Справа № 520/11394/15-а
Суддя: Прохоров П. А.
Дата ухвалення: 2015-10-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/520/288/15
ПОСТАНОВА

Іменем України

28 жовтня 2015 року

Київський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого судді Прохорова П.А.

при секретарі Радецькій К.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Державної екологічної інспекції північно-західного регіону чорного моря та Державного інспектора з охорони навколишнього природного середовища Чорного моря про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

ВСТАНОВИВ:

18 серпня 2015 року позивач звернувся до суду з адміністративним позовом у якому посилаючись на безпідставність та протиправність притягнення його до адміністративної відповідальності нібито за невиконання законних розпоряджень чи приписів, інших законних вимог посадових осіб органів, які здійснюють державний контроль у галузі охорони навколишнього природного середовища, а саме вчиненні перешкод для виконання покладених на посадових осіб органів, які здійснюють державний контроль у галузі охорони навколишнього природного середовища, що виявилося у не допуску державних інспекторів до проведення планової перевірки дотримання вимог природоохоронного законодавства, просив суд скасувати постанову Державного інспектора з охорони навколишнього природного середовища Чорного моря Державної екологічної інспекції Північно-Західного регіону Чорного моря ОСОБА_2 №100301 від 05.08.2015 року про притягнення позивача до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу у розмірі 765,00 грн., та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Підставами позову ОСОБА_1 вказував те, що державним інспектором не було надано можливості позивачу надати його пояснення та заперечення, та було розглянуто справу у день складання протоколу про адміністративне правопорушення, а також те, що за його переконанням Інспекція немала жодних законних підстав проводити планову перевірку, оскільки у розумінні позивачем п.3 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» від 28.12.2014 року №71-VIII у 2015 та 2016 роках перевірки підприємств, з обсягом доходу до 20 мільйонів гривень за попередній календарний рік здійснюються виключно з дозволу Кабінету Міністрів України, за заявкою субєкта господарювання щодо його перевірки, згідно з рішенням суду або згідно з вимогами Кримінального процесуального законодавства України., а підприємство ТОВ «Термінал Дунай», до перевірки якого позивач не допустив інспекторів у 2014 році мало дохід 1208,5 тис. грн., з чого, на думку позивача слідує наявність виключних підстав для проведення інспекторами планової перевірки, які на час проведення перевірки були відчутні.

Представник відповідача звернувся до суду з письмовими запереченнями проти позову, у яких надав пояснення та правове обґрунтування з приводу проведення вказаної позивачем перевірки, зокрема пояснив, що положення п. 3 Прикінцевих положень Закону України №71-VIII від 28.12.2014 року не поширюються на діяльність Державної екологічної інспекції, про що свідчить зміст листа Міністерства Юстиції України від 20.08.2015 року №21329-0-26-15/8-2, натомість обмеження, передбачені п. 8 розділу ІІІ Закону України №76-VIII закінчили свою дію на початку липня 2015 року, пояснив, що справу про адміністративне правопорушення було розглянуто у встановлені законом строки та з такого вважав спростованими доводи та посилання позову, просив у його задоволенні відмовити.

В судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені вимог з викладених у позові підстав та надав письмовий відзив на заперечення, у яких наголошував на тому, лист Міністерства Юстиції України від 20.08.2015 року №21329-0-26-15/8-2 не є офіційним тлумаченням положень Закону, а тому п.3 Закону України №71-VIII від 28.12.2014 року слід розуміти буквально та з огляду на те, що Державна екологічна інспекція є центральним органом виконавчої влади із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і хорони природних ресурсів, пропонував суду дійти висновку про те, що відповідно до вказаного п. 3 Закону України №71-VIII проведення планової перевірки інспекцією є незаконним.

Представник відповідача в судовому засіданні підтримав надані ним письмові заперечення та викладені у них правову позицію та фактичні обставини, просив суд відмовити у задоволенні позову.

Вислухавши пояснення сторін та дослідивши письмові пояснення що надані ними ж, дослідивши долучені до матеріалів справи докази суд дійшов наступних висновків щодо фактичних та правових обставин справи.

Постановою Державного інспектора з охорони навколишнього природного середовища Чорного моря ОСОБА_2 № 100201 від 05.08.2015 р. про накладення адміністративного стягнення відповідно до статті 188-5 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ОСОБА_1 було визнано винним у вчиненні перешкод для виконання покладених обов'язків на посадових осіб органів, які здійснюють державний контроль у галузі охорони навколишнього природного середовища та накладено штраф у розмірі 765,00 (сімсот шістдесят п'ять грн. 00 коп.) грн.

Згідно наданих суду пояснень, та відмітки у протоколі про адміністративне правопорушення №100201 від05.08.2015 року, позивач не заперечує проти факту не допуску державних інспекторів до проведення перевірки та вважає такі дії законними оскільки, за його переконаннями та розумінням правових положень, Державна екологічна інспекція не має правових підстав для проведення планової перевірки. Окрім того позивач вказує не порушення його прав при розгляді справи про адміністративне правопорушення державним інспектором, що виявилось у швидкому розгляді такої справи.

Щодо доводів позову, суд зазначає наступне.

Згідно ст. 254 КУпАП, про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою. Протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається у двох екземплярах, один з яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Згідно ст. 276. 277 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення. Справа про адміністративне правопорушення розглядається у п'ятнадцятиденний строк з дня одержання органом (посадовою особою), правомочним розглядати справу, протоколу про адміністративне правопорушення та інших матеріалів справи.

При цьому суд зазначає, що протокол про адміністративне правопорушення №100201 складено 15 серпня 2015 року, щодо порушення яке відбулось 28 липня 2015 року об 10:00 годині, та зафіксовано актом про відмову в проведенні перевірки від 27.07.2015 року. Розгляд справи було призначено на 11:00 глодин того ж дня, про що за змістом протоколу було повідомлено позивача. Такий строк розгляду справи про адміністративне правопорушення несу перечить положенням ст. ст. 276, 277 КУпАП, оскільки ними визначено граничний термін розгляду справи та не встановлено мінімального відриву від часу складання протоколу про адміністративне правопорушення. Щодо обмеження прав позивача на отримання правової допомоги, на яке посилається позивач, то жодних доказів такого суду не надано, зокрема не надано відомостей про заявлення позивачем будь-яких клопотань про відкладення розгляду справи у звязку з необхідністю отримання позивачем такої допомоги від будь-яких третіх осіб.

Згідно вимог ст. 280 КУпАП. Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст. 38 КУпАП. адміністративне стягнення може бути накладено не пізніш як через два місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через два місяці з дня його виявлення, за винятком випадків, коли справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу підвідомчі суду (судді).

Таким чином суд немає зауважень щодо дотримання засад законності в ході процедури притягнення позивача до адміністративної відповідальності за вчинене порушення, факт діянь у якому позивачем не заперечується.

При цьому щодо посилань позивача на законність його відмови у недопущенні Державних інспекторів до проведення планової перевірки, з підстав п.3 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» від 28.12.2014 року №71-VIII , за яким у 2015 та 2016 роках перевірки підприємств, з обсягом доходу до 20 мільйонів гривень за попередній календарний рік здійснюються виключно з дозволу Кабінету Міністрів України, за заявкою субєкта господарювання щодо його перевірки, згідно з рішенням суду або згідно з вимогами Кримінального процесуального законодавства України., та з того, що відповідачем не було доведено до відома позивача наявність зазначених виключних обставин для допуску їх до перевірки, то суд зазначає наступне.

Дійсно, п.3 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» від 28.12.2014 року №71-VIII вказує на те, що у 2015 та 2016 роках перевірки підприємств, з обсягом доходу до 20 мільйонів гривень за попередній календарний рік здійснюються виключно з дозволу Кабінету Міністрів України, за заявкою субєкта господарювання щодо його перевірки, згідно з рішенням суду або згідно з вимогами Кримінального процесуального законодавства України.

Разом з тим у листі Міністерства Юстиції України від 20.08.2015 року №21329-0-26-15/8-2 висловлена однозначна правова позиція про те, що положення п. 3 Прикінцевих положень Закону України №71-VIII від 28.12.2014 року не поширюються на діяльність Державної екологічної інспекції, оскільки виходячи з розуміння духу закону та суспільних відносин на регулювання яких спрямовано дію такого закону, єдиним центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра фінансів і який реалізує державну податкову політику є Державна фіскальна служба України (п. 1 положення про Державну фіскальну службу України, затвердженого постановою Кабінету міністрів України від 21 травня 2014 року, №236)

За обставинами справи суд погоджується із наведеною правовою позицією, оскільки Закон України №71-VIII від 28.12.2014 року у своїй меті переслідують визначені ст. 1 (п. 1.1) Податкового кодексу України він спрямований на врегулювання відносин, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Крім того Цим Кодексом визначаються функції та правові основи діяльності контролюючих органів, визначених пунктом 41.1 статті 41 цього Кодексу.

Відповідно до п. 41.1 ст. 41 ПКУ, контролюючими органами є органи доходів і зборів - центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування єдиної державної податкової, державної митної політики в частині адміністрування податків і зборів, митних платежів та реалізує державну податкову, державну митну політику, забезпечує формування та реалізацію державної політики з адміністрування єдиного внеску, забезпечує формування та реалізацію державної політики у сфері боротьби з правопорушеннями при застосуванні податкового та митного законодавства, а також законодавства з питань сплати єдиного внеску (далі - центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику), його територіальні органи.

Таким чином, враховуючи наведений вище зміст п. 1 положення про Державну фіскальну службу України, затвердженого постановою Кабінету міністрів України від 21 травня 2014 року, №236, суд повністю погоджується з висновком Міністерства Юстиції України, викладеним у листі від 20.08.2015 року №21329-0-26-15/8-2, щодо того, що положення п.3 Закону України Прикінцевих положень Закону України №71-VIII від 28.12.2014 року, у контексті ст. 1 ПК України та ст. 41 (п. 41.1) поширюють свою дію на діяльність Державної фіскальної служби України та її територіальні органи.

Наведене вище свідчить про неправильне тлумачення позивачем вказаних положень, та неправомірність відмови у допуску до проведення планової перевірки Державних інспекторів Держекоінспекції з таких підстав.

При цьому суд зауважує, що тимчасово встановлений (згідно п.8 Прикінцевих та перехідних положень Закону України №76-VIII) особливий порядок проведення перевірок на підприємствах контролюючими органами закінчив свою дію на початку липня 2015 року, та після настання такого строку контролюючі органи та субєкти, що підлягають перевірці мають керуватися загальними нормами, що регулюють проведення планових перевірок.

Так, згідно ст. 7 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності», для здійснення планового або позапланового заходу орган державного нагляду (контролю) видає наказ, який має містити найменування суб'єкта господарювання, щодо якого буде здійснюватися захід, та предмет перевірки. На підставі наказу оформляється посвідчення (направлення) на проведення заходу, яке підписується керівником або заступником керівника органу державного нагляду (контролю) (із зазначенням прізвища, ім'я та по батькові) і засвідчується печаткою.

Відповідно до долучених до матеріалів справи доказів, Держекоінспекцією видано Наказ від 16.07.2015 року №133 про проведення планової перевірки дотримання вимог природоохоронного законодавства України ТОВ «Термінал Дунай». На підставі Наказу №133 оформлено направлення від 17.07.2015 року №100027 (копії долучені до матеріалів справи).

Згідно ч.ч. 1-3 ст. 5 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності», планові заходи здійснюються відповідно до річних або квартальних планів. План здійснення заходів державного нагляду (контролю) на відповідний плановий період оприлюднюється на офіційному веб-сайті органу державного нагляду (контролю). План здійснення заходів державного нагляду (контролю) за додержанням вимог природоохоронного законодавства суб'єктами господарювання у III кварталі 2015 року Державної екологічної інспекції Північно-Західного регіону Чорного моря затверджено Головою Держекоінспекції України та розміщено на офіційному сайті Держекоінспекції України в розділі «Діяльність» - «Плани перевірок».

Відповідно до ч. 3 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті вони: на підставі, у межах у повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, та виходячи з наведених вище доводів та встановлених фактичних обставин, суд доходить висновку про те, що заявлений ОСОБА_1 адміністративний позов немає під собою ґрунтовних підстав та задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. Керуючись ст. 5 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності», Законами України від 28.12.2014 року №71-VIII та №76-VIII, ст. ст. 1, 41 ПК України ст. ст. 2, 161-163 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Державної екологічної інспекції північно-західного регіону чорного моря та Державного інспектора з охорони навколишнього природного середовища Чорного моря про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення відмовити.

На постанову може бути подана апеляційна скарга до Одеського апеляційного адміністративного суду через Київський районний суд м. Одеси протягом десяти днів з дня її проголошення, а особами які не були присутні в судовому засіданні протягом десяти днів з дня отримання її копії.

Суддя П. А. Прохоров