Справа № 0907/2а-8987/11 (2а/0907/400/12)
Суддя: Черпіцька Л.Т.
Дата ухвалення: 2015-10-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 жовтня 2015 року м. Київ К/800/5281/15

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

Суддів:Черпіцької Л.Т.
Розваляєвої Т.С.
Маслія В.І.

провівши попередній розгляд адміністративної справи за касаційною скаргою Приватного підприємства "Індент" на постанову Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 10.08.2012р. та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 19.01.2015р. у справі № 0907/2а-8987/2011 за позовом Приватного підприємства "Індент" до Івано-Франківського міського управління земельних ресурсів про зобов'язання видати державний акт, -

ВСТАНОВИЛА:

Позивач звернувся з позовом про зобов'язання видати приватному підприємству "Індент" державний акт на право власності на земельну ділянку, на якій знаходиться належне позивачу нежитлове приміщення, яке знаходиться за адресою: вул.Гетьмана Мазепи, 177, корпус 1, розташоване на першому поверсі житлового цегляного будинку, розміром 0,0006га, у відповідності до технічного звіту Івано-Франківського ОБТІ.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що Приватним підприємством "Індент" придбано, згідно із договором купівлі-продажу від 21.05.1997р. у кооперативу "Ескіз" незавершене будівництво магазину, що знаходиться за адресою: вул.Гетьмана Мазепи, 177, корпус 1, розташоване на першому поверсі жилого цегляного будинку. Будівництво вказаного об'єкту завершено в 2003р. На об'єкт договору купівлі-продажу виготовлено технічний паспорт. Позивач вважає, що у відповідності до вимог ст.337 ЦК України, до приватного підприємства "Індент" перейшло право на відповідну земельну ділянку, у зв'язку із чим представником подано заяву №25 від 26.05.2006р. на ім'я Івано-Франківського міського голови про видачу державного акту на право власності на земельну ділянку у відповідності до технічного звіту ОБТІ.

Постановою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 10.08.2012р., залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 19.01.2015р., в задоволенні позовних вимог відмовлено.

На постанову Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 10.08.2012р. та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 19.01.2015р. надійшла касаційна скарга Приватного підприємства "Індент", в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального та процесуального права, ставиться питання про їх скасування та прийняття нового рішення про задоволення позовних вимог.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що на підставі договору купівлі-продажу від 21.085.1997р. між кооперативом "Ескіз" та ПП "Індент", позивач у справі набув право власності на нежитлове приміщення незавершеного будівництва магазину, що розташоване на першому поверсі житлового будинку за адресою: м.Івано-Франківськ, вул.Гетьмана Мазепи, 177, корпус 1.

17.06.2003р. ПП "Індент" звернулось до міського голови м.Івано-Франківська із заявою про надання дозволу на викуп частки земельної ділянки, на якій знаходиться його приміщення перукарні і магазину в м.Івано-Франківську, по вул.Гетьмана Мазепи, 177, корпус 1. Згідно із технічним звітом по визначенню ідеальної частки земельної ділянки приватного підприємства "Індент", виготовлено за технічним завданням №1227 Івано-Франківського управління земельних ресурсів Івано-Франківським БТІ, - ідеальна частка нежитлового приміщення становить 1/100 частини від будинку, а розмір ідеальної частки земельної ділянки - 0,0006га.

Згідно із висновком Івано-Франківського міського управління земельних ресурсів від 14.10.2003р., ним погоджено передачу спірної земельної ділянки в оренду терміном на три роки без встановлення меж земельної ділянки на місцевості.

23.03.2004р. виконкомом Івано-Франківської міської ради було прийнято рішення за №114, яким вирішено передати земельну ділянку площею 0,0006га ПП "Індент" терміном на 10 років в оренду (п.20 Рішення), зобов'язавши останнього укласти такий договір.

Однак рішенням господарського суду Івано-Франківської області від 08.10.2004р., залишеним без змін постановою Львівського апеляційного господарського суду від 10.11.2004р., у справі №А-6/114 за позовом ПП "Індент" п.20 рішення виконкому Івано-Франківської міської ради було визнано недійсним, виходячи з того, що позивач звернувся із своєю заявою 17.06.2003р. не про оренду земельної ділянки, а її приватизацію.

Відповідно до заяви від 26.05.2006р. №25 позивач просив відповідача видати державний акт на право власності на земельну ділянку, оскільки вважав, що до нього перейшло право власності на відповідну земельну ділянку після придбання приміщення магазину по вул.Г.Мазепи, 177, корпус 1.

На вказану заяву позивачем отримано лист-відповідь №1-24/969 від 12.07.2006р. Івано-Франківського міського управління земельних ресурсів, згідно із яким зобов'язано ПП "Індент" надати певну документацію, після чого управлінням буде видане завдання проектній організації для складання технічного звіту з землеустрою, що посвідчує право користування земельною ділянкою з наступним затвердженням сесією міської ради.

Не погодившись із такою відповіддю, виходячи із змісту ст.377 ЦК України, ПП "Індент" і звернулось до суду з даним позовом про зобов'язання видати позивачу державний акт на право власності на земельну ділянку, на якій знаходиться належне позивачу нежитлове приміщення по вул.Гетьмана Мазепи, 177, корпус 1, розташоване на першому поверсі нежитлового цегляного будинку, розміром 0,0006га у відповідності до технічного звіту Івано-Франківського БТІ.

Розглядаючи справу та відмовляючи в задоволенні позовних вимог суди попередніх інстанцій виходили з того, що правова позиція позивача щодо автоматичного набуття ним права власності на земельну ділянку, на якій розміщується його приватне приміщення, не узгоджується з буквальним змістом ст.377 ЦК України, оскільки законодавцем в даному випадку наводяться підстави набуття права власності на земельну ділянку при придбанні житлового будинку, будівлі або споруди, як нерухомих об'єктів, що окремі і незалежні від спільної власності на ці об'єкти інших осіб. В даній справі йдеться про житловий будинок, в якому право власності на нежитлові і житлові приміщення належить багатьом особам.

Колегія суддів погоджується з судами попередніх інстанцій враховуючи наступне.

Відповідно до ст. 377 ЦК України (в редакції станом на час виникнення спору) до особи, яка придбала житловий будинок, будівлю або споруду, переходить право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, у розмірах, встановлених договором. Якщо договором про відчуження житлового будинку, будівлі або споруди розмір земельної ділянки не визначений, до набувача переходить право власності на ту частину земельної ділянки, яка зайнята житловим будинком, будівлею або спорудою, та на частину земельної ділянки, яка є необхідною для їх обслуговування. Якщо житловий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, наданій у користування, то у разі їх відчуження до набувача переходить право користування тією частиною земельної ділянки, на якій вони розміщені, та частиною ділянки, яка необхідна для їх обслуговування.

Таким чином, суди вірно зазначили, що оскільки в даній справі йдеться про житловий будинок, в якому право власності на нежитлові і житлові приміщення належить багатьом особам, стаття 377 ЦК України у даному випадку не застосовується.

Крім того, відповідно до вимог ч.1 ст.120 ЗК України, при переході права власності на будівлю і споруду право власності на земельну ділянку або її частину може переходити на підставі цивільно-правових угод, а право користування - на підставі договору оренди.

Згідно з ст.116 ЗК України набуття права власності або права користування ділянкою із земель державної або комунальної власності набувається за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону.

Пунктом 34 ст.26 Закону України "Про місцеве самоврядування" передбачено, що до виключної компетенції відповідної ради належить вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин, які розглядаються виключно на пленарному засіданні ради - сесії.

Отже, право власності на земельну ділянку могло перейти до позивача тільки в результаті прийняття Івано-Франківською міською радою відповідного рішення про передачу у власність земельної ділянки з подальшим укладенням на його підставі договору про купівлю-продаж. Між тим, такого рішення Івано-Франківської міської ради позивачем не надано.

Таким чином, посилання апелянта на помилковість застосування судом першої інстанції норм земельного законодавства, що регулюють купівлю-продаж земельних ділянок, не ґрунтуються на правових засадах діючого законодавства України, оскільки саме ці норми і встановлюють підставу для видачі відповідачем позивачеві державного акту на право власності на земельну ділянку.

Крім цього, відповідно до вимог ч.1 ст.126 ЗК України, право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою посвідчується державними актами. Форми державних актів затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до вимог п.1.4. Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою та договорів оренди землі, затвердженої наказом Державного комітету України по земельним ресурсам №43 від 04.05.1999 року, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 04.06.1999 року №354/3647, державний акт на право власності на земельну ділянку та державний акт на право постійного користування земельною ділянкою видається на підставі рішення Кабінету Міністрів України, обласної, районної, Київської і Севастопольської міських, міської, селищної, сільської ради, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, обласної, районної Київської і Севастопольської міських державних адміністрацій.

Пунктом 1.16 цієї Інструкції передбачено, що технічна документація зі складання державного акта на право власності на земельну ділянку або на право постійного користування земельною ділянкою включає: виписку з рішення відповідної ради або державної адміністрації про надання у постійне користування, передачу у власність або продаж земельної ділянки, договір відчуження земельної ділянки (договір купівлі-продаж, дарування, міни, інші цивільно-правові угоди), рішення суду; технічне завдання на розробку технічної документації зі складання державного акта; журнал польових вимірювань (крім випадків відчуження земельної ділянки із земель приватної власності); кадастровий план земельної ділянки, складений за результатами зйомки; збірний кадастровий план суміжних землевласників і землекористувачів; відомість обчислення площі земельної ділянки; відомість обробки теодолітного ходу та вирахування координат поворотних точок меле земельної ділянки; експлікація земельних угідь згідно з формою 6-зем.

Отже, наведені положення Інструкції свідчать про те, що державний акт на право власності на земельну ділянку видається тільки на підставі рішення відповідної ради.

За таких обставин судова колегія дійшла висновку, що при вирішенні справи судами першої та апеляційної інстанцій вірно застосовані норми матеріального та процесуального права. Доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують. За таких обставин підстав для задоволення касаційної скарги судова колегія не вбачає.

Згідно із ст. 220 КАС України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Керуючись статтями 220, 220-1, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів Вищого адміністративного суду України

УХВАЛИЛА:

Касаційну скаргу Приватного підприємства "Індент" відхилити, а постанову Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 10.08.2012р. та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 19.01.2015р. залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення копії особам, які беруть участь у справі та може бути переглянута в порядку ст.ст. 235-2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: