Справа № 826/2445/13-а
Суддя: Епель О.В.
Дата ухвалення: 2015-11-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий у 1-й інстанції: Кузьменко В.А. Суддя-доповідач: Епель О.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2015 року Справа № 826/2445/13-а

Київський апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді: Епель О.В.,

суддів: Карпушової О.В., Кобаля М.І.,

за участю секретаря Нагорної Н.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Солом'янському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві на ухвалу Окружного адміністративного суду м. Києва від 01 липня 2015 року у справі за адміністративним позовом Державної податкової інспекції у Солом'янському районі м. Києва Державної податкової служби до Концерну «Військторгсервіс» про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ :

Державна податкова інспекція у Солом'янському районі м. Києва Державної податкової служби ( далі - позивач ) звернулась до суду з адміністративним позовом до Концерну «Військторгсервіс» ( далі - відповідач ) про стягнення з відповідача заборгованості у розмірі 2 634 608,23 грн.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 04 квітня 2013 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 13 червня 2013 року, адміністративний позов було задоволено.

19.06.2015 р. Концерн «Військторгсервіс» звернувся до суду із заявою про відстрочення виконання рішення суду терміном на один рік у зв'язку зі складним економічним становищем підприємства.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 01 липня 2015 року зазначену заяву було задоволено.

Не погоджуючись з таким судовим рішенням Державна податкова інспекція у Солом'янському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві подала апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та постановити нову ухвалу про відмову в задоволенні заяви Концерну «Військторгсервіс», так як, на думку апелянта, оскаржуване рішення суду прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання про відстрочення виконання судового рішення.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, повноту встановлення судом фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала суду - скасуванню, з наступних підстав.

Судова колегія встановила, що задовольняючи таку заяву Концерну «Війсьторгсервіс» суд першої інстанції виходив з того, що своєчасне виконання заявником рішення суду загрожує виникненню його неплатоспроможності (банкрутству) та призведе до неможливості виконання ним замовлення Міністерства оборони України щодо забезпечення Збройних Сил України необхідною продукцією в умовах мобілізації.

Дослідивши матеріали справи у їх сукупності колегія суддів не може погодитися з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Спірні правовідносини врегульовані Конституцією України та Кодексом адміністративного судочинства України ( далі - КАС України ).

Так, відповідно до ч. 5 ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

Згідно з ч. 2 ст. 14 КАС України постанови та ухвали суду в адміністративних справах, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання на всій території України.

У ч. 1 ст. 263 КАС України закріплено, що за наявності обставин, що ускладнюють виконання судового рішення (відсутність коштів на рахунку, відсутність присудженого майна в натурі, стихійне лихо тощо), державний виконавець може звернутися до адміністративного суду першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий лист, що видав виконавчий лист, із поданням, а особа, яка бере участь у справі, та сторона виконавчого провадження - із заявою про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення. Питання про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення може бути розглянуто також за ініціативою суду.

Отже, з викладених правових норм вбачається, що судове рішення, яке набрало законної сили, є обов'язковим до виконання.

При цьому, єдиною правовою підставою для відстрочення виконання судового рішення можуть бути виключно виняткові обставини, які унеможливлюють його виконання.

Водночас, такі обставини повинні підтверджуватися належними і допустимими, у розумінні ст. 70 КАС України, доказами.

Разом з тим, колегія суддів встановила, що заява Концерну «Війсьторгсервіс» про відстрочення виконання судового рішення, а саме постанови Окружного адміністративного суду м. Києва від 04 квітня 2013 року у цій справі, вмотивована тим, що: 1) Концерн перебуває у складному економічному становищі; 2) його майно є державною власністю; 3) загальна заборгованість Концерну зі сплати податків і зборів складає понад 14 000 000,00 грн. і на виконанні в органах державної виконавчої служби перебуває 109 виконавчих проваджень, в яких Концерн є боржником; 4) на кошти боржника накладено арешт.

Однак, у матеріалах справи відсутні будь-які докази, зокрема банківські виписки по рахунках Концерну, які б підтверджували відсутність в нього жодних фінансових ресурсів для виконання вказаного судового рішення.

Більш того, з постанови державного виконавця від 06.03.2015 р. ВП №35683134 про арешт коштів боржника, на яку заявник посилається як на одну з підстав для відстрочення виконання судового рішення, вбачається, що арешт було накладено лише на певну суму коштів, а саме 7 335 032,09 грн., що міститься на банківських Концерну, а не на всі фінансові ресурси цього підприємства / а.с. 11/.

Всі інші документи, що були подані заявником до суду першої інстанції на підтвердження його доводів про необхідність відстрочення виконання рішення суду, а саме: довідка ДПІ у Солом'янському районі ГУ ДФС у м. Києві від 20.02.2015 р. № 4306/10/26-58-23-01-12 про наявність заборгованості з податків і зборів, платежів, що контролюються ДПІ у Солом'янському районі ГУ ДФС у м. Києві, протокол Міністерства оборони України від 11.04.2015 р., план організації проведення експерименту щодо залучення підприємств, що належать до сфери управління Міністерства оборони України, до організації харчування особового складу військових частин ЗСУ, договір від 16.06.2015 р. № 286/3/15/278 про поставку для державних потреб матеріально-технічних засобів речової служби, договір від 23.03.2015 р. № 286/5/15/6 про надання послуг щодо догляду за тілом людини (послуги лазень) для державних потреб, план надання послуг, жодним чином не підтверджують його доводів щодо складного економічного становища та відсутність фінансових ресурсів для виконання судового рішення та взагалі не є належними доказами на підтвердження саме цих обставин, а у відповідності до змісту ч. 4 ст. 70 КАС України, певні обставини мають бути підтверджені певними доказами.

Доводи заявника клопотання про те, що його майно є державною власністю, а також його посилання на необхідність забезпечення потреб Збройних Сил України в умовах мобілізації, апеляційний суд вважає необґрунтованими і безпідставними, оскільки такі обставини не звільняють Концерн від обов'язку щодо виконання судового рішення, яке набрало законної сили, а саме постанови Окружного адміністративного суду м. Києва від 04 квітня 2013 року, та не виключають можливості його виконання, а лише підтверджують, що Концерн є діючим підприємством.

З огляду на це, колегія суддів приходить до висновку, що в даному випадку відсутні належні та необхідні правові підстави, передбачені ч. 1 ст. 263 КАС України, для задоволення заяви Концерну «Військторгсервіс» про відстрочення виконання судового рішення, а судом першої інстанції було неповно встановлено фактичні обставини справи та порушені норми процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання про задоволення вимог заявника.

Відповідно до ст. 202 КАС України, підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення, зокрема, є неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи та порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

Таким чином, судова колегія вважає за необхідне апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Солом'янському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві задовольнити, а ухвалу Окружного адміністративного суду м. Києва від 01 липня 2015 року скасувати та постановити нове рішення про відмову в задоволенні заяви Концерну «Військторгсервіс» про відстрочення виконання рішення суду.

Керуючись ст. ст. 159, 160, 195, 196, 199, 202, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд,

УХВАЛВИВ:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Солом'янському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві - задовольнити.

Ухвалу Окружного адміністративного суду м. Києва від 01 липня 2015 року - скасувати.

У задоволенні заяви Концерну «Військторгсервіс» про відстрочення виконання рішення суду - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня її складання в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Повний текст рішення, відповідно до ч. 3 ст. 160 КАС України, виготовлений 13.11.2015 р.

Головуючий суддя:

Судді:

Головуючий суддя Епель О.В.

Судді: Карпушова О.В.

Кобаль М.І.