Справа № 802/3747/15-а
Суддя: Бошкова Юлія Миколаївна
Дата ухвалення: 2015-11-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

03 листопада 2015 р. Справа № 802/3747/15-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Бошкової Юлії Миколаївни,

за участю:

секретаря судового засідання: Дмитрука Михайла Володимировича,

позивача: ОСОБА_1,

представника відповідача: ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом: ОСОБА_1

до: Вінницького відділення Вінницької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Держаної фіскальної служби у Вінницькій області

про: виключення з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків та інших обов'язкових платежів

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1, позивач) з адміністративним позовом до Вінницької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Вінницькій області (далі - Вінницька ОДПІ ГУ ДФС у Вінницькій області, відповідач) про зобов'язання вчинити дії.

Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що позивач є віруючою особою та прихожанином Української Православної Церкви, у зв'язку з чим він не бажає користуватися ідентифікаційним кодом та звернувся до відповідача із заявою про виключення інформації про нього із Державного реєстру фізичних осіб-платників податків та інших обов'язкових платежів, які обліковуються за ідентифікаційним кодом. Однак, Вінницька ОДПІ ГУ ДФС у Вінницькій області не виключила ОСОБА_1 із вказаного реєстру, а лише змінила форму обліку, залишивши позивача на обліку у Державному реєстрі фізичних осіб-платників податків та інших обов'язкових платежів за номером та серією паспорту, про що зроблено відповідну відмітку у паспорті.

За таких обставин позивач звернувся до суду з даним позовом та просить зобов'язати Вінницьке відділення Вінницької ОДПІ ГУ ДФС у Вінницькій області вилучити з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків та інших обов'язкових платежів, інформацію про ОСОБА_1, як такого, що обліковується як за ідентифікаційним номером, так і за серією та номером паспорту, та проставити у паспорті відмітку про наявність права здійснювати будь-які платежі без ідентифікаційного номеру та завірити підпис гербовою печаткою.

У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав у повному обсязі, посилаючись при цьому на обставини, що наведені у адміністративному позові та просив його задовольнити.

Представник Вінницької ОДПІ ГУ ДФС у Вінницькій області у судовому засіданні проти адміністративного позову заперечила, посилаючись на те, що чинним законодавством визначено єдиний спосіб реалізації права відмови від реєстраційного номера облікової картки платника податків шляхом взяття особи на облік в окремому реєстрі Державного реєстру за прізвищем, іменем та по батькові, серією і номером паспорта без використання реєстраційного номера облікової картки. Механізм відмови особи від ідентифікаційного номеру є формалізованим процесом, який передбачає подання заяви згідно з установленою формою, а також певних документів, що стосуються особи. Чинне законодавство не передбачає можливості надання контролюючим органом права позивачам здійснювати будь-які платежі без зазначення як реєстраційного номера платника податків, так і серії та номера паспорта. Крім того, сам по собі факт того, що певні дії держави чи суспільства суперечать чиїмось релігійним переконанням не свідчить про неправомірність цих дій та, відповідно, про необхідність захисту таких переконань, що підтверджується практикою Європейського Суду з прав людини, зокрема рішенням від 03.12.2009 року за скаргою "ОСОБА_3 та інші проти Росії" № 40010/04.

Крім того, зазначила, що позивач вже скористався своїм правом відмовитись від ідентифікаційного номера, звернувшись до Вінницької ОДПІ ГУ ДФС у Вінницькій області та 10.04.2014 року подавши повідомлення фізичної особи, яка через свої релігійні переконання відмовляється від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків форми 1 П. Відповідачем було розглянуто відповідне повідомлення та позивача було взято на облік в окремому реєстрі Державного реєстру за прізвищем, іменем та по батькові, серією і номером паспорта без використання реєстраційного номера облікової картки, при цьому проставлено у паспорт позивача відмітку, що він має право здійснювати будь-які платежі за серією та номером паспорта.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, вивчивши матеріали справи та оцінивши наявні у ній докази в їх сукупності встановив наступне.

Згідно довідки про присвоєння ідентифікаційного номера ОСОБА_1 присвоєно ідентифікаційний номер та 20.07.1998 року занесено до Державного реєстру фізичних осіб.

10.04.2014 року ОСОБА_1 подав до Вінницької ОСОБА_4 у Вінницькій області повідомлення фізичної особи, яка через свої релігійні переконання відмовляється від прийняття реєстраційного номера облікової картки платкника податків форми П 1, в результаті чого його було виключено з Державного реєстру фізичних осіб-платників та занесено до окремого реєстру Державного реєстру за прізвищем, ім'ям, по батькові і серією та номером діючого паспорта громадянина України без використання реєстраційного номера облікової картки платника податків.

На сторінці 8 паспорта громадянина України ОСОБА_1 міститься відмітка Вінницької ОСОБА_4 у Вінницькій області про те, що позивач має право здійснювати будь-які платежі за серією та номером паспорта.

Визначаючись щодо заявлених позовних вимог суд виходив з наступного.

З нормами пункту 63.5 статті 63 Податкового кодексу України (далі - ПК України), всі фізичні особи - платники податків та зборів реєструються у контролюючих органах шляхом включення відомостей про них до Державного реєстру фізичних осіб - платників податків у порядку, визначеному цим Кодексом.

З правилами пункту 63.6 цієї ж статті облік платників податків у контролюючих органах ведеться за податковими номерами. Порядок визначення податкового номера встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику. Облік осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган, ведеться за прізвищем, ім'ям, по батькові і серією та номером діючого паспорта. У паспортах зазначених осіб контролюючими органами робиться відмітка про наявність у них права здійснювати будь-які платежі за серією та номером паспорта. Порядок внесення відмітки визначається центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує, державну податкову і митну політику.

Згідно з п. 70.5 ст. 70 ПК України фізична особа-платник податків, яка через свої релігійні переконання відмовляється від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків, зобов'язана особисто подати відповідному контролюючому органу повідомлення та документи для забезпечення її обліку за прізвищем, ім'ям, по батькові і серією та номером паспорта, а також пред'явити паспорт.

Фізична особа подає облікову картку фізичної особи-платника податків або повідомлення (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків) до контролюючого органу за своєю податковою адресою, а фізична особа, яка не має постійного місця проживання в Україні, контролюючого органу за місцем отримання доходів або за місцезнаходженням іншого об'єкта оподаткування.

Для заповнення облікової картки фізичної особи-платника податків використовуються дані документа, що посвідчує особу. Для заповнення повідомлення (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків) використовуються дані паспорта.

З метою визначення єдиної методики реєстрації фізичних осіб у державному реєстрі та відповідно до статей 63 та 70 глави 6 розділу ІІ Податкового кодексу України розроблено Положення про реєстрацію фізичних осіб у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків, затверджене наказом Міністерства доходів і зборів України від 10 грудня 2013 року № 779 (далі Положення № 779).

Згідно із пунктом 2 розділу ІІ цього Положення порядок проведення реєстрації фізичних осіб у Державному реєстрі включає, зокрема, і внесення до паспортів фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган, відмітки про наявність права здійснювати будь-які платежі за серією та номером паспорта.

Так, пунктом 1 розділу ІІ такого Положення закріплено, що усі фізичні особи - платники податків та зборів реєструються у контролюючих органах шляхом включення відомостей про них до Державного реєстру у порядку, визначеному цим Положенням. Облік осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган, ведеться в окремому реєстрі Державного реєстру за прізвищем, ім'ям, по батькові і серією та номером діючого паспорта громадянина України без використання реєстраційного номера облікової картки платника податків. У паспортах зазначених осіб контролюючими органами робиться відмітка про наявність права здійснювати будь-які платежі за серією та номером паспорта.

Облік фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та подали до контролюючого органу повідомлення, ведеться в окремому реєстрі Державного реєстру за прізвищем, ім'ям, по батькові та серією і номером паспорта без використання реєстраційного номера облікової картки платника податків (пункт 2 розділу VIII Положення).

За приписами пункту 1 розділу VIII Положення фізична особа, яка раніше не подавала облікової картки і відомості про яку не включено до Державного реєстру та яка через свої релігійні переконання відмовляється від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків, зобов'язана особисто подати відповідному контролюючому органу повідомлення за формою № 1П (додаток 8), яке є водночас заявою для обліку в окремому реєстрі Державного реєстру, та пред'явити паспорт громадянина України. У разі необхідності особа, крім паспорта громадянина України, пред'являє свідоцтво про народження та, якщо змінювалося прізвище, ім'я чи по батькові, свідоцтво про шлюб (за наявності), свідоцтво про розірвання шлюбу (за наявності), свідоцтво про зміну імені (за наявності).

Відповідно до пунктів 2, 6, 7 розділу VІІІ Положення № 779 облік фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та подали до контролюючого органу Повідомлення, ведеться в окремому реєстрі Державного реєстру за прізвищем, ім'ям, по батькові та серією і номером паспорта без використання реєстраційного номера облікової картки платника податків. Після приймання Повідомлення контролюючим органом здійснюється перевірка щодо наявності реєстрації фізичної особи у Державному реєстрі за реєстраційним номером облікової картки платника податків або в окремому реєстрі за серією та номером паспорта. За результатами такої перевірки до контролюючого органу за місцем реєстрації фізичної особи надсилається повідомлення-підтвердження можливості внесення відмітки до паспорта та взяття на облік за прізвищем, ім'ям, по батькові і серією та номером паспорта.

Згідно з п. 9 розділу VІІІ Положення № 779 у разі якщо фізична особа, до паспорта якої внесено відмітку про наявність права здійснювати будь-які платежі за серією та номером паспорта, раніше була зареєстрована в Державному реєстрі за реєстраційним номером облікової картки платника податків, то після взяття на облік в окремому реєстрі Державного реєстру реєстраційний номер облікової картки платника податків закривається (датою закриття є дата внесення відмітки до паспорта громадянина України), а у разі наявності у паспорті громадянина України відмітки про реєстраційний номер облікової картки така відмітка анулюється у порядку, встановленому цим розділом.

Таким чином, законодавством чітко регламентовано механізм обліку фізичних осіб-платників податків та зборів, в тому числі обліку осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків. Облік таких осіб є формалізованим процесом та здійснюється в окремому реєстрі Державного реєстру за прізвищем, ім'ям, по батькові і серією та номером діючого паспорта громадянина України без використання реєстраційного номера облікової картки платника податків.

При цьому, суд звертає увагу, що чинним законодавством не передбачено можливості ведення обліку фізичних осіб-платників податків, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків, виключно за прізвищем, ім'ям, по батькові, роком народження і місцем реєстрації.

Посилання позивача на необхідність збереження за ним раніше існуючої форми обліку платників податків за прізвищем, ім'ям та по батькові у зв'язку з наявністю з цього приводу правової позиції Верховного Суду України, викладеної у постанові від 28.03.2013 року, суд до уваги не бере, оскільки дане судове рішення ухвалене щодо правовідносин, які виникли до набрання чинності Податковим кодексом України, та не стосується спірних правовідносин у цій адміністративній справі.

Більш того, до моменту набрання чинності Податковим кодексом України питання, пов'язані з обліком фізичних осіб-платників податків та зборів, врегульовувались Законом України "Про Державний реєстр фізичних осіб-платників податків та інших обов'язкових платежів" від 22.12.1994 року № 320/94-ВР.

Згідно з ч. 2 ст. 5 вказаного Закону до Державного реєстру фізичних осіб-платників податків та інших обов'язкових платежів не вноситься інформація про осіб, які через свої релігійні або інші переконання відмовляються від прийняття ідентифікаційного номера та офіційно повідомляють про це відповідні державні органи.

Проте можливість не включення відомостей про особу до Державного реєстру фізичних осіб-платників податків та інших обов'язкових платежів з релігійних міркувань існувала лише до моменту втрати чинності Законом України "Про Державний реєстр фізичних осіб-платників податків та інших обов'язкових платежів", тобто до 01.01.2011 року.

З часу набрання чинності Податковим кодексом України, а саме починаючи з 01.01.2011 року, законодавцем запроваджено інший механізм обліку фізичних осіб-платників податків та зборів. При цьому відповідні зміни не можна вважати звуженням змісту та обсягу існуючих прав і свобод в контексті положень частини 3 статті 22 Конституції України, на що помилково посилаються позивачі.

Також суд враховує, що відповідно до ст. 35 Конституції України кожному гарантується право на свободу світогляду та віросповідання.

Разом із тим, згідно з ч. 4 ст. 35 Конституції України ніхто не може бути звільнений від своїх обов'язків перед державою або відмовитися від виконання законів за мотивами релігійних переконань.

Отже, факт того, що певні дії держави чи суспільства суперечать релігійним переконанням особи, не може свідчити про неправомірність цих дій та необхідність захисту таких переконань.

Зазначене відповідає судовій практиці Європейського суду з прав людини, висвітленій у Рішенні від 03 грудня 2009 року № 40010/04 у справі "ОСОБА_3 та інші проти Росії", яка стосувалась відмови віруючих православної церкви від ідентифікації у податкових правовідносинах за номером. Так, Європейський суд з прав людини зазначив, що захищаючи особисту сферу, стаття 9 Конвенції не завжди гарантує право поводити себе у публічній сфері життя так, як того вимагають релігійні погляди. Держава, розробляючи та застосовуючи власні внутрішні процедури, не може залежати від точки зору окремих громадян, яка базується на їх релігійних віруваннях. Європейський суд з прав людини дійшов висновку, що спосіб організації державної податкової бази даних з використанням індивідуальних номерів платників податків не є втручанням держави у реалізацію права заявниці на свободу релігії, гарантованого статтею 9 Конвенції.

Враховуючи викладене вище, суд приходить до висновку, що вимоги про зобов'язання виключення з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків та інших обов'язків платежів інформацію про ОСОБА_1 та проставити в паспорті відмітку про наявність права здійснювати будь-які платежі без ідентифікаційного номера задоволенню не підлягають, оскільки, позивач вже з нього виключений та перебуває на обліку в окремому реєстрі Державного реєстру за прізвищем, ім'ям та по батькові, серією та номером паспорта без використання реєстраційного номера облікової картки, про що у паспорті позивача міститься відмітка.

З огляду на викладене суд приходить до переконання, що Вінницька ОДПІ ГУ ДФС у Вінницькій області діяла у межах та спосіб, який передбачений чинним законодавством, а тому у задоволенні позову слід відмовити.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних справах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Частиною 1 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи вищезазначене, суд всебічно, повно та об'єктивно, за правилами, встановленими ст. 86 Кодексу адміністративного судочинства України, перевіривши наявні у справі докази та заслухавши пояснення позивача та представника відповідача, вважає, що позовні вимоги є необґрунтованими.

З урахуванням вимог ст. 94 КАС України сплачений при зверненні до суду судовий збір позивачу не присуджується.

Керуючись ст.ст. 70, 71, 79, 86, 94, 128, 158, 162, 163, 167, 255, 257 КАС України, суд-

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст. 186 КАС України, апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Бошкова Юлія Миколаївна