Справа № 816/2070/15
Суддя: П’янова Я.В.
Дата ухвалення: 2015-11-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 листопада 2015 р.Справа № 816/2070/15
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: П'янової Я.В.

Суддів: Чалого І.С. , Зеленського В.В.

за участю секретаря судового засідання Городової А.О. Касян В. Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Управління Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області на постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 17.08.2015р. по справі № 816/2070/15

за позовом ОСОБА_1

до Управління Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області

третя особа: Диканський районний відділ Управління Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області

про визнання протиправним та скасування висновку службового розслідування, зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1.), звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовом до Управління Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області (далі - УМВСУ в Полтавській області, відповідач), в якому, з урахуванням заяви про зміну позовних вимог, просив суд визнати протиправним та скасувати висновок службового розслідування за фактом отримання тілесних ушкоджень ОСОБА_1 під час проходження служби в органах внутрішніх справ, затвердженого начальником УМВС України в Полтавській області 15.05.2015 р.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 22.06.2015 р. до участі у справі в якості третьої особи без самостійних вимог на предмет спору залучено Диканський РВ УМВС України в Полтавській області.

Постановою Полтавського окружного адміністративного суду від 17.08.2015 р. адміністративний позов задоволено.

Не погодившись з прийнятою постановою, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову, якою в задоволенні позовних вимог відмовити, посилаючись на порушення судом норм матеріального права.

Відповідно до ч. 6 ст. 12 та ч. 1 ст. 41 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) фіксування судового засідання 05.11.2015 року за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось.

Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з такого.

Судом першої інстанції встановлено, що в період з 1995 року по лютий 2014 року ОСОБА_1 проходив службу в органах внутрішніх справ України на різних посадах.

28.01.2014 р. ОСОБА_1 звернувся до Диканського РВ УМВС України в Полтавській області з рапортом щодо проведення розслідування нещасного випадку, який мав місце 28.11.2001 р. близько 12.00 години на автобусній зупинці "вулиця Чапаєва" м.Полтава під час виконання ним службових обов'язків (т.1 а.с. 183).

За цим рапортом Диканським РВ УМВС України в Полтавській області призначене (наказ №40 від 28.01.2014 (т.1 а.с. 219)) та проведене комісійне службове розслідування.

За наслідками вказаного службового розслідування Диканським РВ УМВС України в Полтавській області складено:

- висновок службового розслідування від 11.02.2014 р., відповідно до якого причинно-наслідковий зв'язок між травмою ОСОБА_1 та контактом з правопорушником не встановлено, нещасний випадок з підполковником міліції ОСОБА_1, дільничним інспектором міліції сектору дільничних інспекторів міліції Диканського РВ УМВС України в Полтавській області (на момент отримання травми: оперуповноважений відділення розкриття злочинів проти особистості відділу карного розшуку Полтавського МУ УМВС) трапився в період проходження служби і не пов'язаний з виконанням службових обов'язків (т.1 а.с. 158-160);

- акт форми Н-5* від 11.02.2014 та акт форми НТ* від 11.02.2014, за висновками яких нещасний випадок стався в період проходження ОСОБА_1 служби і не пов'язаний з виконанням службових обов'язків (т.1 а.с. 155-157, 161-163).

На підставі рапорту ОСОБА_1, подання Диканського РВ від 18.02.2014 р., свідоцтва про хворобу №50-С від 14.02.2014 р., наказом УМВС України в Полтавській області від 26.02.2014 р. №57 о/с, згідно з Положенням про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, ОСОБА_1 звільнено з органів внутрішніх справ за п. 64 "б" /у запас через хворобу/ (т. 1 а.с. 120-126).

Не погодившись з результатами службового розслідування та складеними актами, ОСОБА_1 19.02.2014 р. звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Диканського РВ УМВС України в Полтавській області про визнання дій неправомірними, визнання актів протиправними, зобов'язання вчинити дії.

Постановою Полтавського окружного адміністративного суду від 18.03.2014 р. у справі №816/652/14 (т.1 а.с. 96-98) позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково: визнано протиправними та скасовано акт за формою НТ* Диканського РВ УМВС України в Полтавській області №2 "Про нещасний випадок невиробничого характеру", затверджений 11.02.2014 р., та акт за формою Н-5* розслідування нещасного випадку, що стався 28.11.2001 близько 12 години 00 хвилин від 11.02.2014 р. Диканського РВ УМВС України в Полтавській області; зобов'язано Диканський РВ УМВС України в Полтавській області повторно провести розслідування нещасного випадку, що стався 28.11.2001 близько 12 години 00 хвилин з ОСОБА_1, оформити його результати з урахуванням вимог пунктів 3.8, 3.9, 3.11 Порядку розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій, що сталися в органах і підрозділах системи МВС, затвердженого наказом МВС України № 1346 від 27.12.2002, та відповідно до пункту 2 Порядку та умови виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або інвалідності працівника міліції, податкової міліції, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 12.05.2007 №707; у задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Постанова Полтавського окружного адміністративного суду від 18.03.2014 р. у справі №816/652/14 набрала законної сили 08.04.2014 р.

На виконання вказаного судового рішення, 08.04.2014 р. начальником Диканського РВ УМВС України в Полтавській області, майором міліції ОСОБА_2 прийнято наказ №112 "Про створення комісії щодо повторного розслідування нещасного випадку із співробітником Диканського РВ УМВС" (т.1 а.с. 167).

На підставі зазначеного наказу в квітні 2014 року комісією у складі голови комісії заступника начальника Диканського РВ УМВС України в Полтавській області - начальника МГБ майора міліції ОСОБА_3, членів комісії- начальника штабу майора міліції ОСОБА_4, начальника СДІМ ОСОБА_5, начальника СКЗ майора міліції ОСОБА_6 проведене повторне розслідування нещасного випадку, що стався з ОСОБА_1

За наслідками повторного розслідування нещасного випадку складено:

- висновок службового розслідування нещасного випадку із підполковником міліції ОСОБА_1, колишнім дільничним інспектором міліції сектору дільничних інспекторів міліції Диканського РВ УМВС України в Полтавській області (на момент отримання травми: оперуповноважений відділення розкриття злочинів проти особистості відділу карного розшуку Полтавського МУ УМВС) від 09.04.2014 р., відповідно до якого умисних провинних дій, що призвели до травмування потерпілого, комісією в межах службового розслідування не встановлено, нещасний випадок з підполковником міліції ОСОБА_1 трапився в період проходження служби при виконанні службових обов'язків, пов'язаних з безпосередньою участю в охороні громадського порядку, громадської безпеки, у боротьбі зі злочинністю (т.1 а.с. 168-171);

- акт за формою Н-1* №19 від 10.04.2014 р. та акт за формою Н-5* від 10.04.2014 р., за висновками яких нещасний випадок з ОСОБА_1 трапився в період проходження служби при виконанні службових обов'язків, пов'язаних з безпосередньою участю в охороні громадського порядку, громадської безпеки, у боротьбі зі злочинністю (т.1 а.с. 172-179).

У подальшому, відповідачем направлено до МВС України матеріали на виплату ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги, передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України від 12.05.2007 №707 "Про затвердження Порядку та умови виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або інвалідності працівника міліції, податкової міліції".

Судом першої інстанції встановлено, що при оформленні документів на виплату одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 результати проведення розслідування нещасного випадку та матеріали перевірки вивчались головним спеціалістом з охорони праці УМЗ УМВС України в Полтавській області ОСОБА_7 та надана довідка щодо відповідності результатів проведення розслідування нещасного випадку вимогам наказу МВС України №1346 (том 2 а.с. 30-32), що не заперечується сторонами.

Вказані матеріали неодноразово поверталися МВС України на адресу відповідача без затвердження для доопрацювання та приведення їх у відповідність до вимог законодавства листами від 15.09.2014, 31.12.2014, 03.04.2015 (т.2 а.с. 21, 22, 24).

Разом з тим, листом від 18.03.2015 р. №15/5-1440 ДФЗБО МВС України повідомив УФЗБО УМВС України в Полтавській області про підтвердження за наслідками проведення перевірки матеріалів на ОСОБА_1 правильності проведення службового розслідування та кваліфікації нещасного випадку та просив матеріали для призначення одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 надіслати до ДФЗБО МВС України (т. 2 а.с. 23).

Однак, 15.04.2015 р. за вх.№4099 на адресу УМВС України в Полтавській області надійшов лист ДКЗ МВС України від 10.04.2015 р. вих.№6/6-2977 з вимогою щодо організації проведення службового розслідування для встановлення обставин отримання тілесних ушкоджень ОСОБА_1 з метою недопущення безпідставного використання бюджетних коштів на виплату одноразової грошової допомоги (т.1 а.с. 115).

На підставі вказаного листа, наказом УМВС України в Полтавській області від 07.05.2015 р. №420 призначено комісійне службове розслідування (т.1 а.с. 116).

За результатами проведеного службового розслідування складено висновок службового розслідування за фактом отримання ОСОБА_1 тілесних ушкоджень під час проходження служби, який затверджено 15.05.2015 р. начальником УМВС України в Полтавській області полковником міліції ОСОБА_8 (т.1 а.с. 108-114).

Вказаним висновком службового розслідування від 15.05.2015 р., зокрема:

- скасовано висновок службового розслідування нещасного випадку із підполковником міліції ОСОБА_1 від 09.04.2014 р., акт за формою Н-1* №19 від 10.04.2014 р. та акт за формою Н-5* від 10.04.2014 р.;

- визнано нещасний випадок з ОСОБА_1 28.11.2001 таким, що трапився в період проходження служби і не пов'язаний з виконанням службових обов'язків;

- зобов'язано Диканський РВ УМВС (ОСОБА_9.) провести повторне розслідування нещасного випадку з ОСОБА_1 з урахуванням обставин, встановлених цим висновком, та скласти відповідні акти, про що проінформувати ОСОБА_1 з наданням відповідних копій.

Позивач, не погоджуючись з правомірністю проведення та результатами службового розслідування, за наслідками якого складено висновок службового розслідування від 15.05.2015 р., звернувся до суду з вказаним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач в ході розгляду справи правомірності оскаржуваного висновку не довів, відтак, позовні вимоги ОСОБА_1 є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на таке.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Відповідно до п.1.1 Інструкції про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ України, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 12.03.2013 №230 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 02.04.2013 №541/23073 (далі - Інструкція №230), службове розслідування - комплекс заходів, які здійснюються у межах компетенції з метою уточнення причин і умов подій, що стали підставою для призначення службового розслідування, ступеня вини особи (осіб), якою (якими) вчинено дисциплінарний проступок, а також з'ясування інших обставин.

Згідно з п.2.1 Інструкції №230 підставами для проведення службового розслідування є порушення особами РНС службової дисципліни, у тому числі скоєння кримінальних або адміністративних правопорушень, знищення або втрата службових документів, доручених або охоронюваних матеріальних цінностей, вчинення особами РНС діянь, які порушують права і свободи громадян, службову дисципліну, інші події, пов'язані із загибеллю (смертю) осіб РНС чи їх травмуванням (пораненням), а також події, які сталися за участю осіб РНС і можуть викликати суспільний резонанс.

Крім того, факт травмування, як окрема підстава для призначення та проведення службового розслідування, передбачена пп.2.2.6 п.2.2 Інструкції №230.

У пункті 3.2 Інструкції №230 визначено, що службове розслідування проводиться посадовою особою, якій воно доручено, чи декількома особами у складі комісії, одна з яких за необхідності призначається головою цієї комісії.

За приписами п.6.2.2 п.6.2 Інструкції №230 виконавець (голова, члени комісії) зобов'язані, зокрема:

- дотримуватися вимог законодавства при проведенні службового розслідування, уживати необхідних заходів щодо недопущення порушення прав та законних інтересів учасників службового розслідування;

- у разі відмови опитуваної особи надати пояснення в обов'язковому порядку документально засвідчити таку відмову складанням акта.

У разі відмови особи надати пояснення на підставі статті 63 Конституції України цей факт документується за допомогою проставляння нею підпису на бланку пояснення, без складання акта.

Факт відмови від надання пояснень відображається у висновку, що складається за результатами проведеного службового розслідування.

Пунктом 6.3 Інструкції №230 визначені права особи РНС, стосовно якої проводиться службове розслідування, зокрема: брати участь у службовому розслідуванні, у тому числі давати усні чи письмові пояснення, робити заяви, в установленому порядку подавати документи, які мають значення для проведення службового розслідування, оскаржувати рішення, прийняте за результатами службового розслідування, у строки і в порядку, що визначені законодавством України.

Згідно з підпунктом 6.3.6 Інструкції №230 забороняється затверджувати висновок службового розслідування без отримання від особи РНС письмового пояснення або за відсутності акта про її відмову в наданні письмового пояснення. Небажання особи РНС, відносно якої проводиться службове розслідування, надавати пояснення не перешкоджає затвердженню висновку службового розслідування та накладенню дисциплінарного стягнення.

В ході судового розгляду справи встановлено, що в порушення підпункту 6.3 Інструкції №230 при проведенні службового розслідування, результати якого оформлені висновком від 15.05.2015 р., письмові пояснення УМВС України в Полтавській області у ОСОБА_1 не відбирались.

Представник відповідача не заперечував факт не відібрання УМВС України в Полтавській області від ОСОБА_1 пояснень щодо обставин його травмування 28.11.2001р. Вказане представник відповідача пояснював тим, що в спірному випадку проводилося не первинне, а проміжне службове розслідування обставин травмування ОСОБА_1 та досліджувалось також питання дотримання службової дисципліни серед діючих осіб рядового і начальницького складу ОВС області, а тому при його проведенні використані раніше відібрані (при проведенні первинного службового розслідування Диканським РВ) письмові пояснення ОСОБА_1

Наведені обґрунтування суд першої інстанції правомірно не прийняв до уваги, оскільки положення Інструкції №230 не містять виключень щодо відсутності у осіб, які проводять службове розслідування, обов'язку відбирати у осіб РНС, стосовно яких проводиться таке розслідування, відповідні письмові пояснення при його проведенні. Натомість, підпунктом 6.3.6 Інструкції №230 безвідносно до обставин проведення первинного чи повторного службового розслідування, прямо передбачена заборона затверджувати висновок службового розслідування без отримання від особи РНС письмового пояснення або за відсутності акта про її відмову в наданні письмового пояснення.

Поряд з цим, окрім наявності в Інструкції №230 чіткого припису щодо обов'язковості відібрання у осіб РНС пояснень при проведенні службового розслідування, необхідність у відібранні письмових пояснень у ОСОБА_1 при проведенні спірного службового розслідування, на думку суду, зумовлювалась також суперечливістю фактичних обставин, викладених у раніше відібраних поясненнях ОСОБА_1, та медичній документації, які комісія аналізує у висновку службового розслідування, проте не вживає заходів (в тому числі не відбирає письмові пояснення у ОСОБА_1.) щодо з'ясування дійсних обставин, що мали місце під час отримання останнім травми.

Так, згідно відібраних при проведенні первинного службового розслідування Диканським РВ у ОСОБА_1 письмових пояснень, в результаті отримання 28.11.2001 травми /ударів по голові/ ОСОБА_1 втратив свідомість, а згідно медичної документації /амбулаторної картки на прізвище ОСОБА_1./ при зверненні до поліклініки УМВС ОСОБА_1 повідомив лікарів про те, що 28.11.2001 він отримав удар по голові, свідомості не втрачав.

Також, необхідно зауважити про зміну відповідачем в ході розгляду справи правової позиції та пояснень стосовно нормативно-правового акту, яким керувалось Управління при проведенні службового розслідування, за результатами якого складено спірний висновок.

Так, у письмових запереченнях на адміністративний позов (т.1 а.с. 136-140) відповідач вказує на помилкове ототожнювання позивачем процедури "проведення службового розслідування" та процедури "розслідування нещасного випадку" та зазначає, що оскаржуваний висновок складено за результатами службового розслідування, призначеного та проведеного з дотриманням та у відповідності до Інструкції №230. Однак, у додаткових запереченнях проти позову (т.2 а.с. 63-64) відповідач вказує, що висновок службового розслідування відповідає вимогам пункту 3.29 Порядку розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій, що сталися в органах і підрозділах системи МВС України, затвердженого Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 27.12.2002р. №1346 (далі - Порядок №1346).

Водночас, як слідує з наказу начальника УМВС України в Полтавській області від 07.05.2015р. №420, що слугував підставою для проведення відповідачем службового розслідування, останній має посилання на пункт 2.6 Інструкції №230. Вказане свідчить про призначення та, відповідно, про необхідність проведення службового розслідування в чіткій відповідності до положень Інструкції №230 (т.1 а.с. 116).

При цьому, необхідно зауважити, що з метою врегулювання питань, пов'язаних з розслідуванням та веденням обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій, що сталися в органах і підрозділах внутрішніх справ України, розроблено Порядок №1346.

Згідно з п.3.29, п.3.30 Порядку №1346 (в редакції, чинній станом на час проведення відповідачем службового розслідування) контроль за своєчасним і об'єктивним розслідуванням нещасних випадків (у тому числі поранень), їх документальним оформленням та обліком, виконанням заходів щодо усунення їх причин здійснюють служби державного нагляду за охороною праці системи МВС України відповідно до їх компетенції та повноважень.

Ці служби мають право вимагати від керівника складання акта за формою Н-1* або його перегляду, якщо встановлено, що допущено порушення вимог цього Порядку або інших нормативно-правових актів про охорону праці.

Посадова особа служби державного нагляду за охороною праці має право у разі необхідності (надходження скарги, незгода з висновками розслідування обставин та причин нещасного випадку, поранення або його приховування від розслідування тощо) вимагати проведення розслідування нещасного випадку і видавати обов'язкові для виконання керівником приписи за встановленою формою Н-9* (додаток 7) щодо необхідності складання акта за формою Н-1* та взяття нещасного випадку (у тому числі поранення) на облік.

У разі незгоди керівника з рішенням посадової особи служби державного нагляду за охороною праці питання вирішується керівником інспекції державного нагляду за охороною праці при ГУМВС, УМВС чи керівництвом Відділу державного нагляду за охороною праці МВС України або в порядку, передбаченому чинним законодавством.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено при розгляді апеляційної скарги, що при оформленні документів на виплату одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 результати проведення розслідування нещасного випадку та матеріали перевірки Диканського РВ від 10.04.2015 р. вивчались головним спеціалістом з охорони праці УМЗ УМВС України в Полтавській області ОСОБА_7 та надана довідка щодо відповідності результатів проведення розслідування нещасного випадку вимогам наказу МВС України №1346 (т. 2 а.с. 30-32), що сторонами не заперечувалось.

З огляду на вимоги пункту 3.30 Порядку №1346, у разі незгоди керівника УМВС з рішенням посадової особи служби державного нагляду за охороною праці ОСОБА_7 вказане питання повинно вирішуватись керівництвом Відділу державного нагляду за охороною праці МВС України або в порядку, передбаченому чинним законодавством.

При цьому, пунктом 3.29 Порядку №1346 саме посадовій особі служби державного нагляду за охороною праці у разі необхідності надано право видавати обов'язкові для виконання керівником приписи за встановленою формою Н-9*, в якому робити висновок щодо пов'язаності/не пов'язаності нещасного випадку, що стався з працівником ОВС у період проходження служби, з виконанням ним службових обов'язків.

Як вбачається з матеріалів справи, у висновку службового розслідування комісією з посиланням на п. 3.11 Порядку №1346 зроблено висновок про те, що нещасний випадок з ОСОБА_1 28.11.2001 є таким, що трапився в період проходження служби і не пов'язаний з виконанням службових обов'язків.

Разом з тим, відповідний припис за встановленою формою Н-9* посадовою особою служби державного нагляду за охороною праці не складався.

На уточнююче запитання суду щодо правових норм, які давали відповідачу підстави комісійно шляхом складення висновку службового розслідування скасовувати висновок службового розслідування нещасного випадку з підполковником міліції ОСОБА_1 Диканського РВ від 09.04.2014 р., акт за формою Н-1* №19 від 10.04.2014 та акт за формою Н-5* від 10.04.2014, визнавати нещасний випадок з ОСОБА_1 таким, що трапився в період проходження служби і не пов'язаний з виконанням службових обов'язків та зобов'язувати Диканський РВ УМВС провести повторне розслідування нещасного випадку з ОСОБА_1, представник УМВС України в Полтавській області ґрунтованої відповіді не надав, правових норм не вказав.

Апеляційна скарга відповідача також не містить жодних пояснень з приводу вищевикладеного.

В ході розгляду справи встановлено, що проводячи в травні 2015 року службове розслідування, результатом якого стало складення висновку від 15.05.2015, УМВС України в Полтавській області діяло не в межах повноважень та не у спосіб, що передбачені Інструкцією №230. Оскільки висновком такого службового розслідування скасовано акт за формою Н-1* №19 від 10.04.2014 та акт за формою Н-5* від 10.04.2014, чим змінено права і обов'язки позивача, і жодних окремих рішень за наслідками розслідування не прийнято, суд правомірно оцінює такий висновок як рішення суб'єкта владних повноважень у сфері правовідносин щодо проходження публічної служби.

З огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку про протиправність висновку службового розслідування за фактом отримання ОСОБА_1 тілесних ушкоджень під час проходження служби, затвердженого начальником УМВС України в Полтавській області 15.05.2015р., та необхідність його скасування.

Доводи апеляційної скарги про те, що повторне службове розслідування не завершено, відповідні акти не складено, колегією суддів не приймаються до уваги, оскільки позивач не позбавлений права оскаржувати висновок службового розслідування, який вже складено.

Таким чином, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку, що постанова суду першої інстанції ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, викладених у зазначеній постанові, у зв'язку з чим підстав для її скасування не вбачається.

Відповідно до ст. 200 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, п. 1 ч. 1 ст. 205, 206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Управління Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області залишити без задоволення.

Постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 17.08.2015р. по справі № 816/2070/15 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Пянова Я.В.
Судді Чалий І.С. Зеленський В.В.
Повний текст ухвали виготовлений 10.11.2015 р.