Справа № 2а-3039/10/0970
Суддя: Остап'юк С.В.
Дата ухвалення: 2010-10-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" жовтня 2010 р. Справа № 2a-3039/10/0970

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі:

Суддя Остапюк С.В.

за участю секретаря Дутчак Л.В.

позивача: ОСОБА_1

представника відповідача: Державної податкової інспекції в Богородчанському районі Івано-Франківської області ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Державної податкової інспекції в Богородчанському районі Івано-Франківської області про визнання протиправними відмов в наданні права на здійснення платежів без ідентифікаційного номера, без його обліку та зобовязання на вчинення дій, -

ВСТАНОВИВ:

31.08.2010 року ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся в суд з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції в Богородчанському районі Івано-Франківської області (далі відповідач) про визнання протиправними відмов в наданні права на здійснення платежів без ідентифікаційного номера, без його обліку та зобовязання на вчинення дій.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 26 серпня 2010 року позивач, з релігійних мотивів, звернулася з листом до відповідача, в якому просила Державну податкову інспекцію в Богородчанському районі Івано-Франківської області поставити відмітку у її паспорті про право здійснювати будь-які платежі без ідентифікаційного номера та не нумерувати цю відмітку. Крім того, просила вилучити інформацію про неї з будь-якого реєстру, повернути їй відповідно заповнену нею раніше заяву з додатками до неї, відмовилась від оформлення довідки за формою №В3 для предявлення в паспортний стіл, посилаючись при цьому на статтю 32 Конституції України. Однак, відповідь на дане звернення не отримала. Тому, просила визнати протиправними дії відповідача в ненаданні їй права, шляхом проставлення відповідної відмітки в паспорті на здійснення будь-яких платежів без ідентифікаційного номера та відмову від нумерації цієї відмітки, визнати протиправною відмову відповідача в задоволенні її заяви про відмову від ідентифікаційного номера і вилучення інформації про неї з реєстрів та зобовязати відповідача поставити відмітку в паспорті про право здійснювати будь-які платежі без ідентифікаційного номера та не нумерувати в ньому цю відмітку.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала з підстав викладених в позовній заяві. Просила позов задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечив, з мотивів викладених в письмовому запереченні, яке міститься в матеріалах справи. Крім того, суду пояснив, що відповідь на звернення позивачки Державною податковою інспекцією в Богородчанському районі Івано-Франківської області районі направлено на її адресу 03.09.2010 року. Просив в задоволенні позову відмовити.

Суд, розглянувши матеріали адміністративної справи, заслухавши пояснення позивача, представника відповідача, дослідивши наявні у справі докази, приходить до висновку, що позов не підлягає до задоволення виходячи із таких підстав.

Відповідно до частин 1 статті 1 Закону України «Про державний реєстр фізичних осіб платників податків та інших обовязкових платежів», Державний реєстр фізичних осіб платників податків та інших обов'язкових платежів (далі Державний реєстр) це автоматизований банк даних, створений для забезпечення єдиного державного обліку фізичних осіб, які зобов'язані сплачувати податки, збори, інші обов'язкові платежі до бюджетів та внески до державних цільових фондів у порядку і на умовах, що визначаються законодавчими актами України.

Згідно частини 2 вказаного Закону для осіб, які через свої релігійні або інші переконання відмовляються від прийняття ідентифікаційного номера й офіційно повідомляють про це відповідні державні органи, зберігаються раніше встановлені форми обліку платників податків та інших обов'язкових платежів. У паспортах зазначених осіб робиться відмітка про наявність у них права здійснювати будь-які платежі без цього номера.

Суд зазначає, що Законом України «Про державний реєстр фізичних осіб платників податків та інших обовязкових платежів», який надає право зазначеним особам на відмову від прийняття ідентифікаційного номера, не визначено коло субєктів, які уповноважені вносити відповідні відмітки до паспортів цих осіб.

З метою виконання Закону України «Про Державний реєстр фізичних осіб - платників податків та інших обов'язкових платежів», 19.10.2004 року Наказом Державної податкової адміністрації України, Міністерства внутрішніх справ України за № 602/1226 затверджено Порядок унесення відмітки до паспорта громадянина України щодо ідентифікаційного номера фізичної особи - платника податків та інших обов'язкових платежів (далі Порядок).

Цей Порядок, розроблений згідно із Законом України «Про Державний реєстр фізичних осіб - платників податків та інших обов'язкових платежів» (зі змінами) та Постановою Верховної Ради України від 26.06.92 № 2503-XII «Про затвердження положень про паспорт громадянина України та свідоцтво про народження», визначає процедуру внесення відмітки про наявність права здійснювати будь-які платежі без ідентифікаційного номера до паспорта фізичної особи, яка через свої релігійні або інші переконання відмовляється від прийняття ідентифікаційного номера та офіційно повідомила про це орган державної податкової служби.

Згідно пунктів 1.4, 1.5 Порядку, особа, яка через свої релігійні або інші переконання відмовляється від прийняття ідентифікаційного номера, у разі відсутності в неї ідентифікаційного номера повідомляє у формі заяви орган державної податкової служби за своїм місцем реєстрації. Особа, яка через свої релігійні або інші переконання відмовляється від ідентифікаційного номера, у разі наявності в неї ідентифікаційного номера повідомляє у формі заяви орган державної податкової служби за своїм місцем реєстрації.

Відповідно пунктів 2.1, 2.2 вказаного Порядку, у залежності від свого статусу фізична особа надає відповідний комплект документів, в тому числі свідоцтво про народження, паспорт громадянина України, свідоцтво про шлюб (за наявності), свідоцтво про розірвання шлюбу (за наявності), свідоцтво про зміну імені (за наявності), копію документа про присвоєння ідентифікаційного номера (за наявності).

Згідно пункту 3 Порядку, посадова особа органу державної податкової служби отримує заповнену заяву з додатком, про що робить відповідний запис на заяві та формує особову справу.

Після прийняття заяви орган державної податкової служби за місцем реєстрації особи проводить перевірку наявності інформації про особу в Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків та інших обов'язкових платежів щодо достовірності поданих даних та у термін до 30 календарних днів з дня прийняття заяви орган державної податкової служби надає заявнику довідку форми №В3, або відмовляє в наданні такої довідки із зазначенням причин відмови. Термін дії довідки - 30 календарних днів.

У відповідності пункту 4 цього Порядку, фізична особа, яка відмовляється від ідентифікаційного номера, подає до органу внутрішніх справ за своїм місцем реєстрації отриману від податкового органу довідку за формою №В3 та паспорт громадянина України. Посадова особа органу внутрішніх справ відповідно до пункту 5 Порядку в разі звернення громадянина за місцем його реєстрації щодо внесення відмітки до його паспорта розглядає довідку за формою №В3 на предмет повноти і правильності її заповнення та відповідності пред'явленому паспорту. За відсутності невідповідностей посадова особа вносить на 79 сторінки паспорта відмітку, зміст і форму якої наведено в додатку 4 до Порядку.

Судом встановлено, що позивач, будучи жителькою селища міського типу Богородчани Івано-Франківської області, 02.08.2006 року звернулась в Державну податкову інспекцію Богородчанського району із заявою форми №В2 про відмову від прийняття ідентифікаційного номера та внесення змін до Державного реєстру фізичних осіб - платників податків та інших обовязкових платежів та відмовою від обліку її як платника податків з використанням серії та номера паспорта. На підставі поданих документів та заяви, позивачу видано довідку форми №В3 для предявлення в орган внутрішніх справ за місцем її реєстрації. Відповідачем 06.09.2006 року проставлено відповідний штамп у паспорт позивача, що підтверджується наявною матеріалах справи копією паспорта позивача.

26.08.2010 року позивач повторно звернулася до відповідача з заявою довільної форми, в якій повідомила про відмову від прийняття ідентифікаційного номера та від реєстрації в Державному електронному реєстрі, окрім того з проханням поставити відмітку у її паспорті про право від здійснення будь-яких платежів без ідентифікаційного номера, не нумерувати цю відмітку, тому що присвоєння штампу у паспорті свідчить про облік в реєстрі. Окрім того, позивач у даній заяві просить вилучити інформацію про неї з будь-якого реєстру (або журналу), повернути відповідно заповнені нею заяви форми №В2 та додатків до неї, також позивач вказує на відмову з свого боку від оформлення довідки №В3, оскільки збір конфіденційної інформації без згоди громадян заборонено положеннями статті 32 Конституції України та міжнародним законодавством.

03.09.2010 року відповідачем на адресу позивача направлено відповідь від 02.09.2010 року з розясненням порядку проведення процедури відмови від ідентифікаційного номера, що підтверджується копією поштового чеку про відправлення рекомендованої кореспонденції.

Згідно з частиною 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Враховуючи вищевикладене, суд констатує, що відповідачем в даній адміністративній справі, як субєктом владних повноважень, в 2006 році вчинено всі дії, спрямовані на виконання законної вимоги ОСОБА_1 щодо реалізації нею свого права на відмову від прийняття ідентифікаційного номера та від реєстрації в Державному електронному реєстрі.

Що стосується вимоги позивача щодо визнання протиправними дій відповідача, які полягають в ненаданні їй права, шляхом проставлення відповідної відмітки в паспорті на здійснення будь-яких платежів без ідентифікаційного номера, відмову від нумерації цієї відмітки та зобовязання поставити відмітку в її паспорті про право здійснення будь-яких платежів без ідентифікаційного номера, не нумеруючи її, то суд зазначає наступне.

Відповідно до положень Порядку внесення відмітки до паспорта громадянина України щодо ідентифікаційного номера фізичної особи - платника податків та інших обовязкових платежів, затвердженого спільним наказом Державної податкової інспекції України та Міністерства внутрішніх справ України від 19.10.2004 року за № 602/1226, відповідачу не надано повноважень на вчинення таких дій. Натомість вказаним порядком, такий обовязок покладено на орган внутрішніх справ за місцем реєстрації особи. Відповідна відмітка, як вище зазначено, була проставлена в паспорті позивача.

А тому враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити.

На підставі статті 124 Конституції України, керуючись статтями 158-163, 167, 258 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Державної податкової інспекції в Богородчанському районі Івано-Франківської області про визнання протиправними відмов в наданні права на здійснення платежів без ідентифікаційного номера, без його обліку та зобовязання на вчинення дій відмовити повністю.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку. Відповідно до статті 186 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбаченому частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Апеляційна скарга подається до Львівського апеляційного адміністративного суду через Івано-Франківський окружний адміністративний суд.

Постанова набирає законної сили в порядку та строки встановлені статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя: Остап'юк С.В.

Постанова складена в повному обсязі 08.10.2010 року.