Справа № 667/10269/14-а
Суддя: Стрелець Т.Г.
Дата ухвалення: 2015-11-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"05" листопада 2015 р. м.Київ К/800/11626/15

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

головуючого судді: суддів: Стрелець Т.Г., Голяшкіна О.В., Васильченко Н.В.,
розглянувши в письмовому провадженні касаційну скаргу ОСОБА_4

на постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 18 лютого 2015 року

у справі №667/10269/14-а

за позовом ОСОБА_4

до Управління Пенсійного фонду України в м.Херсоні

про зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И Л А:

У грудні 2014 року ОСОБА_4 звернулася до Комсомольського районного суду м.Херсона з позовом до Управління Пенсійного фонду України в м.Херсоні про зобов'язання вчинити певні дії.

Просила зобов'язати УПФ України в м.Херсоні зарахувати до страхового стажу період її роботи на ВАТ «Херсонські комбайни» за період з 01.06.2006 року по 29.06.2007 року та здійснити перерахунок пенсії, виплатити різницю недоотриманої пенсії за період з 07.05.2012 року по дату звернення до УПФ України в м.Херсоні за перерахунком пенсії з врахуванням інфляційних втрат та 3% річних за весь час прострочення згідно положень статті 625 ЦК України та частини 2 статті 46 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Ухвалою Комсомольського районного суду м.Херсона від 16 грудня 2014 року позовні вимоги в частині виплат інфляційних втрат та 3% річних за весь час прострочення залишені без розгляду.

Постановою Комсомольського районного суду м.Херсона від 16 грудня 2014 року позов задоволено. Зобов'язано Управління пенсійного фонду України в м.Херсоні зарахувати в страховий стаж період роботи з 01.08.2006 року по 29.06.2006 року на ВАТ «Херсонські комбайни» ОСОБА_4 та здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_4 відповідно до вимог Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 18 лютого 2015 року постанову суду першої інстанції скасовано. Прийнято нову постанову, якою позов задоволено частково. Зобов'язано управління Пенсійного фонду України в м.Херсоні зарахувати ОСОБА_4 в страховий стаж період роботи з 01.06.2006 року по 31.12.2006 року на ВАТ «Херсонські комбайни» та здійснити з 03.06.2014 року перерахунок та виплату пенсії відповідно до вимог Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Не погоджуючись з рішенням суду апеляційної інстанції, ОСОБА_4 звернулася до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального права, просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

На адресу Вищого адміністративного суду України, надійшло заперечення на касаційну скаргу від Управління Пенсійного фонду України в м.Херсоні, в яких зазначає, що період роботи на ВАТ «Херсонські комбайни» з 01.06.2006 року по 31.12.2006 року, за який позивачем сплачено страхові внески, повинен зараховуватись їй до страхового стажу. У задоволенні касаційної скарги просив відмовити.

Скаржник у своїй касаційній скарзі посилається на те, що при ухваленні рішення судом апеляційної інстанції не узято до уваги той факт, що за період роботи з 01.01.2007 року по 29.06.2007 року на ВАТ «Херсонські комбайни» позивачу нараховувалась заробітна плата, яка була виплачена з урахуванням всіх податків та зборів, в тому числі страхових внесків, що підтверджується копіями розрахункових листів.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши і обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права і наданої ними правової оцінки обставин у справі, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно частини 2 статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій в межах касаційної скарги.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що ОСОБА_4 отримує пенсію за вислугу років та перебуває на обліку в управлінні Пенсійного фонду України в м.Херсоні.

В період з 01.06.2006 року по 29.06.2007 року позивач працювала у ВАТ «Херсонські комбайни», що підтверджується копією трудової книжки.

Разом з тим, Управлінням Пенсійного фонду України в м.Херсоні не зараховано до страхового стажу позивача період роботи на ВАТ «Херсонські комбайни» з 01.06.2006 року по 29.06.2007 року, оскільки підприємство не сплачувало страхові внески з червня 2006 року.

Переглядаючи судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій, колегія суддів Вищого адміністративного суду України приходить до висновку про задоволення касаційної скарги з наступних підстав.

Статтею 159 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно зі статтею 1 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», страховими внесками є кошти відрахувань на соціальне страхування та збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, сплачені згідно із законодавством, що діяло раніше; кошти, сплачені на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування відповідно до цього Закону.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 11 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню підлягають, зокрема, громадяни України, які працюють на підприємствах, в установах, організаціях, створених відповідно до законодавства України, незалежно від форм власності, виду діяльності та господарювання.

Пунктом 1 частини статті 8 цього ж Закону визначено, що право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані інвалідами в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

Відповідно до частини першої статті 15 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", платниками страхових внесків є страхувальники (роботодавці).

Згідно до вимог ч.ч. 1, 2 ст. 24 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Частиною 3 статті 20 зазначеного Закону визначено, що у разі ухилення страхувальника чи його посадових осіб від надання територіальному органу Пенсійного фонду звітності чи інших документів про сплату страхових внесків страхові внески обчислюються територіальним органом Пенсійного фонду в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, за непрямим методом виходячи з оцінки валового доходу та витрат страхувальника, кількості осіб, які перебувають з ним у трудових відносинах, обсягу виробленої (реалізованої) продукції (послуг), суми сплачених ним податків, інших обов'язкових платежів, передбачених законодавством.

Відповідно до ч. 10 зазначеної вище статті, якщо страхувальники несвоєчасно або не в повному обсязі сплачують страхові внески, до них застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про сплату страхових внесків, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом.

Згідно ст. 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення», до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Задовольняючи позов суд першої інстанції виходив з того, що дії пенсійного фонду з відмови позивачу у перерахунку пенсії, є неправомірними, оскільки несплата підприємством страхових внесків не може бути підставою для відмови у призначенні пенсії працівникам цього підприємства. Не внесення страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування відбулось не з вини позивача.

Скасовуючи рішення суд апеляційної інстанції виходив з того, що судом першої інстанції не взято до уваги, що за період з червня по грудень 2006 року позивачу виплачувалася заробітна плата з утриманням страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, а за період з січня по липень 2007 року їй проводилася виплата заробітної плати без утримання страхових внесків. Крім того, не враховано вимоги статті 99 Кодексу адміністративного судочинства України.

З огляду на викладене, виходячи з принципу офіційного з'ясування всіх обставин у справі, закріплених в частинах четвертій та п'ятій статті 11, частині п'ятій статті 71, частині третій статті 79 Кодексу адміністративного судочинства України, для розв'язання даного спору судам необхідно було встановити, якими іншими доказами може підтверджуватися страховий стаж ОСОБА_4 за період з 01.06.2006 року по 29.06.2007 року, зокрема, архівними довідками, показаннями свідків, тощо.

З постанови суду першої інстанції незрозуміло, який саме період необхідно зарахувати позивачу в страховий стаж, оскільки у її резолютивній частині зазначено період з 01.08.2006 року по 29.06.2006 року.

Як і судом першої інстанції так і судом апеляційної інстанції, залишено не з'ясованим момент звернення позивача до органу Пенсійного фонду з відповідною заявою про зарахування періоду роботи з 01.06.2006 року по 29.06.2007 року до страхового стажу та зобов'язання здійснити відповідний перерахунок пенсії.

Без встановлення вказаних обставин неможливо зробити висновок про наявність підстав для зарахування періоду роботи позивача до його страхового стажу та зобов'язання пенсійного фонду здійснити відповідний перерахунок пенсії.

Відповідно до частини 1 статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України, суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Згідно частини 2 статті 227 Кодексу адміністративного судочинства України, підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, які унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

Оскільки передбачені процесуальним законодавством межі перегляду справи в касаційній інстанції не дають їй права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені попередніми судовими інстанціями чи відхилені ними, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази, рішення судів попередніх інстанцій підлягають скасуванню з направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Під час нового розгляду справи суду слід взяти до уваги викладене в цій ухвалі та всебічно, повно й об'єктивно встановити обставини, які підлягають доведенню в судовому процесі відповідно до предмету спору, врахувавши законодавство України.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 227, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 - задовольнити.

Постанову Комсомольського районного суду м.Херсона від 16 грудня 2014 року та постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 18 лютого 2015 року - скасувати.

Справу за позовом ОСОБА_4 до Управління Пенсійного фонду України в м.Херсоні про зобов'язання вчинити певні дії - направити до суду першої інстанції на новий розгляд.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді