Справа № 2а-115
Суддя: Ткаченко О. Д.
Дата ухвалення: 2011-02-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

справа № 2 «а» -( 44/2011)- № 115 , категорія 3.7.1
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 лютого 2011 року Біловодський районный суд Луганської області

В складі : судді Ткаченко О.Д.

секретаря Шуліки О.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за адміністративним позовом гр. ОСОБА_1 на постанову інспектора ІДПС ВДАІ в Марківському районі гр. ОСОБА_2 про визнання постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ст. 122 ч. 2 КУпАП противоправною та її скасування, -

В С Т А Н О В И В :

Адміністративний позов надійшов до Біловодського районного суду 31.01.2011 року за визначеною підсудністю з Марківського районного суду зі стадії судового розгляду справи. Ухвалою суду від 31.01.2011 року було призначено розгляд справи по суті на 07.02.2011 року , але позивач в судове засідання не прибув, прибув тільки один з відповідачів - гр. ОСОБА_2 , в суд не надійшли повідомлення про належне сповіщення позивача та одного з відповідачів про слухання справи. 14 лютого 2011 року позивач надіслав до суду телефонограму про те, що в судове засідання не може прибути за погодних умов, 17.02.2011 року було ним заявлено клопотання про відмову від частини позовних вимог, клопотання було повністю задоволеним за ухвалою суду від 18.02.2011 року.

Надалі позивач підтримав позовні вимоги, викладені ним у позові ,та вказав на те, що 17.12.2010 року о 13 годині дня він був притягнутий інспектором дорожно - патрульної служби УДАІ ГУМВС України Луганської області гр. ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за протоколом № 119265 серії ВВ1 за постановою № 415641 серії ВВ у вигляді штрафу в сумі 500ривень. Вважаючи, що він був притягнутий до відповідальності за ст. 122 ч. 2 КУпАП у вигляді накладення штрафу в сумі 500 гривень незаконно, письмово просить суд скасувати вищевказану постанову як противоправну , про це він також зазначив у мотивувальній частині свого адміністративного позову. ОСОБА_1 вказав, що він не скоював вказаного у протоколі адміністративного правопорушення, бо з протоколу неможливо зрозуміти, що ж саме зробив позивач, а що не зробив, оскільки виходячи з формулювання даних протоколу- « 17.12.2010 року в 13 годин на вулиці Жовтнева гр. ОСОБА_1 керував автомобілем ВАЗ 21063 з державним знаком Ц 80-82 ВГ в умовах недостатньої видимості на механічному транспортному засобі був невімкунуті фари ближнього та дальнього світла та протитуманні фари».

За доводами позивача, якщо виходити з зазначеного в протоколі пункту 19.1 ПДР начебто порушеного позивачем, як він припускає , що мабуть інспектор мав на увазі , що «У темну пору доби та в умовах недостатньої видимості незалежно від ступеня освітлення дороги , а також у тунелях на транспортному засобі, що рухається, повинні бути ввімкненими такі світові пристрої:а) на всіх механічних транспортних засобах фари ближнього (дальнього) світла.»

Та за доводами позивача в протоколі відсутні вказівки на будь - які докази, яким б підтверджувався факт порушення позивачем правил дорожнього руху, а значить, і правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 122 КУпАП. Відповідно до п.1.10 ПДР недостатня видимість - видимість дороги в напрямку руху менше 300 метрів у сутінках, в умовах туману, дощу, снігопаду, тощо. Між тим, в протоколі не вказано, які природні явища , що обмежували видимість, були на час складення протоколу на дорозі, також в протоколі не вказано, яким же чином інспектор встановлював факт, що видимість була недостатньою , якими спеціальними , дозволеними та сертифікованими технічними засобами при цьому користувався , або хоча б яким чином обстежував ділянку дороги , чи зробив це просто на око. Позивач вважає, що видимість була не меншою 500 метрів, тому необхідності вмикати ближнє або дальнє світло не було.

Відповідач в особі інспектора ІДПС гр. ОСОБА_2 на протязі всього судового слідства позовні вимоги позивача визнавав частково , в судових дебатах висловився щодо можливості зниження санкції і накладеного адміністративного штрафу-до попередження.

Представник відповідача в особі УДАІ ГУМВС України в Луганській області в судове засідання не прибув, про слухання справи повідомлявся у встановленому законом порядку, судом винесена протокольна ухвала про розгляд справи за відсутності цього представника відповідача .

Вислухавши учасників процесу , оглянувши надані суду для огляду - копії(за відсутності оригіналів адміністративної справи) , які не були надані для огляду суду відповідачем у справі без поважних причин, та оглянувши письмові докази по справі:

-Постанову( в копії) про накладення штрафу 17.12.2010 року на позивача за ст. 122 ч. 2 КУпАП відносно гр. ОСОБА_1 в сумі 500 гривень за порушення п. 19.1 правил дорожнього руху , за якою інспектор встановив, що гр. ОСОБА_1 в умовах недостатньої видимості не ввімкнув фари ближнього та дальнього світла в 13 годин дня, докази у вигляді матеріалів - копію протоколу серії ВВ 119265 про скоєння адміністративного правопорушення, де гр. ОСОБА_1 пояснював, що він такого правопорушення не скоював, а також дослідивши інші документи і письмові докази , суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав:

Розгляд справ про адміністративні проступки, накладення адміністративних стягнень належить до компетенції адміністративного суду і здійснюється в порядку, передбаченому КУпАП . Виходячи з вимог доступності до правосуддя у адміністративних справах, до компетенції місцевого загального суду як адміністративного суду входять як йому підсудні усі адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень у справах про притягнення осіб до адміністративної відповідальності. Аналізуючи загальний зміст цього адміністративного позову, цей позов не виходить за межі, встановлені законом для розгляду цим судом.

Судом встановлено, що скарга подана у встановлений законом 10 денний строк для її оскарження, суд може винести постанову , яка б гарантувала захист свобод, інтересів людини і громадянина також і щодо відносин, які виникають у сфері притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Відповідно до диспозиції ч.2 ст. 122 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за порушення правил дорожнього руху, прямо зазначених у цій статті, до яких при встановленні вказаних та викладених у постанові серії ВВ 415641 від 17.12.2010 року порушень, відповідальність за зазначені там порушення правил дорожнього руху законом за п.19.1 Правил дорожнього руху передбачена. Позивач суду довів, що у відповідача немає будь - яких доказів, які б свідчили про порушення позивачем 17.12.2010 року правил дорожнього руху, в тому числі із передбачених в п. 19.1 Правил дорожнього руху. Відповідач в собі гр. ОСОБА_2 не міг заперечити доводи позивача про явну неочевидність зі сторони позивача порушення ним правил дорожнього руху, що свідчить про необхідність скасування оскаржуваної позивачем постанови .

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 17, 18 ч.1 п.2,171-2 Кодексу адміністративного судочинства України, ст.247ч.1 п.1, 251, 252, 284, 288КУпАП , суд ,-

П О С Т А Н О В И В :

Адміністративний позов гр. ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати постанову від 17.12.2010 року , винесену інспектором ВДАІ з обслуговування Марківського району гр. ОСОБА_2 про накладення штрафу на гр. ОСОБА_1 штрафу в сумі 500 гривень за ч.2 ст. 122 КУпАП незаконною та її скасувати .

Копію цієї постанови надіслати відповідачу, начальнику ВДАІ з обслуговування Біловодського району для виконання та до відома відділу ДВС Біловодського районного управління юстиції , скасувавши призупинення виконання постанови за ухвалою Біловодського районного суду як адміністративного суду 31 січня 2011 року.

Постанова суду з цього питання оскарженню не підлягає.

Суддя : О.Д.Ткаченко