Справа № 819/570/15-а
Суддя: Рибачук Андрій Іванович
Дата ухвалення: 2015-11-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 листопада 2015 року м. Львів Справа № 876/9488/15

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді - Рибачука А.І.,

суддів - Багрія В.М., Качмара В.Я.,

з участю секретаря - Андрушківа І.Я.,

представників апелянта - Шпак З.І. та Козак Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Лановецького районного споживчого товариства на постанову Тернопільського окружного адміністративного суду від 07 квітня 2015 року по справі № 819/570/15-а за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4 до Комунального підприємства «Лановецьке районне бюро технічної інвентаризації» про визнання протиправним та скасування реєстраційного посвідчення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 та ОСОБА_4 звернулися до суду з адміністративним позовом до Комунального підприємства «Лановецьке районне бюро технічної інвентаризації» (далі - Лановецьке РБТІ), в якому просили визнати незаконним (нечинним, протиправним) та скасувати реєстраційне посвідчення від 16 вересня 1997 року № 132, видане Лановецьким РБТІ.

В обґрунтування позовних вимог зазначали, що рішення виконавчого комітету Лановецької селищної ради Лановецького району Тернопільської області від 12 вересня 1997 року № 97 «Про визнання права власності на житлові будинки та нежитлові приміщення», на підставі якого видано оскаржуване реєстраційне посвідчення, скасоване рішенням Лановецької міської ради Лановецького району Тернопільської області від 30 січня 2015 року № 1347.

Постановою Тернопільського окружного адміністративного суду від 07 квітня 2015 року вказаний позов задоволено.

Лановецьке районне споживче товариство оскаржило вказану постанову, посилаючись на те, що вона винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права, просить її скасувати та прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні позову.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує посиланням на те, що факт належності йому приміщення павільйону ПП-1 на території селища Ланівці підтверджено рішенням апеляційного суду Тернопільської області від 10 березня 2011 року по справі № 22-ц-104/11, а рішення Лановецької міської ради Лановецького району Тернопільської області від 30 січня 2015 року № 1347 «Про скасування п. 3 розділу 2 рішення виконавчого комітету Лановецької селищної ради від 12 вересня 1997 року № 97 «Про визнання права власності на житлові будинки та нежитлові приміщення» є незаконним та скасоване рішенням господарського суду Тернопільської області від 10 квітня 2015 року по справі № 921/334/15-г/13, яке набрало законної сили.

Представники апелянта в судовому засіданні підтримали вимоги поданої апелянтом апеляційної скарги та просили її задовольнити, посилаючись на викладені в ній доводи.

Інші особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з'явилися, хоча їх належним чином було повідомлено про дату, час та місце апеляційного розгляду, що відповідно до частини 4 статті 196 Кодексу адміністративного судочинства України не перешкоджає розгляду справи у їх відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача, представників апелянта, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково, оскаржувану постанову скасувати та закрити провадження у справі з огляду на наступне.

12 вересня 1997 року виконавчим комітетом Лановецької селищної ради Лановецького району Тернопільської області прийнято рішення № 97 «Про визнання права власності на житлові будинки та нежитлові приміщення», згідно з пунктом 3 розділу 2 якого визнано право власності на приміщення павільйону ПП-1 за Лановецьким районним споживчим товариством.

На підставі вказаного рішення Лановецьким РБТІ зареєстровано за Лановецьким районним споживчим товариством право власності на приміщення павільйону ПП-1 в реєстрову книгу за № 132 та видано реєстраційне посвідчення на домоволодіння, яке належить державним кооперативним і громадським установам, підприємствам і організаціям, громадянам від 16 вересня 1997 року.

Оскільки рішенням Лановецької міської ради Лановецького району Тернопільської області від 30 січня 2015 року № 1347 скасовано пункт 3 розділу 2 рішення виконавчого комітету Лановецької селищної ради Лановецького району Тернопільської області від 12 вересня 1997 року № 97, позивачі звернулись до суду з даним позовом про визнання протиправним та скасування реєстраційного посвідчення, виданого на підставі рішення органу місцевого самоврядування, яке є скасованим.

Розглядаючи спір по суті заявлених вимог, суд першої інстанції виходив з того, що даний спір є публічно-правовим та підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, проте з таким висновком суд погодитись не може.

Відповідно до статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Частиною 2 статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

Згідно з частиною 1 статті 17 вказаного Кодексу юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку з здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій, а також у зв'язку з публічним формуванням суб'єкта владних повноважень шляхом виборів або референдуму.

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), відповідно, прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

В даній справі спір зводиться до правомірності реєстраційного посвідчення від 16 вересня 1997 року № 132, виданого Лановецьким РБТІ у зв'язку з прийняттям виконавчим комітетом Лановецької селищної ради Лановецького району Тернопільської області прийнято рішення від 12 вересня 1997 року № 97 «Про визнання права власності на житлові будинки та нежитлові приміщення».

Видача реєстраційного посвідчення є оформленням відповідно до чинного законодавства на момент його видачі права власності на нерухоме майно, відтак, оспорювання правомірності набуття Лановецьким районним споживчим товариством у власність приміщення павільйону ПП-1 на території селища Ланівці має вирішуватись в порядку цивільної чи господарської юрисдикції, оскільки має місце спір про право цивільне.

Разом з тим слід зазначити, що відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у справі «Zand v. Austria» від 12 жовтня 1978 року вказав, що словосполучення «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття «суд, встановлений законом» у частині першій статті 6 Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів». З огляду на це, не вважається «судом, встановленим законом» орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.

Не обговорюючи питання правомірності оскаржуваного реєстраційного посвідчення та правильності застосування судом першої інстанції норм матеріального права при наданні правої оцінки діям (бездіяльності) органу державної влади щодо його видачі, суд вважає, що в цьому випадку невірно застосовано статтю 6 Конвенції стосовно «суду, встановленого законом». Беручи до уваги те, що визначальним принципом здійснення правосуддя в адміністративних справах є принцип офіційного з'ясування всіх обставин у справі і обов'язок суб'єкта владних повноважень доказувати правомірність своїх дій чи рішень, на відміну від визначального принципу цивільного судочинства, який полягає у змагальності сторін, суд, який розглянув справу, не віднесену до його юрисдикції, не може вважатися «судом, встановленим законом» у розумінні частини першої статті 6 Конвенції.

Таким чином, висновок суду першої інстанції не ґрунтується на правильному застосуванні норм матеріального та процесуального права, що в свою чергу, з урахуванням зазначеного вище, відповідно до частини 1 статті 203 Кодексу адміністративного судочинства України, є підставою для скасування оскаржуваного рішення та закриття провадження в цій справі.

Керуючись статтями 160, 195, 196, 199, 203, 205, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України,

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Лановецького районного споживчого товариства задовольнити частково.

Постанову Тернопільського окружного адміністративного суду від 07 квітня 2015 року по справі № 819/570/15-а - скасувати та закрити провадження у справі за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4 до Комунального підприємства «Лановецьке районне бюро технічної інвентаризації» про визнання протиправним та скасування реєстраційного посвідчення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання ухвали в повному обсязі, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий: А.І. Рибачук

Судді В.М. Багрій

В.Я. Качмар

Повний текст ухвали виготовлено 13 листопада 2015 року.