Справа № 805/2121/15-а
Суддя: Сіваченко Ігор Вікторович
Дата ухвалення: 2015-11-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Волгіна Н.П.
Суддя-доповідач - Сіваченко І.В.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2015 року справа №805/2121/15-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого Сіваченка І.В.,

суддів Шишова О.О., Чебанова О.О.,

секретар судового засідання Куленко О.Д.,

за участі позивача ОСОБА_2

представника відповідача Калініченко О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_2, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14 на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 16 вересня 2015 року у справі № 805/2121/15-а за позовом ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_2, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14 до Управління Пенсійного фонду України у м. Жданівці Донецької області, Головного Управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправною бездіяльності, стягнення заборгованості по заробітній платі,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_2, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14 звернулись до Донецького окружного адміністративного суду із позовною заявою до Управління Пенсійного фонду України у м. Жданівці Донецької області (Відповідач - 1), Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (Відповідач - 2), в якій просили суд (з урахуванням збільшених позовних вимог та уточнень):

- визнати неправомірною бездіяльність Відповідача - 2 щодо неперерахування на рахунок Відповідача - 1 заявлених сум оплати праці;

- визнати неправомірною бездіяльність Відповідача - 1 щодо невиплати нарахованої заробітної плати у встановлені чинним законодавством строки;

- стягнути з відповідачів заборгованість з оплати праці, яка належить до виплати після утримання усіх податків та обов'язкових платежів в загальній сумі 158 229,43 грн. та перерахувати належні суми оплати праці на інші рахунки в установах банку, а саме на користь:

- ОСОБА_4 заборгованість з оплати праці без урахування обов'язкових утримань в загальній сумі 12 289,47 грн.;

- ОСОБА_5 заборгованість з оплати праці без урахування обов'язкових утримань в загальній сумі 3 183,49 грн., в т.ч. 1 055,67 грн. лікарняний лист;

- ОСОБА_6 заборгованість з оплати праці без урахування обов'язкових утримань в загальній сумі 8 103,02 грн.;

- ОСОБА_7 заборгованість з оплати праці без урахування обов'язкових утримань в загальній сумі 15 342,50 грн.;

- ОСОБА_8 заборгованість з оплати праці без урахування обов'язкових утримань в загальній сумі 6 424,45 грн., в т.ч. 299,38 грн. лікарняний лист;

- ОСОБА_9 заборгованість з оплати праці без урахування обов'язкових утримань в загальній сумі 21 869,14 грн.;

- ОСОБА_10 заборгованість з оплати праці без урахування обов'язкових утримань в загальній сумі 19 376,91 грн.;

- ОСОБА_11 заборгованість з оплати праці без урахування обов'язкових утримань в загальній сумі 21 812,98 грн.;

- ОСОБА_2 заборгованість з оплати праці без урахування обов'язкових утримань в загальній сумі 23 920,76 грн., в т.ч. з оплати лікарняного листа 2 068,78 грн.;

- ОСОБА_12 заборгованість з оплати праці без урахування обов'язкових утримань в загальній сумі 5 332,23 грн.;

- ОСОБА_13 заборгованість з оплати праці без урахування обов'язкових утримань в загальній сумі 7 950,42 грн.;

- ОСОБА_14 заборгованість з оплати праці без урахування обов'язкових утримань в загальній сумі 12 624,06 грн., в т.ч. 878,31 грн. з оплати лікарняного листа (а.с. 3-12, 158, 189-198, 214-222).

З викладеного у позові та додаткових пояснень вбачається, що позовні вимоги обґрунтовані наступним.

Позивачі перебували у трудових відносинах з Відповідачем - 1.

На виконання Постанови Кабінету Міністрів України від 7 листопада 2014 року № 595 "Деякі питання фінансування бюджетних установ, здійснення соціальних виплат населенню та надання фінансової підтримки окремим підприємствам і організаціям Донецької та Луганської областей" (далі - Постанова № 595) та наказу Відповідача - 2 від 13 листопада 2014 року № 178 "Про заходи щодо забезпечення реалізації постанови № 595" у зв'язку з проведенням антитерористичної операції (АТО) Відповідач - 1 здійснив перереєстрацію свого місцезнаходження за новою адресою: м. Красний Лиман, вул. Фрунзе, 15.

Разом із установою позивачі переїхати не мали змогу у зв'язку з відсутністю коштів на такий переїзд та переміщення своїх сімей (зокрема, і через невиплати заробітної плати за жовтень-листопад 2014 року); незабезпеченням позивачів житлом на новому місці - так, вони самі мали шукати житло для себе та своїх сімей; незабезпеченням транспортом для перевезення документації Відповідача - 1, меблів, оргтехніки та іншого необхідного для роботи; у зв'язку з тим, що організації фактично не було надано жодного належного приміщення для розміщення не тільки робочих місць, а і самих працівників управління (на 4 управління за вказаною адресою виділено лише одну кімнату).

Більшість позивачів були звільнені з посад 28 листопада 2014 року після отримання 27 листопада 2014 року попередження про необхідність терміново переїхати разом з установою (керівництво було звільнено 12 грудня 2014 року).

Останній платіж з виплати заробітної плати позивачам, здійснений Відповідачем - 1, - авансові внески у жовтні 2014 року. Заробітна плата наприкінці місяця у жовтні 2014 року сплачена не була, як і у листопаді 2014 року.

Причина невиплати пояснювалась тим, що Відповідач - 1 є бюджетною установою, яка отримує кошти на оплату праці з рахунків вищестоящої організації (Відповідач - 2) у строки, встановлені законодавством та умовами колективного договору за поданою заявкою на фінансування.

Однак, заявки Відповідача - 1 Відповідачем - 2 профінансовані не були, а 28 листопада 2014 року Відповідач - 2 взагалі анулював рахунок Відповідача - 1, на який надходили кошти на оплату праці, посилаючись на Постанову № 595.

Позивачі не погоджуються з такими діями відповідачів, оскільки відповідно до положень ст.ст. 21, 22, 47, 116 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України) передбачена регулярна виплата заробітної плати у строки, встановлені колективним договором, але не рідше 2-х разів на місяць. При звільненні працівника оплата всіх належних сум з оплати праці проводиться в день звільнення; забороняється будь-яке обмеження прав при укладанні, зміні чи припиненні трудового договору залежно від походження, соціального стану, статі, мови тощо, а також місця проживання.

Посилання відповідачів на Постанову № 595, на думку позивачів, безпідставні, оскільки оплата праці працівникам управління за жовтень 2014 року мала бути здійснена 31 жовтня 2014 року - раніше, ніж прийнята вказана постанова. Нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі.

Крім цього, згадана постанова КМУ є неконституційної, так як напряму порушує визначені ст.ст. 22, 24, 43 Конституції України права громадян на оплату праці.

Випадки обмеження конституційних прав і свобод встановлені ст. 64 основного Закону - воєнний та надзвичайний стан, які в України як на час звільнення позивачів, так і на час їх звернення до суду не оголошені.

Також невиплата належних сум заробітної плати є порушенням ст. 12 Конвенції № 95 "Про охорону заробітної плати" від 1 липня 1949 року, яка діє на території України.

Позивачі наголошують, що використання праці без її оплати є ознакою рабства.

Зазначено, що примирення сторін в не судовому порядку шляхом надання позивачами відповідачам для оплати праці ряду документів, що вказані на сайті Відповідача - 2, неможливе, з огляду на наступне.

Вимога надати документи, визначені на вказаному вище сайті (штатний розклад, кошторис, лікарняні листи за період жовтень-листопад 2014 року, журнал-головна книга, меморіальні ордери № 2 та № 5 разом із первинною документацією, накази з кадрових питань, накази з основної діяльності) - необґрунтована, оскільки, по-перше, такі документи рекомендовано надати працівниками управлінь, а позивачі такими вже не є. По-друге, більшість з документів може належати лише Відповідачу - 1, або бути переданими Відповідачу - 2. По-третє, щодо іншого переліку необхідних оригіналів документів (заява про виплату заробітної плати, паспорт, трудова книжка, картка платника податків, довідка про взяття на облік особи, яка переміщується тимчасово окупованої території України) позивачі зазначають, що заявою про виплату заробітної плати можна вважати дану позовну заяву, а інші копії документів, окрім довідки про переміщення на підконтрольну територію, позивачами додані по позовної заяви.

З огляду на вищевказане, позивачі наполягали на задоволенні позовних вимог в повному обсязі (а.с. 3-12, 189-198, 214-222).

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 1 липня 2015 року залучено до участі у розгляді справи Відповідача - 2 (а.с. 168-169).

Постановою Донецького окружного адміністративного суду від 16 вересня 2015 року у задоволенні позову відмовлено повністю.

Суд першої інстанції виходив з того, що вирішення питання щодо погашення заборгованості перед позивачами із виплати заробітної плати є передчасними, оскільки за приписами ст. 1 Закону України від 13.01.2015 № 85-VIII «Про встановлення додаткових гарантій щодо захисту прав громадян, які проживають на територіях проведення антитерористичної операції, та обмеження відповідальності підприємств - виконавців/виробників житлово-комунальних послуг у разі несвоєчасного здійснення платежів за спожиті енергетичні ресурси» (далі - Закон № 85-VIII) відповідні заходи повинні бути вжиті до 31 грудня 2015 року та не потребують прийняття відповідного судового рішення щодо зобов'язання нарахування та виплати або стягнення заробітної плати.

Не погодившись з прийнятим рішенням, позивачі подали апеляційну скаргу, в якій, зазначивши про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просять постанову скасувати та прийняти нову, якою позов задовольнити у повному обсязі.

Обґрунтовують доводи апеляційної скарги тим, що при винесені рішення судом першої інстанції неповною мірою оцінив надані докази, не з'ясував всі обставини, що мають значення для вирішення справи, не витребував у відповідачів належних доказів, а поклав цей обов'язок на позивачів. Апелянти зазначають, що нормами Кодексу адміністративного судочинства (далі - КАС України) передбачено, що доказування покладається на відповідача - суб'єкта владних повноважень (ч. 2 ст. 71). Крім письмових пояснень, які не були надіслані позивачам або передані, від відповідача не витребувано жодного доказу.

В письмових запереченнях на апеляційну скаргу Відповідачем - 2 висловлено згоду з висновками місцевого суду та прохання залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Зокрема, зазначається, що відповідно до п.п. 3, 4 Постанови № 595 заробітна плата (грошове забезпечення, суддівська винагорода) працівникам (військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу) установи за період, коли установа розміщувалася на тимчасово неконтрольованій території, а у подальшому територія була повернута під контроль органів державної влади, або установа була переміщена в населений пункт, на території якого органи державної влади здійснюють свої повноваження в повному обсязі (далі - контрольована територія), виплачується у повному обсязі за рахунок кошторису (плану використання бюджетних коштів) установи.

Заробітна плата (грошове забезпечення, суддівська винагорода) виплачується та виплати за час щорічної відпустки працівникам (військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу) установи, яка переміщена на контрольовану територію, здійснюються, якщо установа продовжує функціонувати і працівники (військовослужбовці, особи рядового і начальницького складу) виконують свої обов'язки.

Переміщення установи на контрольовану територію, а також її функціонування на цій території здійснюється за рішенням органу вищого рівня (у разі переміщення органу місцевого самоврядування - за рішенням відповідної місцевої ради).

Втім, позивачами довідки про переміщення на підконтрольну територію не надані.

Відповідач - 1 у зв'язку з проведенням АТО здійснив перереєстрацію свого місцезнаходження за адресою у м. Красний Лиман - тобто, на підконтрольну територію України, його не ліквідовано, в процесі реорганізації чи в стані припинення не перебуває. На теперішній час вживаються заходи щодо підбору кадрів з метою поновлення функціонування Відповідача - 1.

Позивачі перебували у трудових відносинах з Відповідачем - 1, отже, Відповідач - 2 не наділений компетенцією по виплаті позивачам заробітної плати.

Всі позивачі є звільненими особами, проте, після звільнення вищевказаних осіб ніякі документи, печатки, пенсійні справи та інша документація територіального управління (Відповідача - 1) не надходила на адресу Відповідача - 2 як до вищестоящої організації. Отже, Відповідач - 2 підтвердити факт роботи позивачів в територіальному управлінні не має можливості.

Також зазначено, що не є зрозумілим - з чого саме складаються суми, визначені у довідках про заборгованість з заробітної плати позивачів (чи включають вони надбавки, премії - наказів про преміювання, наказів, де б були вказані розміри надбавок, позивачами не надані).

В судовому засіданні позивач ОСОБА_2 підтримала доводи апеляційної скарги та просила її задовольнити, проти чого заперечувала представник Відповідача - 2. Інші особи, які беруть участь у справі, до апеляційного суду не прибули.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, встановила наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, Відповідач - 1 у зв'язку з проведенням АТО здійснив перереєстрацію свого місцезнаходження за адресою у м. Красний Лиман - тобто, на підконтрольну територію України, його не ліквідовано, в процесі реорганізації чи в стані припинення не перебуває.

Докази фактичного функціонування вказаного територіального підрозділу Пенсійного фонду України в матеріалах справи відсутні.

З пояснень Відповідача - 2 видно, що на теперішній час ним вживаються заходи щодо підбору кадрів з метою поновлення функціонування Відповідача - 1.

Позивачі перебували у трудових відносинах з Відповідачем - 1.

На підставі наказу Жданівського міського управління Пенсійного фонду України (правопопередник Відповідача - 1) № 7-0 від 19 лютого 2011 року ОСОБА_4 призначено на посаду головного спеціаліста по контролю за виплатою пенсії відділу пенсійного забезпечення про призначення (позивач перебувала у трудових відносинах з першим відповідачем з цієї ж дати) (а.с. 13, 21). На день звільнення перший позивач обіймала посаду головного спеціаліста відділу з виплати пенсій (а.с. 13), була звільнена з посади наказом Відповідача - 1 від 28 листопада 2014 року № 25-ос за угодою сторін згідно п. 1 ст. 36 КЗпП України (а.с. 22), про що є відповідний запис у трудовій книжці (а.с. 20).

ОСОБА_5 перебувала у трудових відносинах з Відповідачем - 1 з 5 жовтня 2012 року, наказом останнього № 19-0 від 5 жовтня 2012 року призначена на посаду головного спеціаліста відділу з призначення пенсій, яку обіймала по день звільнення (а.с. 13, 30); звільнена з посади наказом Відповідача - 1 від 28 листопада 2014 року № 25-ос за угодою сторін згідно п. 1 ст. 36 КЗпП України (а.с. 31), про що є відповідний запис у трудовій книжці (а.с. 29).

Наказом Відповідача - 1 № 29-0 від 9 вересня 2010 року ОСОБА_6 призначено на посаду головного спеціаліста - системотехніка відділу обліку надходження платежів (перебував у трудових відносинах з Відповідачем - 1 з цієї ж дати) (а.с. 13, 40). На час звільнення перебував на посаді головного спеціаліста інформаційних систем та програмного забезпечення (а.с. 13); був звільнений з посади наказом Відповідача - 1 від 28 листопада 2014 року № 25-ос за угодою сторін згідно п. 1 ст. 36 КЗпП України (а.с. 41), про що є відповідний запис у трудовій книжці (а.с. 39).

ОСОБА_7 перебувала у трудових відносинах з Відповідачем - 1 з 10 січня 2000 року (а.с. 13), наказ про прийняття на роботу позивача відсутній у матеріалах справи. На день звільнення перебувала на посаді першого заступника начальника управління, що підтверджується наказом від 31 жовтня 2014 року № 20-ос про призначення на посаду (а.с. 51); звільнена з посади наказом Пенсійного фонду України від 12 грудня 2014 року № 431-о згідно ст. 38 КЗпП України (а.с. 52), про що є відповідний запис у трудовій книжці - "звільнена за власним бажанням у зв'язку з порушенням власником законодавства про працю та умов колективного договору згідно ч. 3 ст. 38 КЗпП України" (а.с. 43).

Наказом Відповідача - 1 від 19 грудня 2013 року № 36-ос ОСОБА_8 призначено на посаду головного спеціаліста відділу обліку та звітності, інформаційного забезпечення та контролю за надходженням доходів (перебувала у трудових відносинах з Відповідачем - 1 з цієї ж дати) (а.с. 13, 64); на день звільнення перебувала на посаді головного спеціаліста відділу надходження, прогнозування платежів, обліку застрахованих осіб та контрольно-перевірочної роботи (а.с. 13); звільнена з посади наказом Відповідача - 1 від 28 листопада 2014 року № 25-ос за угодою сторін згідно п. 1 ст. 36 КЗпП України (а.с. 65), про що є відповідний запис у трудовій книжці (а.с. 63).

ОСОБА_9 наказом Відповідача - 1 від 6 жовтня 2005 року № 33-0 призначена на посаду головного спеціаліста з кадрів (перебувала у трудових відносинах з Відповідачем - 1 з цієї ж дати), на день звільнення обіймала посаду головного спеціалісту з питань управління персоналом (а.с. 13, 77). Звільнена з посади наказом Відповідача - 1 від 28 листопада 2014 року № 25-ос за угодою сторін згідно п. 1 ст. 36 КЗпП України (а.с. 78), про що є відповідний запис у трудовій книжці (а.с. 75-76).

Наказом Жданівського міського відділу Донецького обласного управління Пенсійного фонду України (правопопередник першого відповідача) від 8 лютого 1996 року № 2 "Про прийняття на роботу" ОСОБА_10 прийнято на посаду головного спеціаліста з планування бюджету, на день звільнення позивач перебувала на посаді головного спеціаліста виконання бюджету, бухгалтерського обліку та звітності (а.с. 13, 88). Звільнена з посади наказом Відповідача - 1 від 28 листопада 2014 року № 25-ос за угодою сторін згідно п. 1 ст. 36 КЗпП України (а.с. 89), про що є відповідний запис у трудовій книжці (а.с. 87).

ОСОБА_11 призначена на посаду начальника відділу надходження доходів наказом Жданівського міського управління Пенсійного фонду України (правопопередник першого відповідача) від 8 грудня 2003 року № 30-0, з цієї ж дати перебувала у трудових відносинах з відповідачем - 1, перебувала на посаді начальника управління на день звільнення (а.с. 13, 106). Звільнена з посади наказом Пенсійного фонду України від 12 грудня 2014 року № 431-о згідно ст. 38 КЗпП України (а.с.107), про що є відповідний запис у трудовій книжці - "звільнена за власним бажанням у зв'язку з порушенням власником законодавства про працю та умов колективного договору згідно ч. 3 ст. 38 КЗпП України" (а.с. 105).

ОСОБА_2 перебувала у трудових відносинах з Відповідачем - 1 з 16 травня 2006 року. Наказом Відповідача - 1 від 16 травня 2006 року № 12-0 позивача призначено на посаду головного спеціаліста - юрисконсульта, яку вона обіймала по день звільнення (а.с. 13, 119); звільнена з посади наказом Відповідача - 1 від 28 листопада 2014 року № 25-ос за угодою сторін згідно п. 1 ст. 36 КЗпП України (а.с. 120), про що є відповідний запис у трудовій книжці (а.с. 118).

На підставі наказу Відповідача - 1 від 26 жовтня 2010 року № 46-0 ОСОБА_12 призначена на посаду головного спеціаліста відділу пенсійного забезпечення (з цієї ж дати перебувала у трудових відносинах з Відповідачем - 1), на день звільнення перебувала на посаді головного спеціаліста відділу з призначення пенсій (а.с. 13, 133). Звільнена з посади наказом Відповідача - 1 від 28 листопада 2014 року № 25-ос за угодою сторін згідно п. 1 ст. 36 КЗпП України (а.с. 134), про що є відповідний запис у трудовій книжці (а.с. 132).

Наказом Жданівського міського управління Пенсійного фонду України (правопопередник першого відповідача) від 2 березня 2001 року № 16-0 ОСОБА_13 призначено на посаду секретаря-друкарки (з цієї ж дати перебувала у трудових відносинах з Відповідачем - 1); перебувала на посаді начальника відділу з виплати пенсії на день звільнення (а.с. 13, 141); звільнена з посади наказом Відповідача - 1 від 28 листопада 2014 року № 25-ос за угодою сторін згідно п. 1 ст. 36 КЗпП України (а.с. 147), про що є відповідний запис у трудовій книжці (а.с. 140).

ОСОБА_14 перебувала у трудових відносинах з Відповідачем - 1 з 12 січня 2012 року, наказом Відповідача - 2 від 12 січня 2012 року № 06-0 призначена на посаду заступника начальника Управління Пенсійного фонду України у м. Жданівці Донецької області, на якій перебувала по день звільнення (а.с. 13, 153). Звільнена з посади наказом Пенсійного фонду України від 12 грудня 2014 року № 431-о за власним бажанням згідно з п. 1 ст. 36 КЗпП України (а.с. 155), про що є відповідний запис у трудовій книжці (а.с. 152).

В матеріалах справи наявні копії вищевказаних наказів, які засвідчені позивачами ОСОБА_9 та ОСОБА_11, печаткою установи Відповідача - 1; оригінали вказаних наказів суду для огляду надані не були.

Також, в матеріалах справи наявні копії трудових книжок позивачів, їх оригінали оглянуті в суді апеляційної інстанції.

На виконання Постанови № 595 та наказу Відповідача - 2 від 13 листопада 2014 року № 178 "Про заходи щодо забезпечення реалізації постанови № 595" у зв'язку із проведенням АТО Відповідач - 1 здійснив перереєстрацію свого місцезнаходження за адресою: м. Красний Лиман, вул. Фрунзе, 15, де зареєстровано і станом на час розгляду справи (а.с. 166-167, 176-179, 231, 236-239).

З наданих Відповідачем - 2 пояснень та витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців вбачається, що станом на час розгляду справи Відповідач - 1 не ліквідований, не перебуває в процесі реорганізації чи в стані припинення, зареєстроване місцезнаходження: м. Красний Лиман, вул. Фрунзе, 15 (а.с. 166-167, 176-179).

Докази фактичного функціонування даного територіального підрозділу Пенсійного фонду України в матеріалах справи відсутні.

Поясненнями Відповідача - 2 зазначено, що на теперішній час останнім вживаються заходи щодо підбору кадрів з метою поновлення функціонування Відповідача - 1 (а.с. 231), що підтверджується відповідним наказом (а.с. 243).

З наведеного вище вбачається, що на час переміщення та по день судового розгляду справи Відповідач - 1 фактично не здійснює свої функції.

Як встановлено під час розгляду справи, позивачі до нового місця реєстрації установи - у м. Красний Лиман не переїхали; за їх посиланнями - через відсутність коштів на реалізацію такого переміщення.

Відповідно до зазначеного у позові (що не спростовано відповідачами у справі) останню заробітну плату вони отримали частково за жовтень 2014 року (авансові внески за жовтень 2014 року).

За посиланнями позивачів, частково за жовтень 2014 року та повністю за листопад 2014 року Відповідачем - 1 заробітна плата була їм нарахована, проте не виплачена. Розрахунок з ними в день звільнення проведений не був.

Зазначене не спростовано відповідачами у справі.

У довідках-розрахунках, виданих позивачам 28 листопада 2014 року Відповідачем - 1 та підписаних тодішніми начальником управління ОСОБА_11 (позивач) і в.о. головного бухгалтеру ОСОБА_15, зазначено, що особи, яким довідки видані, дійсно працювали в установі Відповідача - 1 та їх заборгованість за жовтень-листопад 2014 року з виплати заробітної плати та середньої заробітної плати складають суми, визначені у них.

Так, відповідно до довідки № 4547/02 від 28 листопада 2014 року, яка видана ОСОБА_4, заборгованість з заробітної плати складає (в сумі, що виплачується безпосередньо працівникові) - 12 289,47 грн. (а.с. 17);

відповідно до довідки № 4542/02 від 28 листопада 2014 року, яка видана ОСОБА_5, заборгованість з заробітної плати (сума до виплати) складає 2127,82 грн., заборгованість по тимчасовій непрацездатності (лікарняний лист) за Фондом соціального страхування з тимчасової втрати працездатності - 1 055,67 грн. (а.с. 26);

згідно з довідкою № 4540/02 від 28 листопада 2014 року, яка видана ОСОБА_6, заборгованість з заробітної плати складає (сума до виплати) 8 103,02 грн (а.с. 35);

довідкою № 4539/02 від 28 листопада 2014 року, яка видана ОСОБА_7, визначена заборгованість з заробітної плати (сума до виплати) 15 342,50 грн. (а.с. 45);

відповідно до довідки № 4554/02 від 28 листопада 2014 року, яка видана ОСОБА_8, заборгованість з заробітної плати (сума до виплати) складає 6125,07 грн., заборгованість по тимчасовій непрацездатності (лікарняний лист) за Фондом соціального страхування з тимчасової втрати працездатності - 299,38 грн. (а.с. 56);

довідкою № 4544/02 від 28 листопада 2014 року, яка видана ОСОБА_9, визначена заборгованість з заробітної плати (сума до виплати) в розмірі 21 869,14 грн. (а.с. 69);

згідно з довідкою № 4545/02 від 28 листопада 2014 року, яка видана ОСОБА_10, заборгованість з заробітної плати (сума до виплати) складає 19 376,91 грн. (а.с. 83);

відповідно до довідки № 4538/02 від 28 листопада 2014 року, яка видана ОСОБА_11, заборгованість з заробітної плати (сума до виплати) складає 21 812,98 грн. (а.с. 95);

згідно з довідкою № 4541/02 від 28 листопада 2014 року, яка видана ОСОБА_2, заборгованість з заробітної плати (сума до виплати) складає 21 851,98 грн., заборгованість по тимчасовій непрацездатності (лікарняний лист) за Фондом соціального страхування з тимчасової втрати працездатності - 2 068,78 грн. (а.с. 111);

довідкою № 4548/02 від 28 листопада 2014 року, яка видана ОСОБА_12, визначена заборгованість з заробітної плати (сума до виплати) в розмірі 5 332,23 грн. (а.с. 126);

відповідно до довідки № 4551/02 від 28 листопада 2014 року, яка видана ОСОБА_13, заборгованість з заробітної плати (сума до виплати) складає 7 950,42 грн. (а.с. 137);

згідно з довідкою № 4550/02 від 28 листопада 2014 року, яка видана ОСОБА_14, заборгованість з заробітної плати (сума до виплати) складає 11 745,75 грн., заборгованість по тимчасовій непрацездатності (лікарняний лист) за Фондом соціального страхування з тимчасової втрати працездатності - 878,31 грн. (а.с. 145).

З вказаних довідок не вбачається - з чого саме складається сума заборгованості, чи включені до сум надбавки, премії тощо, на чому наполягає Відповідач - 2 (а.с. 176-179).

Не погодившись із невиплатою заробітної плати, позивачі 23 квітня 2015 року звернулися до суду із даним позовом (а.с. 3-12, 158).

При розгляді даної справи суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Спірним питанням у даній справі є правомірність/неправомірність невиплати позивачам заробітної плати за жовтень-листопад 2014 року - беручи до уваги, що позивачі у зазначений період займали посади у Відповідача - 1.

Відповідно до матеріалів справи, після переміщення у листопаді 2014 року установи Відповідача - 1 з м. Жданівка Донецької області (територія якого у спірний період та станом на час розгляду справи є непідконтрольною владі України) позивачі разом із установою не перемістилися до м. Красний Лиман Донецької області. 28 листопада 2014 року та 12 грудня 2014 року (керівні посади) були звільнені із займаних посад, та, відповідно, з цього часу не виконували свої службові обов'язки.

Частиною першою ст. 47 КЗпП України встановлено, що власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

Статтею 98 КЗпП України визначено, що оплата праці працівників установ і організацій, що фінансуються з бюджету, здійснюється на підставі законів та інших нормативно-правових актів України, генеральної, галузевих, регіональних угод, колективних договорів, у межах бюджетних асигнувань та позабюджетних доходів.

Відповідно до ст. 33 Закону України 16 грудня 1993 року № 3723-XII "Про державну службу", джерелом формування фонду оплати праці державних службовців є Державний бюджет України та інші джерела, визначені для цієї мети положеннями про органи державної виконавчої влади, затвердженими указами Президента України та постановами Кабінету Міністрів України. Умови оплати праці державних службовців, розміри їх посадових окладів, надбавок, доплат і матеріальної допомоги визначаються Кабінетом Міністрів України.

Указом Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 року № 405/2014 введено в дію рішення Ради національної безпеки і оборони України (таємне).

Тимчасові заходи для забезпечення підтримки суб'єктів господарювання, що здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції, та осіб, які проживають у зоні проведення антитерористичної операції або переселилися з неї під час її проведення визначає Закон України від 02.09.2014 № 1669-VII "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції" (далі - Закон № 1669-VII). Даний Закон набрав чинності 15 жовтня 2014 року.

Як встановлено ст. 1 цього Закону, періодом проведення антитерористичної операції вважається час між датою набрання чинності Указом Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 року № 405/2014 та датою набрання чинності Указом Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України.

Відповідно до Прикінцевих та перехідних положень Закону № 1669-VII, дія цього Закону поширюється на період проведення антитерористичної операції та на шість місяців після дня її завершення. Закони та інші нормативно-правові акти України діють у частині, що не суперечить цьому Закону.

Згідно з ч. 2 ст. 14 Закону України "Про боротьбу з тероризмом" у районі проведення антитерористичної операції можуть вводитися тимчасово обмеження прав і свобод громадян.

Постановою Правління Національного Банку України від 6 серпня 2014 року № 466 "Про призупинення здійснення фінансових операцій" призупинено здійснення усіх видів фінансових операцій на території, яка не контролюється українською владою.

Постановою № 595 (набрала чинності 11 листопада 2014 року) встановлено, що міністерства, інші центральні органи виконавчої влади, місцеві державні адміністрації зобов'язані забезпечити до 1 грудня 2014 року переміщення бюджетних установ, підприємств та організацій, що належать до сфери їх управління, з населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження (далі - тимчасово неконтрольована територія), в населені пункти, на території яких органи державної влади здійснюють свої повноваження в повному обсязі.

Цією ж постановою затверджений Тимчасовий порядок фінансування бюджетних установ, здійснення соціальних виплат населенню та надання фінансової підтримки окремим підприємствам і організаціям Донецької та Луганської областей (далі - Тимчасовий порядок), пунктом 2 якого визначено, що у населених пунктах Донецької та Луганської областей, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження, видатки з державного бюджету, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування здійснюються лише після повернення згаданої території під контроль органів державної влади.

Пунктом 3 Тимчасового порядку встановлено, що заробітна плата працівникам установи за період, коли установа розміщувалась на тимчасово неконтрольованій території, а у подальшому територія була повернута під контроль органів державної влади, або установа переміщена в населений пункт на контрольовану територію, виплачується у повному обсязі за рахунок кошторису установи.

Заробітна плата виплачується працівникам установи, яка переміщена на контрольовану територію, якщо установа продовжує функціонувати (здійснювати господарську, статутну діяльність) і працівники виконують свої функціональні обов'язки (п. 4 Тимчасового порядку).

Згідно ст. 1 Закону № 85-VIII метою цього Закону є встановлення додаткових гарантій щодо захисту житлових та майнових прав громадян, які проживають на територіях, де проводиться антитерористична операція, та громадян, які тимчасово переселені в інші населені пункти України з територій, на яких проводиться антитерористична операція. До 31 грудня 2015 року цим громадянам має бути погашена заборгованість із виплат заробітної плати, стипендій, пенсій, що утворилася внаслідок проведення антитерористичної операції, а також встановлено додаткові гарантії захисту житлових та майнових прав громадян, звільнених на підставі зазначених обставин, до моменту їх працевлаштування, за умови отримання ними статусу зареєстрованого безробітного.

Таким чином, законодавець встановив, що громадянам, які проживають на територіях, де проводиться антитерористична операція, а також громадянам, які тимчасово переселені, до 31 грудня 2015 року має бути погашена заборгованість із виплати заробітної плати, що утворилася внаслідок проведення антитерористичної операції.

Станом на час прийняття рішення по справі Закон № 85-VIII (або його окремі положення) таким, що не відповідає Конституції України - не визнавався.

На підставі викладеного, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що вирішення питання щодо погашення заборгованості перед позивачами із виплати заробітної плати є передчасним, оскільки за приписами ст. 1 Закону № 85-VIII відповідні заходи повинні бути вжиті до 31 грудня 2015 року та не потребують прийняття відповідного судового рішення щодо зобов'язання нарахування та виплати або стягнення заробітної плати.

Крім того, докази фактичного функціонування Відповідача - 1 в матеріалах справи відсутні, а довідки про переміщення на підконтрольну територію України позивачами суду не надані.

Щодо посилань позивачів на норми національного та міжнародного законодавства, які гарантують права та свободи людини, суд зазначає, що всі ці норми діють та підлягають застосуванню у мирний час за звичайних обставин. Особливості правового регулювання спірних правовідносин, в тому числі і часткове обмеження певних прав осіб, зокрема, щодо оплати праці, на теперішній час в Україні обумовленні проведенням на території Донецької та Луганської областях антитерористичної операції.

Зазначена позиція суду узгоджується із позицією вищого органу законодавчої влади України, викладеної у заяві Верховної Ради України "Про відступ України від окремих зобов'язань, визначених Міжнародним пактом про громадян і політичні права та Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод", яка схвалена постановою Верховної Ради України від 21 травня 2015 року № 462-VIII.

Враховуючи наведене вище, беручи до уваги приписи статей 11, 71 КАС України, місцевий суд дійшов вірного висновку про відсутність ознаки неправомірності в діях (бездіяльності) відповідачів щодо невиплати позивачам заборгованості за період жовтень-листопад 2014 року, відповідно, позовні вимоги позивачів в цій частині задоволенню не підлягають.

Враховуючи, що позовні вимоги позивачів про стягнення з відповідачів заборгованості із заробітної плати за жовтень-листопад 2014 року в загальній сумі 158 229,43 грн. є похідними від позовних вимог про визнання бездіяльності неправомірною, окружний суд обґрунтовано вважав за необхідне відмовити позивачам у задоволенні і цих позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги щодо порушення судом процесуального законодавства не можуть слугувати підставою для скасування постанови місцевого суду. Посилання апелянтів на недоведеність Відповідачем - 2 заходів з переміщення документації на контрольовану Українською владою територію колегією суддів вважаються необґрунтованими, оскільки захоплення озброєними незаконними формуваннями населених пунктів (в т.ч. м. Жданівка Донецької області) є загальновідомим фактом, що звільняє від доказування. Відповідач -2 стверджує, що не отримував від Відповідача - 1 заявок на виплату заробітної плати, інших первинних документів для виплати ним заробітної плати (з відомих виключних обставин), що позивачами не спростовано.

Колегія суддів зазначає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції та не знайшли свого належного підтвердження в ході розгляду справи в суді апеляційної інстанції.

З врахуванням викладеного, колегія суддів дійшла до висновку, що постанова місцевого суду прийнята з додержанням норм матеріального та процесуального права, що є підставою для залишення без змін постанови суду першої інстанції, відмови в задоволенні апеляційної скарги.

В повному обсязі ухвала виготовлена 12 листопада 2015 року.

Керуючись статтями 160, 167, 184, 195, 196, 198, 200, 205, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_2, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14 - залишити без задоволення.

Постанову Донецького окружного адміністративного суду від 16 вересня 2015 року у справі № 805/2121/15-а за позовом ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_2, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14 до Управління Пенсійного фонду України у місті Жданівці Донецької області, Головного Управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправною бездіяльності, стягнення заборгованості по заробітній платі - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складення її в повному обсязі.

Головуючий: І.В.Сіваченко

Судді: О.О.Шишов

О.О.Чебанов