Представник відповідача в судовому засіданні просив відмовити в задоволенні позовних вимог повністю.

Суд заслухав пояснення представників сторін, з'ясував обставини, на які сторони покликаються як на підставу своїх вимог та заперечень, дослідив письмові докази, якими такі обґрунтовуються, встановив наступні фактичні обставини справи.

ТОВ «Яблуневий Дар» зареєстроване як юридична особа 21.03.2003 року, взято на облік в Спеціалізованій державній податковій інспекції з обслуговування великих платників у м. Львові Міжрегіонального головного управління Міндоходів.

У період з 23.12.2014 року по 29.12.2014 року Спеціалізованою державною податковою інспекцією з обслуговування великих платників у м. Львові Міжрегіонального головного управління Міндоходів проведено документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ «Яблуневий Дар» () з питань дотримання вимог валютного законодавства по взаєморозрахунках з контрагентами PROEKO Mikolaj Marciniak, GATEBORG SOLUTIONS та PETERGROW LIMITED, за наслідками якої складено акт № 1/28-06-45/32475074 від 12.01.2015 року.

У висновках акта перевірки відповідач зазначив про порушення ТОВ «Яблуневий Дар» статті 2 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» при проведенні розрахунків з нерезидентами PROEKO Mikolaj Marciniak (Польща), GATEBORG SOLUTIONS (Великобританія) та PETERGROW LIMITED (Великобританія), статті 9 Декрету Кабінету Міністрів України № 15-93 від 19.02.1993 року.

На основі таких висновків було прийнято податкове повідомлення-рішення №/2877 від 27.02.2015 року.

Позивач із вказаним податковим повідомленням-рішенням не погодився, оскаржив його в адміністративному порядку. За наслідками адміністративного оскарження скарги позивача залишено без задоволення, а податкове повідомлення-рішення без змін.

Вирішуючи спір, суд керується наступними положеннями чинного законодавства.

Основні засади державної політики щодо розрахунків у сфері зовнішньоекономічної діяльності визначені Законом України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» від 23.09.1994 № 185/94-ВР

Статтями 1, 2 цього Закону строк повернення валютної виручки за експортно-імпортними операціями передбачається до 180 днів. Постановою Національного банку України цей строк скорочено до 90 днів.

Згідно з ч. 1 ст. 4 цього ж Закону порушення резидентами, крім субєктів господарювання, що здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції на період її проведення, строків, передбачених статтями 1 і 2 цього Закону або встановлених Національним банком України відповідно до статей 1 і 2 цього Закону, тягне за собою стягнення пені за кожний день прострочення у розмірі 0,3 відсотка суми неодержаної виручки (вартості недопоставленого товару) в іноземній валюті, перерахованої у грошову одиницю України за валютним курсом Національного банку України на день виникнення заборгованості. Загальний розмір нарахованої пені не може перевищувати суми неодержаної виручки (вартості недопоставленого товару).

Частиною 2 статті 4 зазначеного Закону визначено, що у разі прийняття судом, Міжнародним комерційним арбітражним судом чи Морською арбітражною комісією при Торгово-промисловій палаті України позовної заяви резидента про стягнення з нерезидента заборгованості, яка виникла внаслідок недотримання нерезидентом термінів, передбачених експортно-імпортними контрактами, терміни, передбачені статтями 1 і 2 цього Закону, зупиняються і пеня за їх порушення в цей період не сплачується.

У разі прийняття судом рішення про відмову в позові повністю або частково або припинення (закриття) провадження у справі чи залишення позову без розгляду строки, передбачені статтями 1 і 2 цього Закону, поновлюються і пеня за їх порушення сплачується за кожний день прострочення, включаючи період, на який ці строки було зупинено.

У разі прийняття судом рішення про задоволення позову пеня за порушення строків, передбачених статтями 1 і 2 цього Закону, не сплачується з дати прийняття позову до розгляду судом.

Згідно з п. п. 5.1 п. «б» розділу IV «Арбітражне провадження» Регламенту Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України провадження у справі порушується поданням належно оформленої позовної заяви до Арбітражного суду.

Днем подання позовної заяви вважається день його отримання Міжнародним комерційним арбітражним судом, а при відправленні позовної заяви поштою - дата штемпеля на конверті поштового відомства за місцем відправлення.

Стосовно господарських операцій із контрагентом GATEBORG SOLUTIONS (Великобританія) судом встановлено наступне.

01.10.2013 року між ТОВ «Яблуневий дар» та GATEBORG SOLUTIONS (Великобританія) було укладено договір поставки №01/10/13 від 01.10.2013 року, відповідно до якого на користь нерезидента було здійснено передоплату в розмірі 3186739,81 євро. А саме: 27.12.2013 року в сумі 1861839,81 євро, граничний строк повернення 28.03.2014 року; 20.01.2014 року в сумі 250000,00 євро, граничний строк повернення 21.04.2014 року; 27.01.2014 року в сумі 1074900,00 євро, граничний строк повернення 27.04.2014 року. Граничний строк повернення валютної виручки сторонами не оспорюється.

25.03.2014 року позивач звернувся із позовом у Господарський суд Львівської області про стягнення вказаної суми із компанії GATEBORG SOLUTIONS.

Відповідно до ухвали суду від 28.03.2014 року позовну заяву ТОВ «Яблуневий дар» було повернуто. Не погодившись із таким рішенням товариство оскаржило ухвалу про повернення позовної заяви, яка Львівським апеляційним судом була скасована, а справа направлена до Львівського господарського суду для розгляду. 19.05.2014 року Господарським судом Львівської області було порушено провадження у справі. 22.12.2014 року Господарським судом Львівської області позовні вимоги ТОВ «Яблуневий Дар» повністю задоволено.

Суд зазначає, що відповідно до положень пункту 5 Рекомендацій Президії Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» від 17 грудня 2004 року №04-05/3360 для з'ясування дати (моменту) прийняття судом позовної заяви резидента про стягнення з нерезидента заборгованості за зовнішньоекономічним договором (контрактом) господарським судам необхідно враховувати таке.

Відповідно до ч. 4 ст. 62 ГПК у разі скасування ухвали про відмову у прийнятті позовної заяви, вона вважається поданою в день первісного звернення до господарського суду.

Таким чином, юридичним фактом, який встановлює процесуальні відносини між сторонами спору і судом, є насамперед факт звернення позивача до суду, а не факт порушення провадження у справі.

Тому датою прийняття судом позовної заяви, з якої терміни, передбачені статтями 1 і 2 Закону, зупиняються, слід вважати саме дату звернення резидента до господарського суду з позовом про стягнення з нерезидента заборгованості за експортно-імпортним договором (контрактом).

З урахуванням наведеного, а також тієї обставини, що позивач звернувся із позовом до Господарського суду Львівської області про стягнення коштів із контрагента-нерезидента до настання граничного строку повернення валютної виручки, суд дійшов висновку про протиправність нарахування податковим органом пені за неповернення в строк валютної виручки по операціях із контрагентом позивача GATEBORG SOLUTIONS (Великобританія). Позивачем доведено належними доказами позовні вимоги у цій частині, а спірне податкове повідомлення рішення в частині нарахування пені по операціях із контрагентом GATEBORG SOLUTIONS (Великобританія) є протиправним і підлягає скасуванню.

Стосовно господарських операцій із контрагентом PETERGROW LIMITED (Великобританія) судом встановлено наступне.

Між ТОВ «Яблуневий дар» та PETERGROW LIMITED (Великобританія) було укладено договіри поставки, зокрема Договір № 12/02/13 від 12.03.2013 року; Договір № 05/ІМ/2014 від 27.01.2014 року; Договір № 09/10/12 від 09.10.2012 року; Договір № 14/02/13 від 14.02.2013 року; Договір № 27/06/13 від 27.06.2013 року.

Судом встановлено та не заперечується сторонами, що по Договору № 05/ІМ/2014 від 27.01.2014 року граничний строк повернення валютної виручки становив 07.05.2014 року. Контролюючим органом нараховано пеню за 1 календарний день протермінування - 07.05.2014 року.

05.05.2014 року позивач звернувся з позовом у Господарський суд Львівської області про стягнення із компанії PETERGROW LIMITED суми заборгованості. Про таке звернення свідчить відбиток штампу суду про її прийняття. 07.05.2014 року судом порушено провадження у справі. Це не заперечується контролюючим органом та відображено у Акті перевірки (арк. 15).

10.03.2015 року Господарським судом Львівської області у даній справі винесено рішення про задоволення позовних вимог позивача.

Отже, враховуючи, що позивач звернувся до суду 05.05.2014 року, ще до закінчення граничного строку повернення валютної виручки 07.05.2014 року, пеня нарахуванню не підлягає.

Судом встановлено та не заперечується сторонами, що по Договору № 12/02/13 від 12.03.2013 року строк повернення валютної виручки 05.03.2014 року.

04 березня 2014 року позивач звернувся із позовом до Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України про стягнення вказаної суми із компанії PETERGROW LIMITED. Цього ж дня було порушено провадження у справі. Це не заперечується контролюючим органом та відображено у Акті перевірки (арк. 8).

09.04.2014 року позивач звернувся із аналогічним позовом до Господарського суду Львівської області. 14.04.2014 року судом було порушено провадження у справі.

У звязку із порушенням провадження у справі Господарським судом Львівської області, Міжнародним комерційним арбітражним судом при ТПП України було припинено розгляд справи.

07.10.2014 року Господарським судом Львівської області позовні вимоги ТОВ «Яблуневий Дар» повністю задоволено.

Отже, враховуючи, що позивач звернувся до Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України 04.03.2014 року, ще до закінчення граничного строку повернення валютної виручки 05.03.2014 року, пеня нарахуванню не підлягає.

Судом встановлено та не заперечується сторонами, що по Договору № 09/10/12 від 09.10.2012 року граничний строк повернення валютної виручки становив - 13.03.2014 року.

12.03.2014 року позивач звернувся із позовом до Міжнародного комерційного арбітражного суду при ТПП України про стягнення із компанії PETERGROW LIMITED суми заборгованості по договору, цього ж дня судом було прийнято справу до провадження. Це не заперечується контролюючим органом та відображено у Акті перевірки (арк. 23).

11.04.2014 року позивач звернувся із аналогічним позовом до Господарського суду Львівської області. 14.04.2014 року Господарським судом було порушено провадження у справі.

У звязку із порушенням провадження у справі Господарським судом Львівської області, Міжнародним комерційним арбітражним судом при ТПП України було припинено розгляд справи.

07 жовтня 2014 року Господарським судом Львівської області позовні вимоги ТОВ «Яблуневий Дар» повністю задоволено.

Отже, враховуючи, що позивач звернувся до Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України 12.03.2014 року, ще до закінчення граничного строку повернення валютної виручки 13.03.2014 року, пеня нарахуванню не підлягає.

Судом встановлено та не заперечується сторонами, що по Договору № 14/02/13 від 14.02.2013 року граничний строк повернення валютної виручки становив - 21.03.2014 року.

19.03.2014 року позивач звернувся із позовом до Міжнародного комерційного арбітражного суду при ТПП України про стягнення із компанії PETERGROW LIMITED суми заборгованості по договору, цього ж дня судом було прийнято справу до провадження. Це не заперечується контролюючим органом та відображено у Акті перевірки (арк. 19).

17.04.2014 року позивач звернувся із аналогічним позовом до Господарського суду Львівської області. 22.04.2014 року Господарським судом було порушено провадження у справі.

У звязку із порушенням провадження у справі Господарським судом Львівської області, Міжнародним комерційним арбітражним судом при ТПП України було припинено розгляд справи.

03.12.2014 року Господарським судом Львівської області позовні вимоги ТОВ «Яблуневий Дар» повністю задоволено.

Отже, враховуючи, що позивач звернувся до Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України 19.03.2014 року, ще до закінчення граничного строку повернення валютної виручки 21.03.2014 року, пеня нарахуванню не підлягає.

Судом встановлено та не заперечується сторонами, що по Договору № 27/06/13 від 27.06.2013 року граничний строк повернення валютної виручки становив - 21.03.2014 року.

19.03.2014 року позивач звернувся із позовом до Міжнародного комерційного арбітражного суду при ТПП України про стягнення із компанії PETERGROW LIMITED суми заборгованості по договору, цього ж дня судом було прийнято справу до провадження. Це не заперечується контролюючим органом та відображено у Акті перевірки (арк. 20).

17.04.2014 року позивач звернувся із аналогічним позовом до Господарського суду Львівської області. 22.04.2014 року Господарським судом було порушено провадження у справі.

У звязку із порушенням провадження у справі Господарським судом Львівської області, Міжнародним комерційним арбітражним судом при ТПП України було припинено розгляд справи.

22.12.2014 року Господарським судом Львівської області позовні вимоги ТОВ «Яблуневий Дар» повністю задоволено.

Отже, враховуючи, що позивач звернувся до Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України 19.03.2014 року, ще до закінчення граничного строку повернення валютної виручки 21.03.2014 року, пеня нарахуванню не підлягає.

Проаналізувавши норми законодавства стосовно нарахування пені за порушення строків повернення валютної виручки по взаєморозрахунках з контрагентами нерезидентами суд дійшов висновку, що дата звернення резидента з позовом до Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України про стягнення з нерезидента заборгованості за експортно-імпортним контрактом або дата відправлення позову поштою є датою прийняття позовної заяви судом, внаслідок чого зупиняється нарахування пені за порушення строків здійснення розрахунків у іноземній валюті, встановлених статтями 1, 2 Закону № 185/94-ВР, та пеня за їх порушення не сплачується.

Суд зазначає, що у випадку порушення нерезидентом строків розрахунків, встановлених контрактом, підприємство - резидент України може звернутися за захистом своїх прав до суду, що фактично збільшить строки проведення розрахунків, але вимагатиме додаткових фінансових витрат на захист власних інтересів у суді. Таке звернення підтверджує намагання підприємства працювати в рамках встановленого законодавства. Тому воно є підставою для ненарахування (зупинення нарахування) пені.

Вказана позиція суду узгоджується з позицією Верховного суду України, викладеною у постанові від 07.02.2011 року та у постанові від 13.02.2012 року.

Крім того, суд констатує, що підставою відповідальності резидента за порушення Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» є наявність у його діях факту правопорушення порушення терміну, встановленого статтею 1 цього Закону. Як вбачається з матеріалів справи, позивачем було вжито усіх необхідних заходів для своєчасного повернення валютної виручки, зокрема звернення до Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України та до Господарського суду Львівської області. Судом встановлено, що позивач не лише виконав усі вимоги іноземних контрактів, але і вжив усіх можливих заходів, спрямованих на попередження та уникнення правопорушення при здійсненні розрахунків в іноземній валюті, що свідчить про відсутність вини у його діях.

Вказана позиція суду повністю відповідає позиції Вищого адміністративного суду України, висловленій в ухвалі від 30.11.2011 року у справі № К-7921/08.

З огляду на наведене суд дійшов висновку про відсутність підстав для застосування до позивача адміністративно-господарської санкції у вигляді пені за порушення вимог Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» по взаєморозрахунках із контрагентами-нерезидентами GATEBORG SOLUTIONS (Великобританія) та PETERGROW LIMITED (Великобританія).

Стосовно господарських операцій із контрагентом PROEKO Mikolaj Marciniak (Польща) судом встановлено наступне.

06.03.2014 року між ТОВ «Яблуневий Дар» та PROEKO Mikolaj Marciniak (Польща) укладено договір №U-27/03/2014 про поставку технологічного обладнання. Відповідно до вказаного договору ТОВ «Яблуневий Дар» 21.05.2014 року здійснило передоплату на користь нерезидента. Граничний термін повернення валютної виручки за зазначеним договором становив 19.08.2014 року.

21.08.2014 року товар від компанії PROEKO Mikolaj Marciniak перетнув митний кордон України, 22.08.2014 року було здійснено його митне оформлення.

Відповідач стверджує, що моментом здійснення імпорту є момент сплати митних платежів та складання митної декларації (розмитнення товару), відтак, пеню за порушення строків повернення валютної виручки слід нараховувати за три дні прострочення.

Суд зазначає, що відповідно до ст. 1 Закону України «Про зовнішньоекономічну діяльність» моментом здійснення експорту (імпорту) є момент перетину товаром митного кордону України або переходу права власності на зазначений товар, що експортується чи імпортується від продавця до покупця.

Згідно з ч. 1 ст. 322 Митного кодексу України товари, що переміщуються через митний кордон України, разом з їх упаковкою та маркуванням, транспортні засоби комерційного призначення, якими вони переміщуються через митний кордон України, пред'являються у незмінному стані для митного контролю, а документи на ці товари, транспортні засоби подаються органам доходів і зборів у пунктах пропуску через державний кордон України та в інших місцях на митній території України, встановлених органами доходів і зборів для здійснення митного контролю та митного оформлення, не пізніше ніж через три години після прибуття зазначених товарів у пункт пропуску через державний кордон України або інше визначене органами доходів і зборів місце.

Відповідно до ч. 1 ст. 201 Митного кодексу України товари з моменту пред'явлення їх органу доходів і зборів до поміщення їх у відповідний митний режим можуть перебувати на тимчасовому зберіганні під митним контролем. Тимчасове зберігання товарів під митним контролем здійснюється на складах тимчасового зберігання.

Абзацом 20 ст. 4 Митного кодексу України передбачено, що митна декларація це заява встановленої форми, в якій особою зазначено митну процедуру, що підлягає застосуванню до товарів, та передбачені законодавством відомості про товари, умови і способи їх переміщення через митний кордон України та щодо нарахування митних платежів, необхідних для застосування цієї процедури.

З аналізу наведених законодавчих приписів вбачається, що оформлена митна декларація не є єдиним документом, яким засвідчується факт та дату фактичного переміщення товарів через митний кордон. Митна декларація по суті є заявою, що містить відомості про товари та мету їх переміщення через митний кордон України і засвідчує право суб'єкта зовнішньоекономічної діяльності на розміщення товарів у визначений митний режим та лише підтверджує права і обов'язки осіб, зазначених у митній декларації, щодо здійснення ними відповідних правових, фінансових, господарських операцій. Тобто перебування під митним контролем товарів неможливе без їх фактичного ввезення в Україну, при цьому, первинним є фактичне переміщення товарів через митний кордон України, підставою для якого в режимі імпорту є наявність на вантаж товаросупровідного документа (CMR), попередньої декларації. Проставлення на товаросупровідному документі відбитка штампа «під митним контролем» з відповідною датою засвідчує факт і дату перетину митного кордону України.

Згідно з пунктом 3 розділу «Справи зі спорів з приводу реалізації публічної фінансової політики» висновків Верховного Суду України, викладених у рішеннях, прийнятих за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстави, передбаченої п. 1 ч. 1 ст. 237 КАС України, за 2010 - 2011 р. р. від 01.05.2012 року, моментом вчинення імпортної операції, зокрема, моментом поставки товару за такою операцією, для цілей застосування статей 2, 4 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті», є момент фактичного перетину імпортованим товаром митного кордону України (постанова Верховного Суду України від 04.07.2011 р. у справі № 21-108а11).

Рішення Верховного Суду України, прийняте за результатами розгляду заяви при перегляді судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначені норми права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність з рішенням Верховного Суду України.

Таким чином, оформлення митної декларації на імпортовані товари, як завершення їх митного оформлення та закінчення митного контролю щодо них, не є необхідною умовою для визначення моменту перетину такими товарами митного кордону України. У зв'язку з цим, датою імпорту слід вважати не дату оформлення митної декларації, а дату фактичного перетину митного кордону.

З огляду на наведене суд дійшов висновку, що згідно зі ст. 1 Закону України «Про зовнішньоекономічну діяльність» моментом здійснення імпорту є момент перетину товаром митного кордону України, в даному випадку 21.08.2014 року, що підтверджується попереднім повідомленням, відповідно до відбитка штампа митного органу на якому вантаж від компанії PROEKO Mikolaj Marciniak перетнув митний кордон України саме 21.08.2014 року. Отже нарахування пені за один день прострочення 22.08.2014 року в сумі 7029,18 грн. є неправомірним. Стосовно одного дня прострочення, зокрема 21 серпня 2014 року, представником позивача у судовому засіданні вказане порушення визнано, відтак, у задоволенні адміністративного позову у частині скасування податкового повідомлення-рішення №/2877 від 27.02.2015 року в сумі 7029,18 грн. слід відмовити.

Крім того, податковим органом за порушення позивачем статті 9 Декрету Кабінету Міністрів України № 15-93 від 19.02.1993 року порушення порядку декларування валютних цінностей нараховано штрафні санкції у розмірі 680 грн. В ході судового розгляду судом встановлено факт вказаного порушення, що не заперечувалося представником позивача. Відтак, у задоволенні адміністративного позову у частині скасування податкового повідомлення-рішення № /2877 від 27.02.2015 року в сумі 680 грн. слід відмовити.

Відповідно до ч. 4 ст. 70 КАС України обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності, відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України, покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Суд зазначає, що наслідком встановлення судом невідповідності частини рішення субєкта владних повноважень вимогам чинного законодавства є визнання такого акта частково протиправним, при умові, що цю частину може бути ідентифіковано (виокремлено, названо) та що без неї оспорюваний акт в іншій частині (частинах) не втрачає свою цілісність, значення.

Тому прийняте податкове повідомлення-рішення № /2877 від 27.02.2015 року в частині нарахування пені в сумі 7709,18 грн. відповідає критеріям, визначеним ч. 3 ст. 2 КАС України. В частині ж нарахування пені в сумі 40415025,21 грн. податкове повідомлення-рішення № /2877 від 27.02.2015 року таким критеріям не відповідає, оскільки у цій частині прийняте необґрунтовано, без урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії) та непропорційно. В той же час позивач довів обґрунтованість позовних вимог належними та допустимими доказами. Виходячи з положень пункту 1 частини другої статті 162 КАС України суд приходить до висновку, що таке податкове повідомлення-рішення слід скасувати як протиправне в частині визначення суми грошового зобовязання в розмірі 40415025,21 грн.

Відповідно до вимог статті 94 КАС України понесені позивачем судові витрати (судовий збір) відшкодовуються йому за рахунок Державного бюджету України відповідно до задоволених вимог.

Оскільки сума вимог майнового характеру становить 40422734,39 грн., а адміністративний позов задоволено в частині вимог майнового характеру на суму 40415025,21 грн., судовий збір за вимогу майнового характеру, який слід присудити із Державного бюджету України на користь позивача, становить 487,10 грн. Стосовно сплаченого судового збору за вимогу немайнового характеру в сумі 73,08 грн., такий слід повернути позивачу у звязку зі зміною предмета позову відповідно до заяви від 05.08.2015 року.

Керуючись ст.ст. 17-19, 71, 94, 160-163 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Львові Міжрегіонального головного управління Міндоходів №/2877 від 27.02.2015 року в частині визначення суми грошового зобовязання в розмірі 40415025,21 грн.

В решті позовних вимог відмовити.

Присудити із Державного бюджету на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Яблуневий Дар» (вул. Львівська, 274а, м. Городок, Львівська область, 81500, ) судовий збір у розмірі 487 (чотириста вісімдесят сім) грн. 10 коп. та повернути судовий збір у розмірі 73 (сімдесят три) грн. 08 коп.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до Львівського апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Львівського апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Повний текст постанови виготовлено та підписано 12.11.2015 року.

Суддя Клименко О.М.