Справа № 2-а-838/10
Суддя: Подіновська Г. В.
Дата ухвалення: 2010-10-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а-838/10
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 жовтня 2010 року м.Каховка

Каховський міськрайонний суд Херсонської області в складі:

головуючого судді: Подіновської Г.В. при секретарі: Кузнецовій А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в м. Каховка та Каховському районі Херсонської області про стягнення недоплаченої державної допомоги Дітям війни,

встановив:

У липні 2010 р. позивачка звернулась до суду з вищевказаним позовом, посилаючись на те, що вона згідно Закону України №2195-ІУ від 18.11.04 р. «Про соціальний захист дітей війни» є дитиною війни і їй повинна з січня 2006 р. виплачуватись соціальна допомога в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком, однак, відповідач, в порушення ст.6 зазначеного закону, не нараховує їй щомісячну державну допомогу.

Просила суд зобов'язати відповідача нарахувати та виплатити недоплачену щомісячну соціальну допомогу за 2006-2009 роки. Також просила відновити пропущений строк для звернення до суду за захистом порушених прав, свобод та інтересів, оскільки про порушення її прав позивачці стало відомо лише після висвітлення зазначених подій у пресі в 2008 році. Про належні виплати їй раніше не повідомлялось.

Сторони в судове засідання не з'явилися, надали заяви про розгляд справи за їх відсутності.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 народилася 10.02.1940 року і у відповідності до ст. 1 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», має статус «дитини війни».

На неї розповсюджується дія Закону України «Про соціальний захист дітей війни» від 18.11.2004 року.

Згідно ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» №2195-ІУ від 18.11.04 р., дітям війни пенсії, або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються на 30% мінімальної пенсії за віком.

У 2006 році ця норма закону скасована чи призупинена не була, але Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2006 рік» стаття 110 викладена в такій редакції «установити, що пільги дітям війни, передбачені абзацом сьомим статті 5 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», запроваджуються з 1 січня 2006 року, а статтею 6, - у 2006 році поетапно, за результатами виконання бюджету у першому півріччі, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України за погодженням з Комітетом Верховної Ради Україні з питань бюджету».

Оскільки Кабінет Міністрів України в 2006 році не визначив порядок виплати надбавки до пенсії дітям війни, то вимоги позивача, що стосуються 2006 року задоволенню не підлягають.

Пунктом 12 ст.71 Закону України «Про державний бюджет України на 2007 рік» дію ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» на 2007 рік було зупинено з урахуванням ст. 111 того ж Закону, якою обмежено коло суб'єктів підвищення пенсії, а також встановлені інші його розміри.

Дія цієї ж статті вказаного Закону у 2008 році була змінена Законом України «Про Державний бюджет на 2008 рік» від 28.12.2007 року, який набрав чинності з 01.01.2008 року, а п.41 розділу II цього Закону було встановлено, що у 2008 році «Дітям війни» підвищення до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, яка виплачується замість пенсії, відповідно до ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» виплачується особам, (крім тих, на яких поширюється дія Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»), у розмірі надбавки, встановленої для учасників війни.

Рішення про підвищення пенсії на 30% мінімального розміру пенсії за віком, як «Дитині війни», позивачці відповідачем до теперішнього часу прийнято не було, нарахування відповідно до зазначеного закону не проведені.

Відповідно до 4.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Конституційний Суд України своїм рішенням від 09.07.2007 року № 6-рп/2007 у справі щодо відповідності положень статей 29, 36 частини другої статті 56, частини другої статті 62, частини першої статті 66, пунктів 7, 9, 12, 13, 14, 23, 29, 30, 39, 41, 43, 44, 45, 46 статті 71, статей 98, 101, 103, 111 Закону України про «Державний бюджет України на 2007 рік» (справа про соціальні гарантії громадян), зокрема, пункт 12 ст.71 та ст. 111 Закону «Про державний бюджет України на 2007 рік» визнав неконституційними.

Рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 року №10рп/2008 по справі №1-28/2008 були визнані такими, що не відповідають конституції (є неконституційними) окремі положення Закону України «Про Державний бюджет на 2008 рік», зокрема, положення п.41 розділу II, яким було змінено на 2008 рік дію ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни».

Відповідно до ст.152 Конституції України - закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Таким чином, рішення Конституційного Суду України має преюдиціальне значення для судів загальної юрисдикції при розгляді позовів у зв'язку з правовідносинами, які виникли внаслідок дії положень статей зазначених законів, що визнані неконституційними та є обовязковим до виконання на території України, остаточним і не може бути оскаржене, а у рішенні Конституційного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) правових актів вони визнаються не чинними на майбутнє.

Тому положення Закону України «Про Державний бюджет на 2007 рік», зокрема, положення п.12. ст.71, яким було припинено на 2007 рік дію ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», втратили чинність 09.07.2007р., положення Закону України «Про Державний бюджет на 2008 рік», зокрема, положення п.41 розділу II, яким було змінено на 2008 рік дію ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», втратили чинність 22.05.2008р., а норми ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» є діючими з 09.07.2007р. та з 22.05.2008 p., і відповідай/зобов'язаний був здійснити позивачу нарахування підвищення до пенсії, у відповідності до зазначених рішень Конституційного Суду України, але відповідач відмовився це робити.

Таким чином, законною є вимога позивача щодо нарахування соціальної допомоги, передбаченої Законом України «Про соціальний захист дітей війни» за період з 09.07.2007р. по 31.12.2007р. та перерахування за період з 22.05.2008 р. до 31.12.2009 року.

Разом з тим, суд вважає, що вимоги позивачки стягнення конкретної суми коштів задоволенню не підлягають, оскільки обовязок по нарахуванню та виплаті доплати до пенсії, яка передбачена вищевказаним законом, покладено саме на органи Пенсійного фонду України, у звязку з чим Управління має можливість відкоригувати конкретний розмір підвищення до пенсії самостійно.

Відповідно до ч.І ст. 102 КАС України пропущений з поважних причин процесуальний строк, встановлений законом, може бути поновлений судом за клопотанням особи, яка бере участь у справі.

Суд знаходить поважними доводи позивача про пропуск строку позовної давності і вважає, що позов в цій частині підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ч.2 ст.19, 22, 152 Конституції України, ст.ст. 99, 100, 161, 163, 167 КАС України, ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни»

постановив:

Позов ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в м. Каховка та Каховському районі Херсонської області про стягнення недоплаченої державної допомоги Дітям війни- задовольнити частково.

Зобов'язати управління Пенсійного фонду України в м. Каховка та Каховському районі Херсонської області здійснити дії по нарахуванню та виплаті ОСОБА_1 недоплаченої соціальної допомоги як дитині війни в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком з розміру, встановленого ч.І ст.28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», за період часу з 9 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року, з 22 травня 2008 року по 31 грудня 2009 року з урахуванням виплаченої щомісячної грошової державної соціальної допомоги.

В решті інших позовних вимог відмовити за необґрунтованістю.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо субєкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя: Г. В. Подіновська