Справа № 539/2372/15-а
Суддя: Даценко В. М.
Дата ухвалення: 2015-11-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 539/2372/15-а
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.11.2015 м.Лубни

Лубенський міськрайонний суд Полтавської області у складі судді Даценка В. М.

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора ДПС взводу обслуговування стаціонарного поста ДАІ №3 Лубенської роти дорожнього-патрульної служби для обслуговування доріг державного значення ДАІ УМВС України в Полтавській області - Малиги Руслана Григоровича, про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до ДПС взводу обслуговування стаціонарного поста ДАІ №3 Лубенської роти дорожнього-патрульної служби для обслуговування доріг державного значення ДАІ УМВС України в Полтавській області - Малиги Р.Г. про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.

В позові ОСОБА_1 вказав, що 14 червня 2015 року інспектор ДПС Малига Р.Г. відповідним знаком регулювального жезлу наказав йому зупинитися біля посту №3 та повідомив, що він рухався зі швидкістю 94 км/год., порушивши тим самим обмеження швидкості до 60 км/год. В населеному пункті. ОСОБА_1 заперечив, вказавши, що їхав зі швидкістю 75-78 км/год.

Інспектор склав протокол про адміністративне правопорушення та виніс постанову у справі про адміністративне правопорушення.

Позивач вказує, що інспектор ДПС не взяв до уваги його бажання запросити адвоката, усне клопотання про відкладення розгляду справи для укладення договору з адвокатом, та твердження про те, що він не порушував правила дорожнього руху.

На думку позивача інспектор ДПС помилився, оскільки в стаціонарній системі «Гарпун» була відображена швидкість іншого автомобіля, який обганяв його.

На прохання ОСОБА_1 переглянути відеозапис перевищення ним швидкості, інспектор ДПС відмовив, вказавши, що прилад знаходиться за 6 кілометрів від посту №3, який він не може залишити.

На думку позивача інспектор ДПС не з'ясував інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи: особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують відповідальність. Висновок інспектора про вчинення позивачем правопорушення підтверджується лише протоколом.

Також, на думку позивача, постанова інспектора ДПС не відповідає вимогам «Інструкції з оформлення працівниками Державтоінспекції МВС матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху». Так, справа про адміністративне правопорушення має розглядатися за місцем його вчинення, натомість, в протоколі місце вчинення адміністративного правопорушення зазначено 202 км автодороги Київ-Харків, а місцем складання протоколу та постанови є 208 км автодороги Київ-Харків, стаціонарний пост ДАІ №3. В постанові не зазначено чи має інспектор спеціальні знання відповідно до своїх функціональних обов'язків. Постанова та протокол не містять жодних відомостей про те, що прилад був укомплектований документами про сертифікацію та допуск даного типу засобів вимірювальної техніки для використання в Україні, а саме - свідоцтвом про повірку, з вказаним терміном дії до наступної повірки.

Зважаючи на викладене, позивач вважає, що постанова інспектора ДПС є незаконною, порушує його права і підлягає скасуванню.

В судове засідання позивач не з'явився.

Представник позивача за довіреністю - ОСОБА_3 направила до суду клопотання про розгляд справи без її участі або перенесення розгляду справи на іншу дату, у зв'язку з її зайнятістю в іншому судовому засіданні.

Інспектор ДПС взводу обслуговування стаціонарного поста ДАІ №3 Лубенської роти дорожнього-патрульної служби для обслуговування доріг державного значення ДАІ УМВС України в Полтавській області - Малига Р.Г. в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується розискою про вручення судової повістки.

Третя особа - УДАІ ГУМВС України в Полтавській області свого представника в судове засідання не направило, про час та місце розгляду справи повідомлені завчасно, належним чином, що підтверджується поштовим повідомленням.

Відповідно до ч.6 ст.128 КАС України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Враховуючи, що всі особи, які беруть участь у розгляді справи повідомлені належним чином, однак не прибули в судове засідання, і перешкод для розгляду справи, суд вважає за можливе провести судовий розгляд у письмовому провадженні.

Дослідивши матеріали справи, додані докази, суд прийшов до висновку, що позов слід задовольнити.

У відповідності до ст. 18 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні усі адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Стаття 61 Конституції України передбачає, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

Відповідно до ч.2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Встановлено, що 14.06.2015 року о 16 год. 45 хв. інспектором ДПС взводу з обслуговування стаціонарного поста ДАІ №3 роти ДПС ДАІ УМВС України в Полтавській області Малигою Русланом Григоровичем складено протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.122 КУпАП відносно ОСОБА_1. Цього ж дня постановою інспектора ДПС ОСОБА_1 був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП у виді штрафу в розмірі 510 грн. Згідно вказаної постанови 14 червня 2015 року близько 16 год 33 хв. водій ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом ЗАЗ TF 69 YO, номерний знак НОМЕР_1, на 202 км автодороги Київ-Харків, с.Вільшанка позначеним дорожнім знаком 5.45, перевищив швидкість більш ніж на 20 км/год. Швидкість становила 94 км/год., вимірювалась приладом «Трукам» 000676 в системі «Гарпун» 0005. /а.с.42, 43/

З матеріалів справи вбачається, що спірна постанова у справі про адміністративне правопорушення була винесена інспектором ДПС одразу після складення протоколу про адміністративне правопорушення безпосередньо на місці вчинення позивачем адміністративного правопорушення.

Водночас, провадження у справі про адміністративне правопорушення передбачає низку визначених у законі послідовних дій відповідного органу (посадової особи). За загальним правилом фіксація адміністративного правопорушення починається зі складення уповноваженою посадовою особою протоколу про його вчинення. У ньому зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім'я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи (частина перша статті 256 Кодексу). Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами (частина друга статті 256 Кодексу). У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це; така особа має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до нього, а також викласти мотиви своєї відмови від його підписання (частина третя статті 256 Кодексу). Протокол разом з іншими матеріалами справи, зокрема процесуально оформленими доказами, перелік яких встановлено у статті 251 Кодексу, надсилається органу (посадовій особі), уповноваженому розглядати справу про адміністративне правопорушення (частина перша статті 257 Кодексу). Підвідомчість справ про адміністративні правопорушення визначено у главі 17 Кодексу.

У частині першій статті 277 Кодексу закріплено, що справа про адміністративне правопорушення розглядається у п'ятнадцятиденний строк з дня одержання органом (посадовою особою), правомочним розглядати справу, протоколу про адміністративне правопорушення та інших матеріалів справи.

З метою забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, індивідуалізації її відповідальності та реалізації вимог статті 245 Кодексу щодо своєчасного, всебічного, повного і об'єктивного з'ясування обставин справи, вирішення її у відповідності з законом уповноважений орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна ця особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. При накладенні стягнення необхідно враховувати характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність (частина друга статті 33 Кодексу).

Згідно з частиною першою статті 268 Кодексу особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржувати постанову у справі. Крім того, у цій правовій нормі передбачено, що справа про адміністративне правопорушення повинна розглядатися в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; за відсутності такої особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

У наведених положеннях Кодексу визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності. Водночас вказані положення є законодавчими гарантіями об'єктивного і справедливого розгляду справи про адміністративне правопорушення, реалізація яких можлива лише у разі, якщо між стадією складення протоколу про адміністративне правопорушення і стадією розгляду відповідної справи по суті існуватиме часовий інтервал, достатній для підготовки до захисту кожному, хто притягається до адміністративної відповідальності.

Отже, складання протоколу про адміністративне правопорушення та розгляд уповноваженим органом (посадовою особою) справи про таке правопорушення належать до різних стадій адміністративного провадження.

Конституційний Суд України у рішенні від 26.05.2015 р. у справі № 1-11/2015 за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення дав офіційне тлумачення зазначеній нормі, вказавши, що положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення, яке передбачає, що "справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення", в аспекті порушеного у конституційному поданні питання необхідно розуміти так, що використане в ньому словосполучення "за місцем його вчинення" визначає адміністративно-територіальну одиницю, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення.

В мотивувальній частині вказаного рішення Конституційний Суд України зазначив, що у частинах 1, 2 ст. 258 Кодексу визначено випадки, коли протокол про вчинення адміністративного правопорушення не складається, а адміністративне стягнення накладається і стягується на місці вчинення правопорушення, якщо особа не оспорює допущеного нею порушення і адміністративного стягнення, що на неї накладається, а розмір штрафу не перевищує передбаченого у Кодексі неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. Перелік адміністративних правопорушень, за які адміністративні стягнення накладаються на місці їх вчинення, є вичерпним і може бути змінений лише законом.

За Кодексом до цього переліку належать, зокрема, такі адміністративні правопорушення: порушення вимог пожежної безпеки в лісах (стаття 77); порушення правил полювання (частина перша статті 85); порушення правил рибальства (частина третя статті 85); порушення правил щодо карантину тварин, інших ветеринарно-санітарних вимог (стаття 107); викидання сміття та інших предметів з вікон і дверей вагонів поїздів, прохід по залізничних коліях у невстановлених місцях (частина третя статті 109); викидання за борт річкового або маломірного судна сміття та інших предметів (частина третя статті 116-2); провезення ручної кладі понад установлені норми і неоплаченого багажу (стаття 134); безквитковий проїзд (стаття 135); прояв неповаги до суду (стаття 185-3). Притягнення особи до адміністративної відповідальності у вказаних випадках фактично відбувається у скороченому провадженні.

Таким чином, Конституційний Суд України у зазначеній справі дійшов висновку, що всі інші види правопорушень, в тому числі і ті, за які відповідальність передбачена ст. 122 Кодексу, розгляду у скороченому провадженні не підлягають.

Скорочене провадження у справах про зазначені адміністративні правопорушення передбачає, зокрема, фіксацію адміністративного правопорушення і накладання адміністративного стягнення на правопорушника безпосередньо на місці його вчинення. Застосування посадовою особою процедури скороченого провадження в інших випадках, які не визначені законом, тобто розгляд справи про адміністративне правопорушення безпосередньо на місці його вчинення, а не за місцезнаходженням органу, уповноваженого законом розглядати справу про таке правопорушення, призводить до порушення процесуальних прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, закріплених у статтях 257, 268, 277, 278, 279, 280 Кодексу.

Аналіз положень глави 22 Кодексу в системному зв'язку з положеннями його глави 17 вказує на те, що підстав для ототожнення місця вчинення адміністративного правопорушення з місцем розгляду справи про таке правопорушення немає, а словосполучення "на місці вчинення правопорушення" і "за місцем його вчинення", які містяться у статтях 258, 276 Кодексу, мають різне цільове спрямування і різний правовий зміст. Зокрема, словосполучення "за місцем його вчинення", застосоване у положенні частини першої статті 276 Кодексу, за якою "справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення", вказує на місцезнаходження органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення у межах його територіальної юрисдикції згідно з адміністративно-територіальним устроєм України.

Таким чином, інспектор ДПС взводу обслуговування стаціонарного поста ДАІ №3 Лубенської роти дорожнього-патрульної служби для обслуговування доріг державного значення ДАІ УМВС України в Полтавській області - Малига Р.Г. не мав права на місці вчинення адміністративного правопорушення виносити постанову по справі про адміністративне правопорушення від 14.06.2015 року, за якою позивача було визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510 грн.

Такі ді інспектора ДПС призвели до порушення процесуальних прав ОСОБА_1, як особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, закріплених у статтях 257, 268, 277, 278, 279, 280 Кодексу.

Зважаючи на вищевикладені обставини та наявні у справі докази, суд вважає за необхідне задовольнити вимогу ОСОБА_1 про скасування постанови від 14.06.2015 року у справі про адміністративне правопорушення про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122КУпАП у виді накладення штрафу в розмірі 255 грн.

Керуючись ст. 61 Конституції України, п. 12.4 Правил дорожнього руху України, ст.ст.245, 251, 258, 268, 276, 277, 284 КУпАП України, рішенням КСУ від 26.05.2015 р. у справі № 1-11/2015, ст.ст.5 - 12, 18, 71, 122, 128, 158 -163 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Позов ОСОБА_1 до інспектора ДПС взводу обслуговування стаціонарного поста ДАІ №3 Лубенської роти дорожнього-патрульної служби для обслуговування доріг державного значення ДАІ УМВС України в Полтавській області - Малиги Руслана Григоровича, про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, задовольнити.

Скасувати постанову інспектора ДПС взводу обслуговування стаціонарного поста ДАІ №3 Лубенської роти дорожнього-патрульної служби для обслуговування доріг державного значення ДАІ УМВС України в Полтавській області - Малиги Руслана Григоровича від 14 червня 2015 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня її отримання.

Суддя Лубенського

міськрайонного суду Даценко В. М.