Справа № 826/13141/15
Суддя: Гарник К.Ю.
Дата ухвалення: 2015-11-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

11 листопада 2015 року № 826/13141/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Гарника К.Ю., за участю секретаря судового засідання Непомнящої А.О., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями «Данфосс ТОВ»
до Державної податкової інспекції у Подільському районі Головного управління ДФС у м. Києві
провизнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями «Данфосс ТОВ» (далі по тексту - позивач) звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у Подільському районі Головного управління ДФС у м. Києві (далі по тексту - відповідач) в якому просить визнати протиправними та скасувати податкове повідомлення - рішення від 27 квітня 2015 року № .

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 08 липня 2015 року відкрито провадження в адміністративній справі № 826/13141/15, закінчено підготовче провадження та призначено до розгляду у судовому засіданні на 21 липня 2015 року.

У судовому засіданні 21 липня 2015 року представник позивача підтримав адміністративний позов, просив суд задовольнити його. Представник відповідача заперечив проти позовних вимог.

Керуючись приписами частини 4 статті 122 та частини 6 статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України, надавши можливість присутнім учасникам судового розгляду у повній мірі реалізувати свої процесуальні права, та враховуючи відсутність потреби заслухати свідка чи експерта, завершив розгляд справи в порядку письмового провадження.

Після розгляду адміністративного позову та доданих до нього матеріалів, всебічного і повного встановлення всіх фактичних обставин, на яких ґрунтується позов, об'єктивної оцінки доказів, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд зазначає наступне.

Матеріали справи свідчать, що згідно наказу від 26 листопада 2014 року № 134, направлень від 08 грудня 2014 року № 1402, № 1408, № 1406, № 1404, № 1405, № 1407, № 1403, на підставі статей 20, 77, пункту 82.1 статті 82 Податкового кодексу України Державною податковою інспекцією у Подільському районі Головного управління ДФС у м. Києві проведено документальну планову виїзну перевірку Товариства з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями «Данфосс ТОВ» () з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01 жовтня 2011 року по 30 вересня 2014 року, валютного та іншого законодавства за період з 0 жовтня 2011 року по 30 вересня 2014 року, за результатом якої складено акт перевірки від 29 січня 2015 року № 360/26-56-22-03-09/20074667.

Як висновок проведеної перевірки встановлено порушення:

підпункту 14.1.36 статті 14, підпунктів 134.1.1, 134.1.2 статті 134, пунктів 135.1, 135.2, підпункту 135.5.5 пункту 135.5 статті 135, підпункту 137.4 статті 137, підпункту 14.1.225 пункту 14.1 пункту 14.1 статті 14, підпункту 140.1.2 пункту 140.1 статті 140, підпункту 14.1.36 пункту 14.1 статті 14, підпункту 138.1.1 пункту 138.1 статті 138, підпунктів 139.1.3, 139.1.9 статті 139 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено суму податку на прибуток в розмірі 1277863,00 грн., в точу числі: за ІV квартал 2011 року - 359621,00 грн., за І квартал 2012 року - 70096,00 грн., за ІІ квартал 2012 року - 76717,00 грн., за ІІІ квартал 2012 року - 73407,00 грн., за ІV квартал 2012 року - 73407,00 грн., за І квартал 2013 року - 112150,00 за ІІ квартал 2013 року - 162941,00 за ІІІ квартал 2013 року - 157171,00 за ІV квартал 2012 року - 192326,00 грн. Зменшено від'ємне значення об'єкта оподаткування від усіх видів діяльності на суму 5038858,00 грн.

пунктів 198.1, 198.3, 198.6 статті 198 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено суму податку на додану вартість в розмірі 292844,00 грн., а саме: січень 2014 року - 53478,00 грн., березень 2014 року - 14703,00 грн., квітень 2014 року - 160724,00 грн., травень 2014 року - 44567,00 грн., серпень 2014 року - 19372,00 грн.

На підставі вищезазначених висновків прийнято податкове повідомлення-рішення від 17 лютого 2015 року № , яким збільшено Товариству грошове зобов'язання з податку на прибуток підприємств на суму 1597295,00 грн., в тому числі: за основним платежем - 1277836,00 грн., за штрафними санкціями - 319459,00 грн.

Не погоджуючись із зазначеним податковим повідомленням - рішенням від 17 лютого 2015 року № , позивач оскаржив його в адміністративному порядку до Головного управління ДФС у м. Києві.

За результатами розгляду скарги платника податків листом Головного управління ДФС у м. Києві від 22 квітня 2015 року № 6888/10/96-15-10-05-35 скасовано податкове повідомлення-рішення від 17 лютого 2015 року № в частині податку на прибуток за 2-4 квартали 2011 року у розмірі 359621,00 грн. та застосування штрафних санкцій у розмірі 89908,25 грн.,в іншій частині зазначене податкове повідомлення-рішення залишено без змін.

На підставі зазначеного рішення, відповідачем винесено податкове повідомлення - рішення від 27 квітня 2015 року № , яким Товариству з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями «Данфосс ТОВ» збільшено грошове зобов'язання з податку на прибуток підприємств на суму 1147768,75 грн., в тому числі: за основним платежем - 918215,00 грн., за штрафними санкціями - 229553,75 грн.

Крім того, за результатом адміністративного оскарження, податкове повідомлення - рішення від 27 квітня 2015 року № - залишено без змін, повторну скаргу позивача - без задоволення (копія рішення ДФС України від 22 червня 2015 року № 12959/6/99-99-10-01-01-25.

Позивач не погоджується з висновками Акта перевірки та прийнятими на його підставі податковим повідомленням - рішенням й мотивує позовні вимоги тим, що відповідачем не наведено жодного доказу на підтвердження протиправності віднесення витрат по нерезиденту Danfoss A/S до складу витрат, що враховуються при визначенні об'єкта оподаткування.

Заперечення відповідача, співпадають з висновками акта від 29 січня 2015 року № 360/26-56-22-03-09/20074667.

Як зазначив Вищий адміністративний суд України в листі від 02 червня 2011 року №742/11/13-11, з метою встановлення факту здійснення господарської операції, формування витрат для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на прибуток або податкового кредиту з податку на додану вартість судам належить з'ясовувати, зокрема, такі обставини: рух активів у процесі здійснення господарської операції; установлення спеціальної податкової правосуб'єктності учасників господарської операції та установлення зв'язку між фактом придбання товарів (послуг), спорудженням основних фондів, імпортом товарів (послуг), понесенням інших витрат і господарською діяльністю платника податку.

Матеріали справи свідчать, 02 січня 2012 року між ТОВ з іноземними інвестиціями «Данфосс ТОВ» (замовник) та Danfoss A/S (виконавець) укладено Договір на надання послуг, пов'язаних з функціонуванням ІТ-обладнання та програмного забезпечення ERP відповідно до DSI (Danfoss Standard Infrastructure) № DSI/GS-2012, за умовами якого виконавець бере на себе зобов'язання по наданню замовнику послуг з технічного та консультаційного забезпечення поточного використання ІТ-обладнання; програмних продуктів, включаючи програмне забезпечення САП (відповідно до переліку у Додатках 1 та 2), а також роботу ліній супутникового зв'язку, функціонування систем та модулів з підтримки та формування корпоративної звітніті та системи обліку персоналу (Додаток 3 та 4). Замовник зобов'язується оплатити виконавцю надані послуги згідно з 3 статтею цього договору.

Отримання ТОВ з іноземними інвестиціями «Данфосс ТОВ» від Danfoss A/S послуг програмного забезпечення, згідно додатків 1, 2, 3, 4 до Договору від 02 січня 2012 року № DSI/GS-2012 підтверджується актами виконаних робіт від 20 грудня 2012 року, від 29 березня 2012 року, від 15 червня 2012 року, 17 вересня 2012 року.

Крім того, 02 січня 2013 року між ТОВ з іноземними інвестиціями «Данфосс ТОВ» (замовник) та «Данфасс А/С» (Danfoss A/S) (виконавець) укладено сервісний договір № DSI/GS-2013, за умовами якого виконавець надає послуги відповідно до положень цього Договору та додатків до нього, дотримуючись всіх розумних інструкцій замовника та застосовуючи всі необхідні навички, уважність та обачність, що очікуються при наданні подібних послуг.

Послуги, які підлягають виконанню викладені в Додатках № 1, 2, 3, 4, 5 до договору № DSI/GS-2013.

Ні підтвердження виконання умов вказаного договору, позивачем надано акти прийому-передачі послуг від 12 березня 2013 року № 1, від 13 червня 2013 року № 2, від 22 серпня 2013 року № 3, від 09 вересня 2013 року № 4, від 18 вересня 2013 року № 5, від 22 жовтня 2013 року № 6, від 11 березня 2014 року № 8, від 13 червня 2014 року № 9, від 10 вересня 2014 року № 10, від 12 грудня 2013 року № 11.

У свою чергу, з вказаних актів приймання-надання послуг вбачається зміст наданих послуг, період їх надання, вартість кожного виду наданих послуг, тобто такі акти оформлені відповідно до положень статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», а також пункту 2.4 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 № 88.

Також, позивачем надано перелік ІТ-запитів працівників Товариства, перелік працівників позивача, що мали доступ до комп'ютерної програми СПА, штатні розписи позивача за 2012-2014 роки, що підтверджують використання наданих контрагентом послуг в господарській діяльності позивача.

Крім того, позивачем надано копію платіжних доручень в іноземній валюті від 24 вересня 2014 року № 1, копії податкових накладних від 29 березня 2012 року № 908, від 15 червня 2012 року № 674, від 17 вересня 2012 року № 673, від 17 грудня 2012 року № 931, від 20 грудня 2012 року № 937, від 12 березня 2013 року № 344, від 13 червня 2013 року № 1229, від 09 вересня 2013 року № 466, від 11 грудня 2013 року № 846, від 11 березня 2014 року № 585, від 13 червня 2014 року № 615, від 10 вересня 2014 року № 431, реєстри виданих та отриманих податкових накладних за відповідні періоди та оборотно-сальдову відомість, що підтверджують право віднесення витрат по нерезиденту Danfoss A/S до складу витрат, що враховуються при визначенні об'єкта оподаткування.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюються Податковим кодексом України.

В свою чергу, відповідно до пп.14.1.27 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України витрати - сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних для провадження господарської діяльності платника податку, в результаті яких відбувається зменшення економічних вигод у вигляді вибуття активів або збільшення зобов'язань, внаслідок чого відбувається зменшення власного капіталу (крім змін капіталу за рахунок його вилучення або розподілу власником).

Пунктом 138.1 ст. 138 Податкового кодексу України встановлено, що витрати, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування, складаються із витрат операційної діяльності, які визначаються згідно з пунктами 138.4, 138.6 - 138.9, підпунктами 138.10.2 - 138.10.4 пункту 138.10, пунктом 138.11 цієї статті, інших витрат, визначених згідно з пунктом 138.5, підпунктами 138.10.5, 138.10.6 пункту 138.10, пунктами 138.11, 138.12 цієї статті, пунктом 140.1 статті 140 і статтею 141 цього Кодексу, крім витрат, визначених у пунктах 138.3 цієї статті та у статті 139 цього Кодексу.

Відповідно до пп. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139 Податкового кодексу України не включаються до складу витрат витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

В той же час, згідно пп. 14.1.178 п. 14.1 ст. 17 Податкового кодексу України, податок на додану вартість - непрямий податок, який нараховується та сплачується відповідно до норм розділу V цього Кодексу.

Відповідно до п. 185.1 ст. 185 Податкового кодексу України, об'єктом оподаткування є операції платників податку з постачання товарів та послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України.

Пунктом 188.1 статті 188 Податкового кодексу України встановлено, що базою оподаткування операцій з постачання товарів/послуг визначається виходячи з їх договірної (контрактної) вартості, але не нижче звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, з урахуванням загальнодержавних податків та зборів (крім податку на додану вартість та акцизного податку на спирт етиловий, що використовується виробниками - суб'єктами господарювання для виробництва лікарських засобів, у тому числі компонентів крові і вироблених з них препаратів (крім лікарських засобів у вигляді бальзамів та еліксирів).

Згідно п. 187.1 ст. 187 Податкового кодексу України, датою виникнення податкових зобов'язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше:

а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку;

б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

Згідно підпункту 14.1.181 пункту 14.1 статті 14 ПК України податковим кредитом є сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно розділу V цього Кодексу.

З аналізу статті 198 Податкового кодексу України вбачається, що визначальним фактором для формування податкового кредиту платником податку на додану вартість є відповідність податкової накладної порядку її заповнення та подальше використання придбаних товарів (основних фондів) в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Згідно з пунктом 201.1 статті 201 Податкового кодексу України платник податку зобов'язаний надати покупцю (отримувачу) на його вимогу підписану уповноваженою платником особою та скріплену печаткою податкову накладну.

Як вбачається з обставин справи, контролюючим органом визначено, що Товариство з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями «Данфосс ТОВ» у складі витрат, що враховуються при визначенні об'єкта оподаткування, відображено виплати (роялті) нерезиденту «Данфасс А/С» (Данія) за отримані ІТ підтримка та послуги, програмне забезпечення, надання доступу до забезпечення Данфосс, надання доступу до зовнішнього (такого, що належить третім особам) програмного забезпечення, підтримка та адміністрування планування ресурсів підприємства (ERP) (стандартні додатки данфосс по категорія SAP та додатках Microsoft), підтримку та обслуговування бази даних Global HR в САП системі на суму 6062831,00 грн., а саме відповідачем встановлено, що «Данфосс А/С» (Данія) не є власником програми SAP та програми Microsoft, таким чином, нерезидент, на користь якого нараховувались роялті зв'язку з чим підприємство не є фактичним власником отриманого доходу (роялті) від Товариства з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями «Данфосс ТОВ» у вигляді оплати за отриманий доступ до програмного забезпечення Данфосс, до зовнішнього (такого, що належить третім особам) програмного забезпечення, не є бенефіціарним (фактичним) отримувачем доходу у вигляді роялті, у зв'язку з чим позивач не мав права відносити дані витрати по нерезиденту Danfoss A/S до складу витрат, що враховуються при визначенні об'єкта оподаткування.

Однак, суд не погоджується з такими доводами контролюючого органу, з огляду на наступне.

Відповідно до підпункту 14.1.225 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України, роялті - будь-який платіж, отриманий як винагорода за використання або за надання права на використання об'єкта права інтелектуальної власності, а саме на будь-які літературні твори, твори мистецтва або науки, включаючи комп'ютерні програми, інші записи на носіях інформації, відео- або аудіокасети, кінематографічні фільми або плівки для радіо- чи телевізійного мовлення, передачі (програми) організацій мовлення, інших аудіовізуальних творів, будь-які права, які охороняються патентом, будь-які зареєстровані торговельні марки (знаки на товари і послуги), права інтелектуальної власності на дизайн, секретне креслення, модель, формулу, процес, права інтелектуальної власності на інформацію щодо промислового, комерційного або наукового досвіду (ноу-хау).

Не вважаються роялті платежі, отримані:

як винагорода за використання комп'ютерної програми, якщо умови використання обмежені функціональним призначенням такої програми та її відтворення обмежене кількістю копій, необхідних для такого використання (використання "кінцевим споживачем");

за придбання примірників (копій, екземплярів) об'єктів інтелектуальної власності, які втілені в електронній формі, для використання за своїм функціональним призначенням для кінцевого споживання;

за придбання речей (у тому числі носіїв інформації), в яких втілені або на яких містяться об'єкти права інтелектуальної власності, визначені в абзаці першому цього підпункту, у користування, володіння та/або розпорядження особи;

за передачу прав на об'єкти права інтелектуальної власності, якщо умови передачі прав на об'єкт права інтелектуальної власності надають право особі, яка отримує такі права продати або здійснити відчуження в інший спосіб права інтелектуальної власності або оприлюднити (розголосити) секретні креслення, моделі, формули, процеси, права інтелектуальної власності на інформацію щодо промислового, комерційного або наукового досвіду (ноу-хау), за винятком випадків, коли таке оприлюднення (розголошення) є обов'язковим згідно із законодавством України.

Як зазначено позивачем та не заперечується відповідачем, компанія Данфосс А/С уклала ліцензійні договори з власниками прав інтелектуальної власності на програмне забезпечення SAP та Microsoft, та на умовах цих договорів давала доступ іншим компаніям групи Данфосс, включаючи позивача, до такого програмного забезпечення.

З умов договорів, укладених між позивачем та Данфосс А/С вбачається, що останнім надано позивачу послуги з технічного та консультаційного забезпечення поточного використання ІТ-обладнання; програмних продуктів, включаючи програмне забезпечення САП.

Відтак, позивачеві було передано об'єкт авторського права (комп'ютерна програма), а не право користування авторськими правами на вказаний об'єкт.

Таким чином, договори, що досліджувались контролюючим органом та на підставі яких, останній дійшов висновку про порушення податкового зобов'язання не є авторським договором у розумінні статті 31 Закону України «Про авторське право та суміжні права», оскільки умовами договору передбачено лише перехід права власності на примірних програмного забезпечення, а не перехід позивачу прав користування акторськими правами.

Відповідно до частини 1 статті 12 Закону України «Про авторське право та суміжні права», авторське право і право власності на матеріальний об'єкт, в якому втілено твір, не залежать одне від одного. Відчуження матеріального об'єкта, в якому втілено твір, не означає відчуження авторського права і навпаки.

Враховуючи вказане, висновок відповідача, за яким він ототожнює сплачені позивачем кошти із поняттям «роялті» визначеного Податковим кодексом України, є помилковим.

Аналогічна правова позиція висловлена в ухвалах Вищого адміністративного суду від 26 травня 2014 року № К/9991/39937/11,, від 30 вересня 2014 року № К/800/49909/13..

Відтак, з огляду на те, що у вказаному випадку користувач не отримав права на користування права інтелектуальної власності (авторським правом) на програмне забезпечення, а був кінцевим користувачем цього програмного забезпечення (комп'ютерної програми), то платежі за договорами не є роялті, а є лише платою за послуги.

Враховуючи викладене, суд вважає, що позивачем правомірно віднесено витрати по нерезиденту Danfoss A/S до складу витрат, що враховуються при визначенні об'єкта оподаткування, а висновки Акта перевірки про порушення позивачем норм Податкового кодексу України та заниження податку на прибуток підприємств є помилковими, відтак збільшення суми грошового зобов'язання з податку на прибуток підприємств з урахуванням штрафних санкцій є протиправним.

Таким чином, податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Подільському районі Головного управління ДФС у м. Києві від 27 квітня 2015 року № .

Відповідно до статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів (стаття 69 Кодексу адміністративного судочинства України).

Згідно з частиною першою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

На думку Окружного адміністративного суду міста Києва, відповідачем не доведена правомірність та обґрунтованість прийняття спірного податкового повідомлення-рішення з урахуванням вимог встановлених частиною другою статті 19 Конституції України та частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому, виходячи з системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями «Данфосс ТОВ» підлягає задоволенню.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 69, 70, 71, 94, 128, 158 - 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1.Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями «Данфосс ТОВ» задовольнити повністю.

2. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Подільському районі Головного управління ДФС у м. Києві від 27 квітня 2015 року № .

3. Судові витрати в сумі 487,20 грн. присудити на користь Товариства з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями «Данфосс ТОВ» за рахунок Державного бюджету України.

Постанова набирає законної сили в строки та порядку, встановленому статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України. Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя К.Ю. Гарник