Справа № 826/11065/15
Суддя: Мамчур Я.С
Дата ухвалення: 2015-11-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: №
У Х В А Л А

Іменем України

03 листопада 2015 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді: Мамчура Я.С,

суддів: Шостака О.О., Желтобрюх І.Л.

при секретарі: Гімарі Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Оболонському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 17 вересня 2015 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ВОГ АЕРО ДЖЕТ» до Державної податкової інспекції у Оболонському районі Головного управління ДФС у м. Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

ВСТАНОВИВ:

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 17 вересня 2015 року позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «ВОГ АЕРО ДЖЕТ» до Державної податкової інспекції у Оболонському районі Головного управління ДФС у м. Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення задоволено, визнано протиправним і скасовано податкове повідомлення-рішення № від 22.01.2015 року, винесене ДПІ у Оболонському районі Головного управління ДФС у м. Києві.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції з мотивів порушення судом норм матеріального та процесуального права та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав:

Судом першої інстанції встановлено, що ДПІ у Оболонському районі Головного управління ДФС у м. Києві проведено документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ «ВОГ АЕРО ДЖЕТ» з питань здійснення контролю за своєчасністю, достовірністю, повнотою нарахування та сплати податку на додану вартість та податку на прибуток підприємства при взаємовідносинах з ПАТ «Новоушицький Консервний Завод» за період з 01.08.2014 по 31.08.2014 рік. За результатами такої перевірки складено акт від 05.01.2015 року №2/26-54-22-01-07/38092255, в якому встановлено порушення позивачем п.п. 198.1, 198.4, 198.6 ст. 198 ПК України, а сааме заниження податку на додану вартість на загальну суму у розмірі 5410944 грн.

На підставі Акту перевірки ДПІ у Оболонському районі Головного управління ДФС у м. Києві прийнято податкове повідомлення-рішення від 22.01.2015 №, згідно якого за порушення Податкового кодексу України позивачу визначено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість у розмірі 5410944 грн. та застосовано штрафні (фінансові) санкції у розмірі 1352736 грн.

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, зазначив, що висновок податкового органу щодо порушення позивачем п. 198.1, 198.4, 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України є необґрунтованим та таким, що не відповідає чинному законодавству та дійсним обставинам справи, а винесене податкове повідомлення-рішення від 22.01.2015 № є безпідставним та неправомірним.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне:

У відповідності до пп.14.1.181 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Згідно п.198.1 ст.198 Податкового кодексу України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій, серед іншого, з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

Пунктом 198.3 ст.198 Податкового кодексу України передбачено, що податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг (у разі здійснення контрольованих операцій - не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу) та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Згідно п.198.6 ст.198 Податкового кодексу України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог ст.201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими п.201.11 ст.201 цього Кодексу.

При цьому в п. 187.1 ст. 187 ПК України передбачено, що датою виникнення податкових зобов'язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку; б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

В силу п.201.10 Податкового кодексу України податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

З аналізу положень податкового законодавства вбачається, що право на формування податкового кредиту з податку на додану вартість виникає у платника податків за наступних умов: наявності у сторін спеціальної податкової правосуб'єктності (особа, що видає податкову накладну, повинна бути зареєстрованою як платник податку на додану вартість); фактичного (реального) здійснення оподатковуваних операцій постачальником на користь покупця; наявності причинно-наслідкового зв'язку між операцією з придбання товарів чи послуг та потребою використання в господарській діяльності; документального підтвердження факту здійснення господарської операції сукупністю належним чином складених (оформлених) первинних та інших документів (у т.ч. платіжних), які супроводжують операції певного виду та підтверджують їх фактичне виконання; наявності у покупця належним чином складеної податкової накладної, яка має усі обов'язкові реквізити.

Як вбачається з матеріалів справи, між позивачем та ПАТ «Новоушицький Консервний Завод» 29.08.2014 року укладено договір купівлі-продажу №29/201, згідно якого потавлено сік яблучний концентрований неосвітлений натуральний.

На підтвердження господарської операції між позивачем та його контрагентом ПАТ «Новоушицький Консервний Завод» до суду надано належним чином оформлений акт прийому-передачі від 29.08.2014 року №1, видаткова накладна від 29.08.2014 року № 29085 та податкова накладна від 29.08.2014 року № 4.

Крім того, на підтвердження виконання умов вищевказаного договору позивачем надано договір зберігання товару від 29.08.2014 № 46/М/2014, укладеним між позивачем та ТОВ «Яблуневий дар», актом прийому-передачі товару на зберігання від 29.08.2014, актом здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 31.08.2014 № 310846, відповідно до яких придбаний позивачем у ПАТ «Новоушицький Консервний Завод» товар переданий на зберігання ТОВ «Яблуневий дар»; договір купівлі-продажу від 01.12.2014 № 362, укладеним між позивачем та ТОВ «Вог Рітейл», актом приймання-передачі, видатковою та податковою накладними до нього, актом прийому-передачі товару із зберігання від 01.12.2014, які в сукупності підтверджують факт подальшої реалізації поставленого позивачу ПАТ «Новоушицький Консервний Завод» товару на користь ТОВ «Вог Рітейл»; лист ТОВ «Вог Рітейл» від 10.08.2015 № 10/08, відповідно до якого останнє підтверджує факт проведення фінансово-господарських операцій з TOB «ВОГ АЕРО ДЖЕТ» в грудні 2014 року на підставі договору купівлі-продажу від 01.12.2014 № 362, а саме: сік передано TOB «Вог Рітейл» за адресою: Львівська обл., м. Городок, вул. Львівська, буд. 247а. Враховуючи ту обставину, що сік зберігався за місцем передачі товару, тобто за вказаною адресою, при передачі товару транспортування не проводилося. В свою чергу, придбаний сік експортований TOB «Вог Рітейл» у січні 2015 року, на підтвердження чого надано відповідні документи, копії яких наявні в матеріалах справи та досліджені судом.

Як вбачається з матеріалів справи, підставою для висновку відповідача щодо порушення позивачем норм Податкового кодексу України є встановлення ним нікчемність вказаного Договору внаслідок встановлення перевіркою використання ТОВ «ВОГ АЕРО ДЖЕТ» фінансових потоків, спрямованих на здійснення операцій з отримання податкової вигоди, з метою штучного формування податкового кредиту, який не має реального товарного характеру; посилання на відсутність документів, які засвідчують перевезення даного товару; посилання на відсутність рахунків-фактур, а також протоколу досліджень, посвідчення про якість товару та висновку державної санітарно-епідеміологічної експертизи; посилання відповідача на відсутність будь-яких документів, підтверджуючих відрядження директора ТОВ «ВОГ АЕРО ДЖЕТ» у смт. Нова Ушиця та у м. Городок, а також посилання на те, що у провадженні СУ ФР ДПІ у Оболонському районі ГУ ДФС у м. Києві перебувають матеріали досудового розслідування, внесеного до ЄРДР 31.01.2015 за № 0000011 відносно службових осіб TOB «ВОГ АЕРО ДЖЕТ» за ч. 3 ст. 212 КК України та протоколи допиту свідків в рамках вказаного провадження.

Суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що всі ці твердження відповідача є безпідставними та необґрунтованими, оскільки:

Згідно з ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Відповідно до ст. 228 ЦК України правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним та правочин, який порушує публічний порядок, є нікчемним.

Колегія суддів зауважує, що відповідно до ч. 4 ст. 72 КАС України вирок суду в кримінальній справі або постанова суду у справі про адміністративний проступок, які набрали законної сили, є обов'язковими для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, щодо якої ухвалений вирок або постанова суду, лише в питаннях, чи мало місце діяння та чи вчинене воно цією особою, а тому матеріали досудового слідства не можуть мати преюдиційний характер під час розгляду даної справи, а також відповідачем не надано належних доказів наявності відповідного вироку суду у кримінальній справі відносно відповідних осіб.

Більш того, у судовому засіданні представником позивача було надано до матеріалів справи копію Постанови про закриття кримінального провадження від 29.10.2015 року, згідно якої кримінальне провадження № 0000011 закрито, у зв'язку відсутності складу кримінального правопорушення, а саме відсутності об'єктивної сторони у вигляді підтвердженого факту ненадходження до бюджету коштів.

Також, відповідно до до ч. 2 ст. 18 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців» якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, є недостовірними і були внесені до нього, то третя особа може посилатися на них у спорі як на достовірні. Третя особа не може посилатися на них у спорі у разі, якщо вона знала або могла знати про те, що такі відомості є недостовірними.

Як свідчать матеріали справи, на момент підписання відповідних акту прийому-передачі від 29.08.2014 № 1, видаткової накладної від 29.08.2014 № 29085 та податкової накладної від 29.08.2014 № 4, ПАТ «Новоушицький Консервний Завод» не була припинена як юридична особа, доказів існування вироків суду у кримінальних справах, якими б встановлювався факт фіктивного підприємництва, відповідачем не надано.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, щодо безпідставності та необґрунтованості тверджень відповідача щодо порушення позивачем п. 198.1, 198.4, 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України, відповідач, як суб'єкт владних повноважень, не надав суду достатніх беззаперечних доказів в обґрунтування обставин, на яких ґрунтуються його доводи, і всупереч ч.2 ст.71 КАС України не довів правомірності винесеного ним податкового повідомлення-рішення від 22.01.2015 №, яке є протиправним та підлягає скасуванню.

На підставі вищенаведеного, приймаючи до уваги, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, висновки суду першої інстанції доводами апелянта не спростовані, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для зміни або скасування постанови суду.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 211, 212 КАС України, суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу відповідача - Державної податкової інспекції у Оболонському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві - залишити без задоволення.

Постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 17 вересня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий - суддя: Я.С. Мамчур

Судді: О.О. Шостак

І.Л. Желтобрюх

Ухвалу складено в повному обсязі 06.11.2015 р.

.

Головуючий суддя Мамчур Я.С

Судді: Желтобрюх І.Л.

Шостак О.О.