Справа № 816/1591/15
Суддя: Т.С. Канигіна
Дата ухвалення: 2015-10-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 жовтня 2015 року м. ПолтаваСправа № 816/1591/15

Полтавський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Канигіної Т.С.,

за участю:

секретаря судового засідання Скорика С.В.,

представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом
позивача ОСОБА_3
до відповідача третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Управління Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області Новосанжарський районний відділ управління Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області
про визнання протиправним та скасування наказів, зобовязання вчинити дії
В С Т А Н О В И В:

18 травня 2015 року ОСОБА_3 (надалі позивач, ОСОБА_3М.) звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовом до Управління Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області (надалі відповідач, УМВС України в Полтавській області), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Новосанжарський районний відділ управління Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області (надалі третя особа, Новосанжарський РВ УМВС України в Полтавській області), з урахуванням уточнення позовних вимог, про визнання протиправними та скасування пунктів 1 та 2 наказу УМВС України в Полтавській області від 01.04.2015 № 307 та наказу УМВС України в Полтавській області від 03.04.2015 № 166 о/с у частині звільнення з органів внутрішніх справ старшого дільничного інспектора міліції сектору дільничних інспекторів міліції Новосанжарського РВ УМВС України в Полтавській області майора міліції ОСОБА_3 та зобов'язання УМВС України в Полтавській області негайно розглянути та прийняти рішення за рапортом ОСОБА_3 від 14.03.2015 щодо звільнення за власним бажанням.

Мотивуючи позовні вимоги, позивач посилався на безпідставність та необґрунтованість оскаржуваних наказів. ОСОБА_3 зазначив, що висновки службової перевірки, за наслідками якої винесені оскаржувані накази, не містять події порушення, наявності вини у скоєнні порушення, мети та мотиву порушення, обставин, які вплинули на ступінь і характер відповідальності порушника як ті, що помякшують чи обтяжують його відповідальність, причин та умов, що сприяли скоєнню порушення.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги з урахуванням їх уточнення підтримав та просив їх задовольнити.

Представник відповідача проти позову заперечував, просив відмовити у задоволенні позову повністю. За доводами відповідача, підставою для притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності слугувало невиконання останнім вимог статті 7 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, затвердженого Законом України від 22.02.2006 № 3460-ІV, наказів МВС України від 22.02.2012 № 155, від 22.10.2012 № 940, від 28.04.2009 № 181, від 19.11.2012 № 1050, що призвело до тяжких наслідків та резонансу в суспільстві.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову з огляду на наступне.

Згідно з відомостями трудової книжки 11.09.2006 ОСОБА_3 прийнятий на службу в органи внутрішніх справ (а.с. 8).

З матеріалів справи вбачається, що відповідно до наказу Новосанжарського РВ УМВС України в Полтавській області від 12.11.2014 № 290 "Про виявлення порушень у службовій діяльності працівників відділу та покарання винних", який виданий на підставі висновку службового розслідування, затвердженого наказом начальника Новосанжарського РВ МВС України в Полтавській області від 12.11.2014, за недбале виконання своїх обовязків, що виразилося у неналежній організації виїзду слідчо-оперативної групи на повідомлення, та порушень вимог наказів МВС України № 940, № 1050 помічнику начальника оперативному черговому чергової частини штабу Новосанжарського РВ УМВС України в Полтавській області майору міліції ОСОБА_3 оголошено сувору догану (а.с. 96, 97).

При цьому, згідно із наказом УМВС України в Полтавській області від 01.04.2015 № 307 "Про порушення службової дисципліни та притягнення до дисциплінарної відповідальності":

скасовано за мякістю наказ Новосанжарського РВ УМВС в Полтавській області від 12.11.2014 № 290 "Про порушення службової дисципліни та притягнення до дисциплінарної відповідальності", яким винесено сувору догану ОСОБА_3 (пункту 1 наказу від 01.04.2015 № 307);

за грубе порушення службової дисципліни, недотримання статті 7 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, затвердженого Законом України від 22.02.2006 №3460-IV, наказів МВС України від 22.02.2012 № 155, від 22.10.2012 № 940, від 28.04.2009 № 181, від 19.11.2012 № 1050, що призвело до тяжких наслідків та резонансу в суспільстві, ОСОБА_3 звільнено з органів внутрішніх справ (пункт 2 наказу від 01.04.2015 № 307) /а.с. 57/.

На підставі наказу УМВС України у Полтавській області від 01.04.2015 № 307 та подання Новосанжарського РВ від 02.04.2015 винесено наказ УМВС України в Полтавській області по особовому складу від 03.04.2015 № 166 о/с, яким майора міліції ОСОБА_3, старшого дільничного інспектора міліції сектору дільничних інспекторів міліції Новосанжарського районного відділу звільнено з органів внутрішніх справ за п. 64 «є» (у запас за порушення дисципліни) /а.с.34/.

Надаючи правову оцінку вищевказаним діям відповідача, суд виходить з наступного.

Сутність службової дисципліни, обов'язки осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ України стосовно її дотримання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, порядок і права начальників щодо їх застосування, а також порядок оскарження дисциплінарних стягнень визначено Дисциплінарним статутом органів внутрішніх справ України, затвердженого Законом України від 22.02.2006 № 3460-IV (надалі Дисциплінарний статут).

Згідно з положеннями статті 1 Дисциплінарного статуту службова дисципліна дотримання особами рядового і начальницького складу Конституції і законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів та інших нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, підпорядкованих йому органів і підрозділів та Присяги працівника органів внутрішніх справ України.

Отже, службова дисципліна полягає в безумовному виконанні особами рядового і начальницького складу службових обов'язків, визначених Конституцією і законами України, актами Президента України і Кабінету Міністрів України, наказами та іншими нормативно-правовими актами Міністерства внутрішніх справ України, підпорядкованих йому органів і підрозділів та Присяги працівника органів внутрішніх справ України, а також у реалізації прав та додержанні обмежень і заборон, установлених законодавством з питань проходження служби в державних органах, і ґрунтується на особистій відповідальності за доручену справу та на засадах єдиноначальності і централізації управління.

Згідно зі статтею 2 Дисциплінарного статуту дисциплінарний проступок невиконання чи неналежне виконання особою рядового або начальницького складу службової дисципліни.

Відповідно до частини першої статті 5 Дисциплінарного статуту за вчинення дисциплінарних проступків особи рядового і начальницького складу несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.

За приписами статті 12 Дисциплінарного статуту на осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ за порушення службової дисципліни можуть накладатися такі види дисциплінарних стягнень: усне зауваження; зауваження; догана; сувора догана; попередження про неповну посадову відповідність; звільнення з посади; пониження в спеціальному званні на один ступінь; звільнення з органів внутрішніх справ.

При цьому, відповідно до положень частини десятої статті 14 Дисциплінарного статуту при визначенні виду дисциплінарного стягнення мають враховуватися тяжкість проступку, обставини, за яких його скоєно, заподіяна шкода, попередня поведінка особи та визнання нею своєї вини, її ставлення до виконання службових обов'язків, рівень кваліфікації тощо.

Таким чином, підставою для притягнення осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ до дисциплінарної відповідальності є вчинення такими особами дисциплінарного проступку.

При цьому, виходячи з сутті поняття дисциплінарного проступку та загальних засад юридичної відповідальності відповідне діяння особи створює негативні наслідки для цієї особи.

Згідно з висновком службового розслідування за фактами, викладеними у зверненні ОСОБА_4 щодо неналежного реагування на її повідомлення про правопорушення працівниками міліції Новосанжарського РВ УМВС, від 28.03.2015 підставою для притягнення ОСОБА_3 до дисциплінарної відповідальності стало невиконання останнім, зокрема вимог пунктів 5.3.3, 5.3.4 Інструкції з організації реагування органів внутрішніх справ на повідомлення про кримінальні правопорушення, інші правопорушення, надзвичайні ситуації та інші події, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України 22.10.2012 № 940, а саме: ненаправлення слідчо-оперативної групи на місце події (а.с 19-22).

За твердженням позивача, відповідачем порушені вимоги статті 14 Дисциплінарного статуту, згідно з якими перед накладенням дисциплінарного стягнення начальник або особа, яка проводить службове розслідування, повинні зажадати від порушника надання письмового пояснення. Проте даним правом, як зазначає позивач, він не скористався, оскільки перевірка проводилась без його відома.

В обґрунтування своїх доводів позивач також посилається на відсутність згоди виборного профспілкового органу на притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності та на звільнення позивача як члена профспілки.

Дані обставини підтверджуються, зокрема довідкою про грошове забезпечення позивача (а.с. 12), повідомленням Новосанжарського РВ УМВС України в Полтавській області від 22.10.2015 № 8147 про перебування колишнього майора міліції ОСОБА_3 у первинній профспілковій організації атестованих працівників Новосанжарського РУ УМВС України у Полтавській області з 27.11.2012 до часу його звільнення з органів внутрішніх справ, заявою позивача та обліковою карткою позивача (а.с. 234, 235).

Відповідно до пункту 22 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29.07.1991 № 114 (із змінами), особи рядового і начальницького складу для охорони своїх професійних, службово-трудових, соціально-економічних прав та інтересів можуть об'єднуватися в громадські організації, діяльність яких здійснюється згідно з законодавством.

Згідно з частиною десятою статті 18 Закону України "Про міліцію" працівники міліції вправі створювати професійні спілки.

За приписами частини 3 статті 41 Закону України "Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності" звільнення членів виборного профспілкового органу підприємства, установи, організації (у тому числі структурних підрозділів), його керівників, профспілкового представника (там, де не обирається виборний орган профспілки), крім додержання загального порядку, допускається за наявності попередньої згоди виборного органу, членами якого вони є, а також вищестоящого виборного органу цієї профспілки (об'єднання профспілок).

Відповідно до підпункту 2.5.3 пункту 2 розділу 2 Статуту професійної спілки атестованих працівників органів внутрішніх справ України член Профспілки не може бути звільнений з органів внутрішніх справ за ініціативою керівництва без згоди відповідного профспілкового комітету за винятком випадків, передбачених законодавством; на членів Профспілки, обраних до складу профспілкових органів, не можуть накладатися дисциплінарні стягнення без попередньої згоди профспілкового органу, членом якого вони є (а.с. 263-243).

Крім того, пунктом 9.5 галузевої угоди між МВС та Професійною спілкою атестованих працівників органів внутрішніх справ України та Професійною спілкою працівників державних установ України на 2012-2014 роки передбачено, що не допускається зміна умов трудового договору та заробітної плати (грошового забезпечення), притягнення до дисциплінарної відповідальності працівників, які є членами виборних профспілкових органів, без попередньої згоди виборного профспілкового органу, членами якого вони є (а.с. 182-188).

Отже, зазначені норми встановлюють додаткові гарантії для працівників, обраних до профспілкових органів, і застосовуються із дотриманням загальних норм.

Таким чином, за змістом зазначених правових норм звільнення атестованих працівників органів внутрішніх справ, членів виборного профспілкового органу, його керівників, крім додержання загального порядку, допускається відповідно до частини третьої статті 41 Закону України "Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності" за наявності попередньої згоди виборного органу, членами якого вони є, а також вищестоящого виборного органу цієї профспілки.

Указаний висновок кореспондується з правовою позицією Верховного Суду України, викладеною, зокрема в постанові від 25.03.2014 у справі № 21-44а14 (реєстраційний номер рішення в Єдиному державному реєстрі судових рішень 38475019).

Відповідач як суб'єкт владних повноважень, на якого частиною другою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України покладено обов'язок щодо доказування правомірності своїх дій та рішень, не надав суду доказів отримання згоди профспілкового органу на притягнення до дисциплінарної відповідальності позивача та щодо його звільнення.

Таким чином, при прийнятті оскаржуваних наказів у їх спірних частинах відповідач діяв всупереч встановленому законом порядку, необґрунтовано, упереджено, без зясування необхідних обставин, що мали значення для прийняття рішення, без дотримання необхідного балансу між несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів позивача і цілями, на досягнення яких спрямовані це рішення, чим порушено законні інтереси позивача.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову в частині визнання протиправними та скасування пунктів 1 та 2 наказу УМВС України в Полтавській області від 01.04.2015 № 307 "Про порушення службової дисципліни та притягнення до дисциплінарної відповідальності" та наказу УМВС України в Полтавській області від 03.04.2015 № 166 о/с про звільнення з органів внутрішніх справ старшого дільничного інспектора міліції сектору дільничних інспекторів міліції Новосанжарського РВ УМВС України в Полтавській області майора міліції ОСОБА_3

Щодо позовної вимоги про зобов'язання УМВС України в Полтавській області негайно розглянути та прийняти рішення за рапортом ОСОБА_3 від 14.03.2015 суд зазначає наступне.

З матеріалів справи вбачається, що 14.03.2015 ОСОБА_3 звернувся до в.о. начальника УМВС України в Полтавській області із рапортом про звільнення за власним бажанням, який 16.03.2015 зареєстрований у канцелярії райвідділу за № 1949. На цьому рапорті наявна резолюція начальника Новосанжарського РВ УМВС України в Полтавській області від 16.03.2015 про відсутність заперечень щодо задоволення рапорту (а.с. 28, 197, 234).

Проте, як зазначає позивач та відповідно до листа Новосанжарського РВ УМВС України в Полтавській області від 22.10.2015 № 8147, рапорт ОСОБА_3 щодо звільнення з органів внутрішніх справ за власним бажанням не був реалізований по причині його звільнення за порушення дисципліни.

Відповідно до пункту 68 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ особи рядового і начальницького складу, які виявили бажання звільнитися зі служби за особистим проханням, попереджають прямого начальника органу внутрішніх справ про прийняте ними рішення не пізніш як за три місяці до дня звільнення, про що подають рапорт за командою.

Проте у межах передбаченого пунктом 68 Положення строку з дня подання рапорту про звільнення сторони трудового договору вправі домовитися про звільнення у більш короткий строк.

Такою домовленістю, зокрема, слід вважати зазначення у рапорті конкретної дати, з якої (до настання якої) працівник міліції має бажання звільнитися зі служби до закінчення передбаченого пунктом 68 Положення строку та згоду уповноваженого органу звільнити цього працівника у визначений ним термін.

Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 24.06.2014 у справі № 21-241а14 (реєстраційний номер рішення в Єдиному державному реєстрі судових рішень 39891912).

Оскільки ОСОБА_3 у рапорті від 14.03.2015 просив звільнити його без дотримання трьохмісячного строку, а саме: з 20.03.2015, звільнення його до спливу трьохмісячного строку з дня подання рапорту не суперечить чинному законодавству.

З огляду на наявність підстав для скасування наказу УМВС України в Полтавській області від 03.04.2015 № 166 о/с про звільнення з органів внутрішніх справ позивача, відсутності бажання позивача бути поновленим на роботі (підтвердив представник позивача у судовому засіданні), з метою повного захисту прав позивача, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову в частині зобов'язання УМВС України в Полтавській області негайно розглянути та прийняти рішення за рапортом ОСОБА_3 від 14.03.2015 щодо звільнення за власним бажанням.

Керуючись статтями 2, 7-11, 17, 71, 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_3 до Управління Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Новосанжарський районний відділ управління Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області про визнання протиправним та скасування наказів, зобовязання вчинити дії задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати пункти 1 та 2 наказу Управління Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області від 01 квітня 2015 року № 307 та наказ Управління Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області від 03 квітня 2015 року № 166 о/с у частині звільнення з органів внутрішніх справ старшого дільничного інспектора міліції сектору дільничних інспекторів міліції Новосанжарського районного відділу Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області майора міліції ОСОБА_3.

Зобов'язати Управління Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області негайно розглянути та прийняти рішення за рапортом ОСОБА_3 від 14 березня 2015 року щодо звільнення за власним бажанням.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 186 КАС України, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, то вважається, що постанова суду не набрала законної сили.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Полтавський окружний адміністративний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення постанови з одночасним поданням її копії до суду апеляційної інстанції. У разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Повний текст постанови складено 03 листопада 2015 року.

Суддя Т.С. Канигіна