Справа № 804/5775/15
Суддя: Круговий О.О.
Дата ухвалення: 2015-10-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

15 жовтня 2015 рокусправа № 804/5775/15

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Кругового О.О.

суддів: Юхименка О.В. Нагорної Л.М.

за участю секретаря судового засідання: Лащенка Р.В..

за участю:

представника позивача: Мотова В.О.,

представника відповідача: Васюченко М.Е.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську апеляційну скаргу Нікопольської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області

на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12 червня 2015 року у справі №804/5775/15 за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Новопавлівський гранітний кар'єр» до Нікопольської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про визнання протиправними дій, -

в с т а н о в и в:

28 квітня 2015 року публічне акціонерне товариство «Новопавлівський гранітний кар'єр» звернулось з адміністративним позовом в якому з урахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог від 05.06.2015р., просило визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення позивача № від 27 січня 2015 р., яким позивачу зменшено розмір від'ємного значення податку на додану вартість у розмірі 57,00грн. у повному обсязі та податкове повідомлення-рішення № від 27.01.2015р. в частині зменшення бюджетного відшкодування у сумі 100 288 грн. (за березень 2012р. у сумі 13393,00грн., за квітень 2012р. у сумі 21667,00грн., за серпень 2012р. у сумі 27439,00грн., за вересень 2012р. у сумі 37189,00грн.) та донарахування штрафних санкцій у сумі 50144,00грн.

Адміністративний позов обґрунтовано тим, що чинне законодавство України не ставить в залежність право платника податку на податковий кредит, формування податкового кредиту та відшкодування податку на додану вартість від дотримання вимог податкового законодавства іншими суб'єктами господарювання, зокрема, контрагентами позивача по всьому ланцюгу постачання товару/послуг та, у разі якщо контрагенти позивача не виконали своїх зобовязань щодо сплати ПДВ до бюджету, то це тягне відповідальність саме для них та така відповідальність не може бути покладена на позивача.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12 червня 2015 року адміністративний позов задоволено: визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Нікопольської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області № від 27.01.2015р., визнано протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Нікопольської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області № від 27.01.2015р. в частині зменшення бюджетного відшкодування у загальній сумі 100288,00грн. (сто тисяч двісті вісімдесят вісім гривень, 00коп.) та донарахування штрафних санкцій у сумі 50144,00грн. (п'ятдесят тисяч сто сорок чотири гривні 00коп.).

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції вимог норм матеріального та процесуального права просить оскаржувану постанову скасувати та прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що позивачем неправомірно сформовано податковий кредит та від'ємне значення за рахунок удаваних господарських відносин із контрагентами, які не мали достатніх ресурсів для ведення господарської діяльності, відтак прийняті у його відношенні податкові повідомлення - рішення є законними та обґрунтованими та підстави для їх скасування - відсутні.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом норм матеріального права, надану правову оцінку досліджених судом доказів по справі, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що у період з 22.12.2014 року по 19.01.2015 року посадовими особами Нікополської ОДПІ ГУ Міндоходів у Дніпропетровській області було проведено позапланову виїзну документальну перевірку ПАТ «Новопавлівський гранітний кар'єр» з питань достовірності декларування сум бюджетного відшкодування на рахунок платника податку у банку (рядок 23.1) по уточнюючим розрахункам податкових зобов'язань з ПДВ у зв'язку з виправленням самостійно виявлених помилок за березень 2012 року квітень 2012 року, травень 2012 року, червень 2012 року, серпень 2012 року, вересень 2012 року, квітень 2014 року, травень 2014 року, червень 2014 року, за наслідками якої складено акт перевірки №171/151 від 20.01.2015 року.

Перевіркою ПАТ «Новопавлівський гранітний кар'єр» встановлено, що на порушення ст. 185, п. 198.1, п. 198.6, п. 198.3 ст. 198, ст. 201 Податкового кодексу України №2755-УІ від 02.12.2010 року (із змінами та доповненнями):

- підлягає зменшенню залишок від'ємного значення, який після бюджетного відшкодування включається до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду (р. 24) по уточнюючому розрахунку податкових зобов'язань з ПДВ у зв'язку з виправленням самостійно виявлених помилок до декларації з ПДВ а червень 2012 р. на суму 57 грн.,

- підлягає зменшенню бюджетне відшкодування, заявлене по уточнюючим розрахункам податкових зобов'язань з ПДВ у зв'язку з виправленням самостійно виявлених помилок до декларації з ПДВ: за березень 2012 року на 13993 грн., за квітень 2012 року на 21667 грн., за серпень 2012 року на 27 439 грн., за вересень 2012 року на суму 37189 грн.

На порушення п. 200.1, п. 200.3. п. 200.4 ст. 200 Податкового кодексу України №2755-УІ від 02.12.2010 року (із змінами та доповненням) пп. 4.6.5 п. 4.6 Розділу V порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість, затвердженого Наказом мінфіну України 25.11.11 №1492 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 20.12.2011 року №1490/20228.

- підлягає зменшенню бюджетне відшкодування, заявлене по уточнюючим розрахункам податкових зобов'язань з ПДВ у зв'язку з виправленням самостійно виявлених помилок до декларації з ПДВ: за вересень 2012 року та червень 2014 року.

На підставі висновків акту перевірки податковим органом прийнято податкові повідомлення - рішення:

№ від 27 січня 2015 року, яким позивачу зменшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість на суму 103960 грн. та застосовано штрафні (фінансові) санкції на суму 51980.00 грн..

№ від 27 січня 2015 року, яким позивачу зменшено розмір від'ємного значення на 57 грн..

Правомірність та обґрунтованість податкового повідомлення - рішення № від 27 січня 2015 року є предметом спору переданого на вирішення суду.

Вирішуючи спір між сторонами та задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що позивачем було правомірно відображено в податковій звітності від'ємне значення з податку на додану вартість, оскільки право позивача на декларування сум від'ємного значення виникає в незалежності від факту сплати іншими суб'єктами господарювання сум податку на додану вартість та дотримання ними податкової дисципліни.

Суд апеляційної інстанції погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до п.198.3 ст.198 Податкового кодексу України, податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з:

- придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку;

- придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Згідно з п.198.2 ст.198 ПК України, датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше:

- дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг;

- дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

У відповідності ж з п.198.6 ст.198 ПК України, не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Таким чином, наведеними нормами матеріального права, визначено підстави для формування платником податків податкового кредиту з податку на додану вартість і до таких підстав віднесено: наявність господарської операції, сплата податку на додану вартість у вартості товарів (робіт, послуг), факт сплати податку на додану вартість має підтверджуватися відповідними податковими накладними, використання придбаних товарів (робіт, послуг) в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Згідно п.200.1 ст.200 Податкового кодексу України сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

Відповідно до п.200.3 ст.200 Податкового кодексу України, при від'ємному значенні суми, розрахованої згідно із пунктом 200.1 цієї статті, така сума враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстрочення або відстрочення відповідно до цього Кодексу), а в разі відсутності податкового боргу - зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

При від'ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу), а в разі відсутності податкового боргу - зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду (п.200.3 ст.200).

Згідно п. 200.4 ст. 200 Податкового кодексу України, якщо в наступному податковому періоді сума, розрахована згідно з пунктом 200.1 цієї статті, має від'ємне значення, то:

бюджетному відшкодуванню підлягає частина такого від'ємного значення, яка дорівнює сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у перердніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів / послуг аюо до Державного бюджету України, а в разі отримання від нерезидента послуг на митній території України - сумі податкового зобов'язання, включеного до податкової декларації за попередній період за отримані від нерезидента послуги отримувачем послуг;

залишок від'ємного значення попередніх податкових періодів після бюджетного відшкодування включається до складу сум, що відносяться до податкового кредиту наступного податкового періоду.

У пп.14.1.181 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України (далі ПК України) зазначено, що податковий кредит це сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Крім того, пп.14.1.36 п. 14 ст. 14 також зазначено, що господарська діяльність - діяльність особи, що пов'язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Відповідно до приписів п. 44.1 ст. 44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобовязані вести облік доходів, витрат та інших показників, повязаних з визначенням обєктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, повязаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

З метою підтвердження правомірності формування позивачем від'ємного значення, ПАТ «Новопавлівський гранітний кар'єр» подано до перевірки первинні документи щодо своєї господарської діяльності, на підставі яких сформовано податкову звітність з податку на додану вартість та отримано від'ємне значення, вказані документи містять в матеріалах справи та підлягають дослідженню з метою з'ясування дотримання позивачем приписів податкового законодавства.

У перевіряємому періоді позивач мав взаємовідносини з наступними контрагентами ТОВ «Південпроммаш», ТОВ «ВФ «Метпромтрест», ТОВ СУПР «Вектор-М», ТОВ «Дніпро-Ліга», ПП ОСОБА_3.

Так, судом у ході судового розгляду справи було встановлено, що між ТОВ «Південпроммаш» (продацем) та позивачем (покупцем) був укладений договір постачання товару (електродвигунів) від 23.02.2012р. у спосіб визначений ст.181 Господарського кодексу України шляхом отримання позивачем рахунку-фактури та видаткової накладної (а.с. 118-119, том 1).

Факт реального здійснення господарської операції за вказаним договором підтверджується первинними бухгалтерськими документами, а саме: копіями приймальних актів №63,99, копією рахунку-фактури, копіями видаткових накладних, копіями податкових накладних, а також угодами про припинення зобовязань заліком зустрічних однорідних вимог (а.с. 117-134, том 1).

Також, 29.08.2011р. між ТОВ «ВФ «Метпромтрест» (постачальником) і позивачем (покупцем) був укладений договір №29/08 за умовами якого постачальник зобовязувався продати покупцю запасні частини, матеріали і обладнання (товар), а покупець зобовязується прийняти товар і оплатити постачальнику його вартість на умовах договору; товар поставляється покупцю партіями; ціна на товар вказується в рахунку-фактурі, який є невідємною частиною даного договору (а.с. 137-зворот, том 1).

В подальшому, 20.06.2012р. та 28.12.2012р. між ТОВ «ВФ «Метпромтрест» (постачальником) і позивачем (покупцем) були укладені додаткові угоди до вказаного вище договору №29/08 від 29.08.2012р. (а.с. 138-139, том 1).

Факт реального здійснення господарської операції за вказаним договором підтверджується первинними бухгалтерськими документами, а саме: копією відповідного договору, копіями приймальних актів, копіями рахунків-фактури, копіями видаткових накладних, копіями податкових накладних, копіями вимог, копіями ТТН, копіями сертифікатів якості та копіями платіжних доручень від 27.09.2012р., 14.09.2012р., 04.07.2012р., 13.07.2012р., 11.04.2012р., 08.06.2012р., 14.09.2012р., 05.07.2012р., 13.08.2012р., 20.08.2012р., 31.08.2012р. про оплату позивачем за придбаний товар, де у складі вартості товару, у тому числі сплачена і сума ПДВ (а.с.137 - 202, том 1).

Також, 16.08.2012р. між ТОВ СУПР «Вектор-М» (продавцем) та позивачем (покупцем) був укладений договір поставки №160812/1 за умовами якого продавець продає, а покупець купує, обрізну дошку 25*150/4500 (товар) в кількості 40м.куб., з метою подальшої переробки, або перепродажу на внутрішньому ринку України, відповідно до умов даного договору; продавець зобовязаний здійснювати відвантаження товару на умовах цього договору, відповідно до письмових заявок покупця; відвантаження товару здійснюється протягом терміну визначеного даним договором згідно письмових заявок покупця, які погоджуються сторонами і є невідємною частиною цього договору; покупець вивозить товар своїм транспортом та за свій рахунок (а.с. 204-зворот, том 1).

Факт реального здійснення господарської операції за вказаним договором підтверджується первинними бухгалтерськими документами, а саме: копією відповідного договору, копіями приймальних актів, копіями видаткових накладних, копіями податкових накладних, копіями платіжного доручення про оплату позивачем за товар, де у складі вартості товару, у тому числі сплачена і сума ПДВ (а.с.204-208, том 1).

Також, із наявних в матеріалах справи документів вбачається, що 30.08.2012р. між ТОВ «Дніпро-Ліга» (продавцем) та позивачем (покупцем) був укладений договір щодо поставки товару - башмак гірочний 8739,00сб на підставі рахунку фактури СФ-0000136 від 30.08.2012р. (а.с. 210-216, том.1).

Факт реального здійснення господарської операції за вказаним договором підтверджується первинними бухгалтерськими документами, а саме: копією рахунку-фактури №СФ-0000136 від 30.08.2012р., копією приймального акту, копією видаткової накладної, копією декларації про прийняття вантажу, копією податкової накладної та копією платіжного доручення від 31.08.2012р. про оплату позивачем за придбаний товар, де у складі вартості товару, у тому числі сплачена і сума ПДВ (а.с.210-211, 213-216, том 1; а.с. 120, том 2).

Також, 16.02.2011р. між ПП ОСОБА_3 (постачальник) та позивачем (покупець) був укладений договір поставки товару, згідно якого постачальник зобовязується поставляти покупцю товар (електропромислове, пожежне обладнання, кабельно-проводникова продукція, електрообладнання, електроди, спецодяг), а покупець зобовязується приймати цей товар і своєчасно здійснювати його оплату на умовах даного договору; поставка товару здійснюється на умовах СРТ (перевезення оплачене до) ПАО «НГК» («Інкотермс 2010»), вартість поставки товару входить до складу ціни товару (а.с. 121-122, том 2).

Факт реального здійснення господарської операції за вказаним договором підтверджується первинними бухгалтерськими документами, а саме: копією приймального акту, копією видаткової накладної, копією рахунку на оплату, копією податкової накладної , копіями вимог (а.с. 124-127, 129-153, том 2).

Транспортування придбаних товарів відбувалося транспортом позивача, що підтверджується копією подорожного листа та копіями товарно-транспортних накладних (а.с. 80, 128, том 2).

Досліджені вище документи відповідають вимогам чинного законодавства, та визнаються судом апеляційної інстанції як первинні з огляду на наступне.

Згідно з ч.1 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

У відповідності до ч.2 ст.9 означеного Закону первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань платників здійснюється на підставі первинних документів, у яких міститься інформація саме про господарські операції (результати їх здійснення).

Надані позивачем для підтвердження реальності здійснення господарських операцій, на підставі яких сформовано суму від'ємного значення, первинні документи відображають зміст та обсяг укладених договорів, містять всі необхідні реквізити, та обов'язкові посвідчення, що вказує на безпідставність висновків податкового органу про неправомірне відображення позивачем сум податку на додану вартість та від'ємного значення за вказаними господарськими операціями.

Як вбачається зі змісту акту перевірки податковий орган дійшов висновку про відсутність у позивача права на формування від'ємного значення з податку на додану вартість за перевіряємий період з огляду лише на дії його контрагентів, та неможливість встановлення факту сплати ними податку на додану вартість за наслідками господарських відносин з позивачем. Так, в акті перевірки та апеляційній скарзі відповідачем зазначено про неможливість проведення зустрічних звірок контрагентів позивача з метою встановлення факту сплати ними податку на додану вартість, у зв'язку з чим, на думку податкового органу, від'ємне значення сформоване за перевіряємий період підлягає зменшенню в силу закону.

Суд апеляційної інстанції вважає вказані доводи податкового органу необґрунтованими з огляду на наступне.

У відповідності до ст. 61 Конституції України, юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

Нормативними актами України не передбачена відповідальність юридичної особи за зобов'язаннями іншої юридичної особи, в тому числі за податковими зобов'язаннями.

В свою чергу, відсутність документального підтвердження сплати податку попереднім постачальником по ланцюгу постачання не впливає на віднесення позивачем (покупцем) до складу податкового кредиту оскільки Закон не ставить право платника податку на формування податкового кредиту а відтак і від'ємного значення з ПДВ, в залежність від наявності документів щодо належного виконання постачальника по ланцюгу постачання своїх податкових зобов'язань»

Таким чином, невиконання контрагентом свого зобов'язання зі сплати ПДВ до бюджету тягне відповідальність та негативні наслідки саме для цієї особи. Вказана обставина не є підставою для позбавлення платника ПДВ прав на його відшкодування у разі, коли цей платник виконував усі передбачені законом умови щодо отримання такого відшкодування та має необхідні документальні підтвердження. (вказана позиція висвітлена в постанові Верховного суду України від 31.01.2011 року реєстраційний номер рішення 14222189)

Крім того, Рішенням Європейського суду з прав людини у справах Інтерсплав проти України (2007 рік, заява № 803/02), «Булвес» АД проти Болгарії (2009 рік, заява № 3991/03) і Бізнес Супорт Центр проти Болгарії (2010 рік, заява № 6689/03), у яких визначено, що платника податку не може бути позбавлено права на бюджетне відшкодування ПДВ за відсутності доказів того, що його було залучено до протиправної діяльності, пов'язаної з незаконним отриманням бюджетного відшкодування; при цьому платник ПДВ не повинен нести відповідальність за зловживання, вчинені його постачальниками, якщо платник ПДВ не знав про такі зловживання і не міг про них знати.

Отже, відповідачем, на якого відповідно до ч.2 ст.71 КАС України покладено обов'язок щодо доказування правомірності прийнятого рішення, не доведено того, що сторонами укладено угоди не з метою реального настання правових наслідків, а з метою порушення публічного порядку.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції щодо правомірності формування позивачем від'ємного значення з податку на додану вартість за рахунок договорів укладених позивачем та його контрагентами, на підставі належним чином оформлених первинних документів, в тому числі податкових накладних, отриманих в ході реального здійснення господарської операції, що ґрунтується на вимогах податкового законодавства.

З огляду на викладені обставини, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що судом першої інстанції в достатньому обсязі з'ясовано обставини справи та ухвалено законне і обґрунтоване рішення, у зв'язку з чим, підстав для скасування рішення суду, в межах доводів апеляційної скарги, не існує.

Керуючись ч. 3 ст. 160, ст.195, ст.196, п.1 ч.1 ст.198, ст.200, ст.205, ст.206 КАС України суд, -

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу Нікопольської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області - залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12 червня 2015 року у справі №804/5775/15 - без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів.

Головуючий: О.О. Круговий

Суддя: О.В. Юхименко

Суддя: Л.М. Нагорна