Справа № 804/10016/15
Суддя: Боженко Наталія Василівна
Дата ухвалення: 2015-09-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіБоженко Наталії Василівни
при секретаріТоноян А. К.
представника позивача представника відповідача Бабак В.В. Атрошенко В.М.
Товариство з обмеженою відповідальністю "Орган сертифікації "ПромСтандарт" звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у Кіровському районі м. Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області з позовними вимогами:
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що податкові повідомлення-рішення винесені не правомірно, у зв'язку з тим, що господарські операції були реально здійснені та послуги отриманні від контрагента використанні у власній господарській діяльності позивача, у зв'язку з чим збільшився дохід підприємства.
В судовому засіданні представник позивача підтримав позов з підстав викладених в ньому та просив позов задовольнити.
Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав просив в задоволенні позову відмовити, надав до суду письмові заперечення, які містяться в матеріалах справи, зазначив, що податкові повідомлення-рішення винесені правомірно.
Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши докази наявні в матеріалах справи, суд встановив наступне.
Товариство з обмеженою відповідальністю "Орган з сертифікації "ПромСтандарт" зареєстроване Реєстраційною службою Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області та знаходиться на обліку в Державній податковій інспекції у Кіровському районі м. Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області, як платник податків.
На підставі направлень від 15.12.2014 року та наказу Державної податкової інспекції у Кіровському районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області від 02 грудня 2014 року № 1064 була проведена планова виїзна перевірка ТОВ "Орган з Сертифікації "Промстандарт".
Таким чином, на час розгляду даної справи, наказ Державної податкової інспекції у Кіровському районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області від 02 грудня 2014 року № 1064 є чинним.
Так, перевірка Державною податковою інспекцією у Кіровському районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області проводилась з 15 12.2014 року по 26.12.2014 року.
За результатами перевірки складено Акт від 06 січня 2015 року № 3/2202/36728608 "Про результати планової виїзної перевірки ТОВ "Орган з Сертифікації "Промстандарст" з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.01.2011 року по 31.12.2013 року, валютного та іншого законодавства за період з 01.10.2011 року по 31.12.2013 року", яким встановлено порушення: п.138.2, ст. 138, п.п. 139.1.9. п. 139.1. ст. 139 Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 року № 2755 VI, в результаті чого занижено податок на прибуток на загальну суму 635 630 грн.; п. 198.6. ст. 198 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податок на додану вартість на загальну суму 653 006 грн.
На підставі зазначеного акту відповідачем було винесено податкові повідомлення-рішення, а саме:
Зазначені податкові повідомлення-рішення були оскарженні позивачем в порядку адміністративного оскарження, однак залишенні без змін.
Перевіряючи юридичну та фактичну обґрунтованість вказаних висновків відповідача і винесеного на підставі такого висновку спірних актів індивідуальної дії на відповідність вимогам ч.3 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України, суд зазначає наступне.
Згідно із Порядком оформлення результатів документальних перевірок з питань дотримання податкового, валютного та іншого законодавства від 22.12.2010 року за №984 Акт перевірки - службовий документ, який підтверджує факт проведення документальної перевірки фінансово-господарської діяльності платника податків і є носієм доказової інформації про виявлені порушення вимог податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби.
Акт документальної перевірки повинен містити систематизований виклад виявлених під час перевірки фактів порушень норм податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби. За результатами документальної перевірки в акті викладаються всі суттєві обставини фінансово-господарської діяльності платника податків, які мають відношення до фактів виявлених порушень податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби. Факти виявлених порушень податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби, викладаються в акті документальної перевірки чітко, об'єктивно та в повній мірі, із посиланням на первинні або інші документи, які зафіксовані в бухгалтерському та податковому обліку, що підтверджують наявність зазначених фактів (пункти 4-6 Порядку № 984 від 22.12.2010 року).
В акті перевірки зазначено, що підприємством ТОВ "Орган з Сертифікація "Промстандарт" отримувало маркетингові послуги в сфері технічного регулювання, послуги з наукових та технологічних досліджень виробництва продукції, послуги статистичного аналізу, послуги дослідження ринку виробництва продукції та ін. у підприємств ТОВ "УК Модус" (38161150), ПП "Полтава-Проект-Монтаж" (35225110), ПП "Ватер Шпаг" (32257266), ТОВ "К-я Бравел" (38388113), ПП "Унтер" (38278790), ТОВ "Орландо-А" (38626204), ПП "Аплікат" (24829234), ТОВ "Раквере" (30285569).
Відповідач стверджує про некчемність правочинів, укладених між контрагентами та посилається на отримані акти з інших ДПІ, на обліку яких знаходяться зазначені підприємства, а саме:
- акт Західної ОДПІ м. Харкова ГУ Міндоходів у Харківській області від 28.08.2014 року № 585/20-33-22-03-07/38161150, яким встановлено відсутність факту реального вчинення господарських операцій ТОВ "УК Модус" за період серпень 2012 року - грудень 2013 року;
- акт ДПА Полтавської області від 10.04.2013 року № 437/22.5-10/35295110, яким встановлено відсутність факту реального вчинення господарських операцій "Полтава-Проект-Монтаж" за період лютий 2010 року - лютий 2013 року;
- акт ДПІ у м. Полтаві від 10.04.2013 року №433/22.5/32257266, яким встановлено відсутність факту реального вчинення господарських операцій господарських операцій ПП "Ватер-Шпаг"за період з 01.02.2010 року по 28.02.2013 року;
- акт ДПІ у Печерському районі м. Києва від 30.08.2013 року № 965/26-55-22-03/38388113, яким встановлено відсутність факту реального вчинення господарських операцій ТОВ "К-я Бравел" за період з лютого по березень 2013 року;
акт ДПІ у Ленінському районі від 30.10.2013 року № 387/2200/38626204, яким встановлено відсутність факту реального вчинення господарських операцій ТОВ "Орлан до А"м за період липень 2013 року;
- акт ДПА у Полтавській області від 08.04.2013 року 3 416/22.5.-10/30285569, яким встановлено відсутність факту реального вчинення господарських операцій ПП "Аплікат" за період квітень-травень 2012 року.
Згідно наданих підприємством до перевірки документів ТОВ "Орган з сертифікації "Промстандарт" укладено з ПП "Полтава-Проект-Монтаж" договір №39/11-12 від 14.11.2012 року, де предметом договору є надання послуг з дослідження та аналізу коньюктури ринку товарів згідно специфікацій. На виконання умов договору позивачем наданні до перевірки акти виконаних робіт, податкові накладні, перелік яких зазначений в акті перевірки.
ТОВ "Орган з сертифікації "Промстандарт" укладено з ПП "Ватер-Шпаг" договір №38/11-12 від 12.11.2012 року, де предметом договору є надання послуг з дослідження та аналізу коньюктури ринку товарів згідно специфікацій. На виконання умов договору позивачем наданні до перевірки акти виконаних робіт, податкові накладні, перелік яких зазначений в акті перевірки.
ТОВ "Орган з сертифікації "Промстандарт" укладено з ТОВ "Компанія Бравел" договір №04/02-13 від 08.02.2013 року, де предметом договору є надання послуг з дослідження та аналізу коньюктури ринку товарів згідно специфікацій. На виконання умов договору позивачем наданні до перевірки акти виконаних робіт, податкові накладні, перелік яких зазначений в акті перевірки.
ТОВ "Орган з сертифікації "Промстандарт" укладено з ПП "Унтер" договір №05/03-13 від 19.03.2013 року, де предметом договору є надання послуг з дослідження та аналізу коньюктури ринку товарів згідно специфікацій. На виконання умов договору позивачем наданні до перевірки акти виконаних робіт, податкові накладні, перелік яких зазначений в акті перевірки.
ТОВ "Орган з сертифікації "Промстандарт" укладено з ПП "Аплікат" договір №17/04-12 від 03.04.2012 року, де предметом договору є надання послуг з дослідження та аналізу коньюктури ринку товарів згідно специфікацій. На виконання умов договору позивачем наданні до перевірки акти виконаних робіт, податкові накладні, перелік яких зазначений в акті перевірки.
ТОВ "Орган з сертифікації "Промстандарт" укладено з ТОВ "Українська компанія "Модус" договір №40/11-12 від 15.11.2012 року, де предметом договору є надання послуг з дослідження та аналізу коньюктури ринку товарів згідно специфікацій. На виконання умов договору позивачем наданні до перевірки акти виконаних робіт, податкові накладні, перелік яких зазначений в акті перевірки.
ТОВ "Орган з сертифікації "Промстандарт" укладено з ТОВ "Раквере" договір №625 від 30.08.2012 року, де предметом договору є надання послуг з дослідження та аналізу коньюктури ринку товарів згідно специфікацій. На виконання умов договору позивачем наданні до перевірки акти виконаних робіт, податкові накладні, перелік яких зазначений в акті перевірки.
До суду також наданні платіжні доручення на підтвердження оплати отриманих послуг від контрагентів.
Представником відповідача зазначено, що ТОВ «УК Модус» (38161150), «Полтава-Проект-Монтаж» (35225110), ПП «Ватер Шпаг» (32257266), ТОВ «К-я Бравел» (38388113), ПП «Унтер» (38278790), ТОВ «Орландо-А» (38626204), ПП «Аплікат» (24829234), ТОВ "Раквере" (30285569) не мали достатніх виробничих потужностей, працівників, офісних та складських приміщень, основних засобів для ведення господарсько-фінансової діяльності.
При цьому представник позивача стверджує, що на момент господарських взаємовідносин з вищеназваними підприємствами у ТОВ «Орган Сертифікації «Промстандарт» не було підстав не довіряти даним підприємствам, так як вони виконували свої зобов'язання вчасно і згідно з укладеними договорами. Окрім того, законодавством України на покупця товару (робіт, послуг), які платником податків, не покладається обов'язок в подальшому за можливі неправомірні дії своїх контрагентів при здійсненні господарської діяльності або результатами їх перевірок зазнати певних негативних наслідків.
При вирішенні даного спору, суд виходить з наступного.
Так, згідно статті 61 Конституції України юридична відповідальність має індивідуальний характер.
Дослідженню підлягають господарські операції, які вчиненні саме між контрагентами.
Згідно пп.14.1.36. п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України господарська діяльність - діяльність особи, що пов'язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.
Згідно пп.14.1.108 п. 14 ст.14 Податкового кодексу України маркетингові послуги (маркетинг) - послуги, що забезпечують функціонування діяльності платника податків у сфері вивчання ринку, стимулювання збуту продукції (робіт, послуг), політики цін, організації та управлінні руху продукції (робіт, послуг) до споживача та післяпродажного обслуговування споживача в межах господарської діяльності такого платника податків. До маркетингових послуг належать, у тому числі: послуги з розміщення продукції платника податку в місцях продажу, послуги з вивчення, дослідження та аналізу споживчого попиту, внесення продукції (робіт, послуг) платника податку до інформаційних баз продажу, послуги зі збору та розповсюдження інформації про продукцію (роботи, послуги).
Для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту (стаття 44 Податкового кодексу України).
Відповідно до ст. 83 Податкового кодексу України для посадових осіб органів державної податкової служби під час проведення перевірок підставами для висновків є: документи, визначені цим Кодексом; податкова інформація; експертні висновки; судові рішення; інші матеріали, отримані в порядку та у спосіб, передбачені цим Кодексом або іншими законами, контроль за дотриманням яких покладений на органи державної податкової служби.
Відповідно до п.138.1 ст.138 Податкового кодексу України (в редакції чинній на момент виникнення правовідносин) витрати, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування, складаються із: витрат операційної діяльності, які визначаються згідно з пунктами 138.4, 138.6 - 138.9, підпунктами 138.10.2 - 138.10.4 пункту 138.10, пунктом 138.11 цієї статті: інших витрат, визначених згідно з пунктом 138.5, підпунктами 138.10.5, 138.10.6 пункту 138.10, пунктами 138.11, 138.12 цієї статті, пунктом 140.1 статті 140 і статтею 141 цього Кодексу; крім витрат, визначених у пунктах 138.3 цієї статті та у статті 139 цього Кодексу. Витрати операційної діяльності включають: собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг та інші витрати беруться для визначення об'єкта оподаткування з урахуванням пунктів 138.2, 138.11 цієї статті, пунктів 140.2 - 140.5 статті 140, статей 142 і 143 та інших статей цього Кодексу, які прямо визначають особливості формування витрат платника податку; витрати банківських установ, до яких відносяться: а) процентні витрати за кредитно-депозитними операціями, в тому числі за кореспондентськими рахунками та коштами до запитання, цінними паперами власного обігу; б) комісійні витрати, в тому числі за кредитно-депозитними операціями, розрахунково-касове обслуговування, інкасацію та перевезення цінностей, операціями з цінними паперами, операціями на валютному ринку, операціями з довірчого управління; в) від'ємний результат (збиток) від операцій з купівлі/продажу іноземної валюти та банківських металів; г) від'ємне значення курсових різниць від переоцінки активів та зобов'язань у зв'язку зі зміною офіційного курсу національної валюти до іноземної валюти відповідно до підпункту 153.1.3 пункту 153.1 статті 153 цього Кодексу; ґ) суми страхових резервів, сформованих у порядку, передбаченому статтею 159 цього Кодексу; д) суми коштів (зборів), внесені до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб; е) витрати з придбання права вимоги на виконання зобов'язань у грошовій формі за поставлені товари чи надані послуги (факторинг); є) витрати, пов'язані з реалізацією заставленого майна; ж) інші витрати, прямо пов'язані зі здійсненням банківських операцій та наданням банківських послуг; з) інші витрати, передбачені цим розділом (пп.138.1.1 п.138.1 ст.138 Податкового кодексу).
Пунктом 138.2, статті 138 Податкового кодексу України (в редакції чинній на момент виникнення правовідносин) передбачено, що витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.
Відповідно до підпункту 139.1.9, пункту 139.1, статті 139 Податкового кодексу України (в редакції чинній на момент виникнення правовідносин) не включаються до складу витрат витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.
Згідно статті 187 Податкового кодексу України датою виникнення податкових зобов'язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку; б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.
Відповідно до п. 198.6 статті 198 Податкового кодексу України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.
Пунктом 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України встановлено, що податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.
Зауваження до форми і змісту податкових накладних в акті перевірки відсутні.
Згідно з приписами підпункту 14.1.181 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V Податкового кодексу України.
Пунктом 198.3 статті 198 Податкового кодексу України встановлено, що податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.
При цьому, право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду (стаття 198 Податкового кодексу України).
Положеннями ч.1 та ч.2 ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" вiд 16.07.1999 № 996-XIV передбачено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, що фіксують факт здійснення господарської операції. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю й упорядкування оброблених даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні і зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати обов'язкові реквізити: назва документа; дату і місце складання; назва підприємства, від імені якого складається документ; зміст і обсяг господарської операції; одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що мають можливість ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.
Будь-які документи мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції, а визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.
Суд зауважує, що діючим законодавством не встановлено конкретного переліку документів для підтвердження витрат на маркетинг. Отже, для включення витрат на маркетинг до складу валових витрат та податкового кредиту необхідні документи, оформлені відповідно до вимог, встановлених ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", які, зокрема, підтверджують факт отримання маркетингових послуг від іншої особи, а також підтвердження зв'язку понесених витрат із господарською діяльністю платника податку.
Щодо посилання представника відповідача на відсутність основних засобів та працівників, для здійснення господарської операції з надання маркетингових послуг, суд зазначає, що такі посилання, як на підставу укладення нереальної угоди, є безпідставним, оскільки надання та отримання маркетингових послуг не потребує наявності складських приміщень, транспортних засобів, виробничого обладнання та конкретної кількості працівників.
Таким чином, позивачем наданні до перевірки первинні документи, які підтверджують факт здійснення господарської операції, що не спростовано відповідачем під час судового розгляду справи. На час укладання та виконання спірних угод сторони були у належному порядку зареєстровані платниками ПДВ та зареєстровані в Єдиному державному реєстрі юридичних та фізичних осіб-підприємців. Також податковим органом не доведено належними та допустимими доказами, що укладення договору не відповідало дійсним намірам сторін щодо набуття цивільних прав і обов'язків та те, що договір укладено без мети настання реальних наслідків, судових рішень щодо визнання угод недійсними до суду не надано, висновки актів перевірки по ланцюгу постачання не є належним доказом укладення позивачем не реальних угод, а отже доводи податкового органу ґрунтуються лише на припущеннях, що не є підставою для визнання угод недійсними.
Діяльність працівників відповідача з проведення перевірки, винесення податкового повідомлення-рішення є службовою діяльністю таких осіб на виконання своїх посадових обов'язків. Згідно чинного законодавства вчинення податковим органом дій по планової виїзної перевірки, складення акту такої перевірки та винесення на основі акту податкових повідомлень-рішень передбачено у повноваженнях податкового органу. Дії, що оскаржуються не є діями, які підлягають окремому оскарженню та є складовою частиною винесення рішення про винесення податкових повідомлень-рішень та діями під час проведення перевірки.
Тобто, вказані дії податкового органу є частиною процесу реалізації своїх повноважень відповідачем, наданих їм чинним законодавством. Результатом реалізації цих повноважень є винесення у відповідній формі рішень, які породжують юридичні наслідки для позивача, у зв'язку з чим суд зазначає, що належним способом захисту прав позивача є оскарження саме податкового повідомлення-рішення.
Дана правова позиція також викладена у постанові Верховного Суду України від 10.09.2013 року по справі № 21-237а13.
За таких обставин, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.
Розподіл судових витрат слід здійснити згідно статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України.
Керуючись ст.ст. 71, 86, 94, 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Орган з сертифікації "ПромСтандарт" до Державної податкової інспекції у Кіровському районі м. Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про визнання дій протиправними та визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень - задовольнити частково.
Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Дніпропетровський окружний адміністративний суд з одночасним направленням копії апеляційної скарги особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі складення постанови у повному обсязі, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

У разі якщо справа розглядалась судом за місцезнаходженням суб'єкта владних повноважень і він не був присутній у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, але його було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо у суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови складено згідно з ч.3 ст.160 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Н.В. Боженко