Справа № 554/12281/15-а
Суддя: Яковенко М.М.
Дата ухвалення: 2015-11-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.11.2015 р.Справа № 554/12281/15-а
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Яковенка М.М.

Суддів: Лях О.П., Старосуда М.І.

розглянувши в порядку письмового провадженя у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Октябрського районного суду м.Полтави від 14 вересня 2015 року по справі № 554/12281/15 про залишення позову без розгляду за позовом ОСОБА_1 до Державної фінансової інспекції в Полтавській області про визнання дій протиправними та скасування протиправних положень в акті ревізії, -

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Октябрського районного суду м.Полтави від 14 вересня 2015 року адміністративний позов ОСОБА_1 залишений без розгляду відповідно до ст.ст.99, 100 КАС України, в зв'язку пропуском строку звернення до суду.

Позивач не погодився з вказаним судовим рішенням суду першої інстанції і подав апеляційну скаргу, в якій просив ухвалу суду першої інстанції скасувати, а справу направити справу на новий розгляд. Апелянт наголошує на тому, що він скористався правом на досудове врегулювання спору та оскаржував спірні висновки в акті ревізії, після остаточного отримання відповіді від ДФС 14.08.2015 року про відмову у задоволені скарги, він завчасно, відповідно до вимог ст.99 КАС України звернувся з позовом до суду, без пропуску строку звернення до суду.

Розгляд справи здійснювався в порядку письмового провадження, з урахуванням приписів п.2 ч.1. ст.197 КАС України. Колегія суддів зазначає, що неявка сторін та їх представників в судове засідання не є перешкодою для прийняття рішення та надання правової оцінки суті спірного питання за наслідками апеляційного розгляду за наявними у справі матеріалами, при чому апелянт просив провести розгляд справи у їх відсутність. Від відповідача надійшли письмові заперечення.

Колегія суддів заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково з наступних підстав.

Як вбачається з заявлених позовних вимог, позивач звернувся 11 вересня 2015 року звернувся до суду із адміністративною позовною заявою, в якій просив: визнати протиправними дії Державної фінансової інспекції в Полтавській області та її службових осіб під час проведення ревізії в Управлінні Пенсійного фонду України в Карлівському районі з 05.12.2011 року по 28.02.2012 року, а також висновки службових осіб в акті ревізії від 06.03.2012 року, про те, що особа перебувала у відрядженні з 18.10. по 18.11.1986 року в м. Пирятин і, що підстави для нарахування заробітної плати з урахуванням коефіцієнту кратності відсутні та про надання особою недостовірних даних про нараховану заробітну плату за виконання робіт по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, що призвело до зайвої виплати пенсії на загальну суму 28709,38 грн., чим нанесено збитки ПФУ;

скасувати висновок службових осіб Державної фінансової інспекції в Полтавській області в акті ревізії від 06.03.2012 року про те, що ОСОБА_1, перебував у відрядженні з 18.10. по 18.11.1986 року в м. Пирятин, що підстави для нарахування заробітної плати з урахуванням коефіцієнту кратності відсутні;

скасувати висновок службових осіб Державної фінансової інспекції в Полтавській області в акті ревізії від 06.03.2012 року про надання ОСОБА_1 недостовірних даних про нараховану заробітну плату за виконання робіт по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, що призвело до зайвої виплати пенсії на суму 28709,38 грн., чим нанесено збитки ПФУ;

стягнути з Державної фінансової служби в Полтавській області завдану матеріальну шкоду 15653,99 грн.; стягнути з Державної фінансової служби в Полтавській області завдану моральну шкоду 20000 грн.

Згідно ч. 1 ст. 3 КАС України справа адміністративної юрисдикції (далі - адміністративна справа) - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Частиною 1 статті 17 КАС України встановлено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку з здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій, а також у зв'язку з публічним формуванням суб'єкта владних повноважень шляхом виборів або референдуму.

Статтею 18 КАС України врегульовано питання щодо предметної підсудності адміністративних справ.

Так, відповідно до п.4 ч.1 ст.18 КАС України, місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні: 4) усі адміністративні справи щодо спорів фізичних осіб з суб'єктами владних повноважень з приводу обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.

В той же час, ч.2 цієї ж статті встановлено, що окружним адміністративним судам підсудні адміністративні справи коли: 1) однією зі сторін в яких є орган державної влади, інший державний орган, орган влади Автономної Республіки Крим, обласна рада, Київська, Севастопольська міська рада, їх посадова чи службова особа, крім випадків, передбачених цим Кодексом, та крім справ щодо їх рішень, дій чи бездіяльності у справах про адміністративні проступки та справ, які підсудні місцевим загальним судам як адміністративним судам.

За правилами статті 21 КАС України, позивач може заявити кілька вимог в одній позовній заяві, якщо вони пов'язані між собою.

Якщо справа щодо однієї з вимог підсудна окружному адміністративному суду, а щодо іншої вимоги (вимог) - місцевому загальному суду як адміністративному суду, таку справу розглядає окружний адміністративний суд.

Вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб'єктів публічно-правових відносин, розглядаються адміністративним судом, якщо вони заявлені в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір. Інакше вимоги про відшкодування шкоди вирішуються судами в порядку цивільного або господарського судочинства.

Здійснюючи апеляційний перегляд ухвали колегія суддів зазначає, висновки суду першої інстанції про залишення позовних вимог без розгляду в зв'язку з пропуском строку звернення до суду, прийнятті без врахування положень статті 18, 21 КАС України, щодо визначення предметної підсудності адміністративних справ та можливих процесуальних наслідків порушення щодо такої підсудності.

Як вбачається з визначеного позивачем сторони відповідача, як суб'єкта владних повноважень по справі є Державна фінансова інспекція в Полтавській області, яка за своєю процесуально-правовою визначеністю, з огляду на положення частини 2 ст.18 КАС України є тим суб'єктом владних повноважень, підсудність щодо яких відноситься до компетенції окружних судів.

Крім того, звертаючись з позовом до суду позивач зазначив, що з 05.12 2011 року по 28.02.2012 року Державною фінансовою інспекцією в Полтавській області була проведена виїзна ревізія фінансово - господарської діяльності УПФ України в Карлівському районі Полтавської області в частині правильності призначення пенсій, допомоги і компенсацій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи та обґрунтованості видачі документів, що слугували підставою для призначення пенсій, допомоги і компенсацій за період з 01.01.2011 по 12.12.2011 року.

Ревізія проводилась головним державним фінансовим інспектором Дорошенко Т.В., головним контролером - ревізором Данчевською Ю.С. та контролером - ревізором Штанько Л.М.

Результати проведеної ревізії оформлені Актом від 06.03.2012 року №04-21/82. Позивач зазначає, що Акт ревізії є актом індивідуальної дії суб'єкта владних повноважень, а його висновки такими, що змінюють права позивача щодо пенсійного забезпечення.

Визначаючи підстави звернення до суду позивач зазначає, що в порушення вимог Конституції України, Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні» від 26.01.1993 року № 2939 в редакції від 16.10.2012 року із змінами на 16.07.2015 року, Закону України «Про державну контрольно - ревізійну службу в Україні» від 21.01.1993 року № 2940 із змінами і доповненнями, постанови КМУ від 20.04.2006 року №550 «Про затвердження Порядку проведення інспектування Державною фінансовою інспекцією її територіальними органами» із змінами, під час проведення ревізії та оформлення акту ревізії ревізори вчинили відносно нього протиправні дії, пов'язані з порушенням Конституції України та вказаного законодавствами, що регулює діяльність державної контрольно - ревізійної служби.

Колегія суддів звертає увагу, що позивач не визначає відповідачем по справі УПФ України в Карлівському районі Полтавської області, який здійснює пенсійне забезпечення позивача, та не висловлює незгоду відносно неправильності обчислення пенсії, що порушує його право на належне пенсійне забезпечення, що в свою чергу буде відповідати змісту п.4 ч.1 ст.18 КАС України.

Враховуючи суб'єктний склад учасників спору, з огляду на предмет заявлених вимог, характер спірних правовідносин та визначених підстав звернення до суду, колегія суддів приходить до висновку, що заявлені ОСОБА_1 позовні вимоги не можна вважати такими, що відносяться до п.4 ч.1 ст. 18 КАС України.

В даному випадку на думку колегії суддів має місце спір фізичної особи з суб'єктом владних повноважень - органом влади з приводу належної реалізації таким органом своїх, властивих саме цьому органу, владних управлінських функцій, наслідком яких є встановлення та фіксація певних порушень з боку пенсійного фонду під час здійснення пенсійних виплат позивачу. Вирішене питання шляхом закріплення певних висновків з якими не погоджується позивач в акті ревізії, є наслідком реалізації своєї компетенції.

Відповідач не є учасником пенсійних правовідносин з ОСОБА_1, та не є тим суб'єктом владних повноважень, що здійснює обчислення, призначення, перерахунок пенсії або інші дії пов'язані з цим.

Колегія суддів звертає увагу як наприклад, що у випадку виникнення спору з приводу видачі довідки про розмір заробітку (доходу) або інших підтверджуючих документів підприємством (установою, організацією), з якими така особа не буде погоджуватися та які мають вплив на розмір пенсії, що призначається пенсійним фондом або обчислюється, це не буде означати, що такий спір буде розглядатися в порядку та за правилами адміністративного судочинства. Орган пенсійного фонду в даному випадку буде мати лише опосередковану причетність до можливого спору. Так і в даному випадку, незгода позивача з висновками викладеними в акті ревізії при перевірці підконтрольної установи, ще не означає, що такий спір відповідає критеріям п.4 ч.1 ст.18 КАС України та підсудний місцевому суду, як адміністративному.

Тобто, сформовані позовні вимоги в межах справи адміністративної юрисдикції, мають інше відмінне значення за своєю правовою суттю та характером, ніж це визначене у п.4 ч.1 ст.18 КАС України, що в свою чергу має значення для правильного вирішення питання щодо визначення правил предметної підсудності.

Колегія суддів зазначає, що питання щодо пропуску строку звернення до суду або відсутності пропуску такого строку повинен вирішуватися належним адміністративним судом, якому підсудна така справа. У випадку, якщо належний за компетенцією суд прийде до переконання про пропуск строку, то саме цей суд може прийняти відповідне рішення про залишення позову без розгляду, тобто застосувати певні процесуальні наслідки.

В даному випадку, суд першої інстанції з урахуванням положень ст.18 КАС України, повинен був вирішити питання щодо підсудності та застосувати інші процесуальні наслідки щодо порушень таких правил підсудності ніж ті, які він застосував.

Колегія суддів зазначає, що суд першої інстанції не врахувавши та надавши неналежну правову оцінку обставинам справи, припустився порушень вимог процесуального законодавства, прийняв на стадії вирішення питання про відкриття провадження по справі передчасне судове рішення, та таке,що не відповідає вимогам КАС України.

На підставі викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, в зв'язку з чим ухвала суду підлягає скасуванню, а справа підлягає направленню до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись статтями 2, 11, 17, 18, 159, 160, 167, 184, 195, 197, 204, 205, 206, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Ухвалу Октябрського районного суду м.Полтави від 14 вересня 2015 року по справі № 554/12281/15 про залишення позову без розгляду - скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Ухвала суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з моменту постановлення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя (підпис)Яковенко М.М.
Судді(підпис) (підпис) Лях О.П. Старосуд М.І.