Справа № 2-а-36\2008
Суддя: Гавриленко В. Г.
Дата ухвалення: 2015-10-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а-36/2008
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28.10.2015 року м. Калуш

Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді Гавриленка В. Г.,

при секретарі судового засідання Бандура Г.М.,

з участю позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

третіх осіб ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_4, правонаступником якого є ОСОБА_1, до Виконавчого комітету Калуської міської ради, треті особи: ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОКП «Івано-Франківське обласне бюро технічної інвентаризації», управління Державної архітектурно-будівельної інспекції в Івано-Франківській області про визнання нечинними рішень Калуської міської ради,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 був власником квартири АДРЕСА_1 на основі свідоцтва про право власності на житло, виданого виконавчим комітетом Калуської міської ради від 07.04.1997 року. На даний час спадкоємцем даної квартири є ОСОБА_1. Даний будинок складався з двох квартир. Власником другої квартири являється ОСОБА_3, яка 16.05.2005 року купила дану квартиру в ОСОБА_5. В даному будинку є підсобні приміщення. Оскільки вони обоє були власниками, то мали вільний доступ до підсобних приміщень, тобто підвалу. Однак ОСОБА_3 перешкоджає позивачу користуватися частиною підвального приімщення, яке знаходиться під її вартирою, який ОСОБА_3 закрила, змінивши цільове призначення квартири та переобладнавши її частину під аптеку. Після чого, неодноразово вона та батько звертались до відповідачки про припинення даних дій та дізналась, що є ряд рішень Калуського міськвиконкому, якими дано дозвіл на переобладнання даної квартири, видано свідоцтво на право власності на кіоск та часткове перепланування окремим входів у підвал та на горище будинку. Під час слухання справи в суді у 2008 році дізналася ще про інших два рішення, згідно яких виконавчим комітетом Калуської міської ради було затверджено та прийнято в експлуатацію аптеку по вул.Грушевського, 43/1 в м.Калуші та видано свідоцтво на право власності, загальною площею 56,4 кв.м.

Просить визнати нечинними рішення Калуської міської ради від 26.10.2004 року №517 «Про часткове перепланування квартири №1 на вул. Грушевського, 43 та влаштування окремих входів у підвал та на горище», «Про проектно-вишукувальні роботи для реконструкції квартири №1 в житловому будинку на вул.Грушевського, 43 з влаштуванням мансарди, покращенням головного фасаду та переобладнанням частини квартири під аптечний кіоск» № 274 від 07.06.2005 року, «Про прийняття в експлуатацію аптечного кіоску на вул.Грушевського, 43/1», №463 від 20.09.2005 року, «Про реконструкцію аптечного кіоску та підвальних приміщень на вул.Грушевського, 43/1 під аптеку» №337 від 05.09.2006 року, а також рішення «Про прийняття в експлуатацію аптеки на вул.Грушевського, 43/1» №335 від 17.07.2007 року.

Під час розгляду справи позивач також доповнила позовні вимоги та просить визнати недійсними дозвіл на виконання будівельних робіт №73 від 10.08.2005 року, актів Державної приймальної комісії про прийняття в експлуатацію об'єкта від 12.09.2005 року та від 05.07.2007 року, визнання недійсним свідоцтва про право власності на аптечний кіоск від 06.10.2005 року, від 02.08.2007 року; технічних паспортів від 19.12.2006 року, від 27.07.2011 року, від 16.05.2012 року, визнання недійсним акту обстеження санітарно-технічного стану квартири №1 на вул. Грушевського, 43 від 17.05.2005 року, зобовязати ОСОБА_3 поновити конструкції горища будинку №43 на вул. Грушевського, м.Калуш, ліквідувати самовільно збудовану прибудову до будинку №43 на вул. Грушевського, не включати обладнання в аптеці, що створює шум, визнати будинку №43/1 по вул. Грушевського в м. Калуші фактично неіснуючим і повернення 36 кв.м. підвальних приміщень у спільну власність мешканців будинку №43, на вул. Грушевського в м.Калуші, визнання громадського будинку 43 «б» на вул. Грушевського фактично неіснуючим і повернення підвальних приміщень цього будинку у спільну власність мешканців будинку №43.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримала. Свій позов мотивує тим, що оскільки даний будинок складався з 2-х квартир, власниками яких були її батько - ОСОБА_4 та ОСОБА_5, то підвал та горище належало їм як допоміжні приміщення і вони двоє мали право користуватись ним. Оскільки ОСОБА_5 продав дану квартиру ОСОБА_3 то право власності на підвал і горище стало належати тільки її батьку, а після його смерті їй. ОСОБА_3 допоміжні приміщення не належали і виконавчий комітет Калуської міської ради не мав права передавати частину горища та підвалу ОСОБА_3 Тому просить позов задоволити.

Представник виконавчого комітету Калуської міської ради ОСОБА_2 вважає позовну заяву безпідставною та такою, що не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Предметом спору у вказаній справі є визнання нечинними рішень Виконавчого комітету Калуської міської ради від 07.06.2005 року №274, від 20.09.2005 року №463, від 26.10.2004 року № 517, від 05.09.2006 року №337, від 17.07.2007 року №335, визнання нечинними дозволів на виконання будівельних робіт, актів Державної приймальної комісії про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом обєкта, про визнання недійсними технічних паспортів та ін.

Представник відповідача ствердила, що вищезазначені рішення були прийняті ними в межах повноважень та у відповідності до вимог чинного законодавства. Також зазначила, що ряд оспорюваних рішень виконкому Калуської міської ради вже були предметом судового спору, зокрема рішення №274 від 07.06.2005 року, рішення №337 від 05.09.2006 року, рішення від №335 від 17.07.2007 року, та рішеннями суду, які набули законної сили, були визнані чинними та такими, що не підлягають скасуванню.

Стосовно посилань позивача щодо відсутності згоди останнього на переобладнання та перепланування приміщення за адресою вул.Грушевського, 43/1, м. Калуш, представник відповідача пояснила, що позивач не є власником чи співвласником приміщення, що знаходиться за вищевказаною адресою, тому згода останнього на переобладнання та перепланування приміщення за вищевказаною адресою не потрібна.

Також зазначила, що позивачем не надано жодних належних та допустимих доказів про те, що рішення виконавчого комітету Калуської міської ради від 26.10.2004року №517 «Про часткове перепланування квартири №1 на вул. Грушевського, 43 та влаштування окремих входів у підвал та на горище» порушує його охоронювані законом права та інтереси чи будь-які санітарно-технічні вимоги і правила експлуатації будинку.

Щодо позовних вимог про визнання недійсними технічних паспортів, то вказуємо на те, що такі позовні вимоги не підлягають задоволенню зважаючи на наступне. Технічний паспорт є результатом виконаних робіт інженером ОБТІ в певний період часу. Тому, зазначений спосіб захисту шляхом визнання нечинними технічних паспортів не заслуговує на увагу, оскільки обєкти існували у відображеному в технічних паспортах вигляді. У випадку зміни технічних показників обєктів, вказані технічні паспорти можуть бути погашені та замінені на інші із відображеними актуальними технічними даними. В зазначеній справі роботи щодо виготовлення технічних паспортів були виконані інженером ОБТІ в 2006, 2011 та 2012 роках. Враховуючи зазначене, визнання недійсними робіт та їх результатів, які були виконані належним чином в минулому є неможливим.

Посилання позивача про існування трьох окремих будинковолодінь не заслуговують на увагу та спростовуються матеріалами, що містяться в справі.

З огляду на вищенаведене просить відмовити у задоволенні позову повністю.

Третя особа ОСОБА_3 в судовому засіданні просить відмовити в задоволенні позову,оскільки він є безпідставним. Дані позовні вимоги вже булим предметом розгляду в порядку цивільного судочинства після скасування постанови Калуського міськрайонного суду від позову 17.09.2008 року ухвалою Львівського Апеляційного адміністративного суду від 14.05.2009 року з тих підстав, що даний спір виник з цивільно-правових, пов'язаних з правом власності відносин, який не є публічно-правовим. Дані рішення набрали законної сили. Окрім того вона послідовно, в законному порядку зверталась до виконавчого комітету Калуської міської ради та отримувала дозволи на проведення реконструкцій. Допоміжні приміщення їй виділено відповідно до частини житлового приміщення, яке їй належало.

Представник третьої особи ОКП «Івано-Франківське обласне бюро технічної інвентаризації» в судове засідання не з'явилася, однак подала суду заяву про слухання справи за її відсутності, а також подала заперечення на позов, в якому просить відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОКП «Івано-Франківське обласне бюро технічної інвентаризації» з наступних підстав.

Відповідно до Статуту ОКП «Івано-Франківське ОБТІ» основним видом господарської діяльності підприємства є виконання робіт з технічної інвентаризації. Технічний паспорт являється результатом робіт з технічної інвентаризації та не є рішенням чи якимось розпорядчим документом в розумінні ст. 2 КАС України, а містить дані щодо технічних характеристик обєкта нерухомого майна на момент здійснення технічної інвентаризації. Оскільки виконуючи роботи з технічної інвентаризації підприємство виконувало власні функції відповідно до статутних завдань, то позовна вимога щодо визнання недійсними технічних паспортів не може розглядатися в порядку адміністративного судочинства. Також представник вказала на некоректність позовних вимог щодо визнання недійсними виготовлених ОБТІ технічних паспортів, оскільки обєкти нерухомого майна існували у відображеному в технічних паспортах вигляді, а у випадку зміни технічних показників обєкта, вказані технічні паспорти можуть бути погашені та змінені на інші із відображеними актуальними технічними даними.

ОСОБА_5, а також представник третьої особи - управління Державної архітектурно-будівельної інспекції в Івано-Франківській області в судове засідання не з'явилися, хоча належним чином повідомлялися про час та місце розгляду справи.

Суд, вислухавши сторін, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити, виходячи з наступних підстав.

Як встановлено в судовому засіданні, позивач звернувся до суду із позовною заявою 20.03.2008 року про визнання протиправними та скасування рішень виконавчого комітету Калуської міської ради від 26.10.2004 року №517 «Про часткове перепланування квартири №1 на вул.Грушевського, 43 та влаштування окремих входів у підвал та на горище» (т. 1 а.с.7), «Про проектно-вишукувальні роботи для реконструкції квартири №1 в житловому будинку на вул.Грушевського, 43 з влаштуванням мансарди, покращенням головного фасаду та переобладнанням частини квартири під аптечний кіоск» № 274 від 07.06.2005 року (т. 1 а.с.4), «Про прийняття в експлуатацію аптечного кіоску на вул.Грушевського, 43/1» №463 від 20.09.2005 року (т.1 а.с.6). Пізніше збільшив позовні вимоги про визнання протиправними та скасування рішень виконавчого комітету Калуської міської ради №337 від 05.09.2006 року «Про реконструкцію аптечного кіоску та підвальних приміщень на вул. Грушевського, 43/1 під аптеку» (т.1 а.с.27) та від 17.07.2007 року № 335 «Про прийняття в експлуатацію аптеки на вул.Грушевського, 43/1» (т.1 а.с.31).

По даному позову 17.09.2008 року винесено постанову, якою відмовлено в задоволенні позову (т.1 а.с.133-136).

Ухвалою Львівського Апеляційного адміністративного суду від 14.05.2009 року дану постанову скасовано, а справу провадженням закрито з тих підстав, що даний спір виник з цивільно-правових, пов'язаних з правом власності відносин, який не є публічно-правовим і ОСОБА_4 вправі звернутись до суду для вирішення даної справи в порядку цивільного судочинства ( том 2 а.с.85-88)..

ОСОБА_4 оскаржив дане рішення в касаційному порядку.

14.04.2011 року ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом в порядку цивільного судочинства до ОСОБА_3, виконавчого комітету Калуської міської ради про повернення підвальних приміщень у спільне користування, визнання неправомірними рішень органу місцевого самоврядування , а відповідно ОСОБА_3 з зустрічним позовом до ОСОБА_1, виконавчого комітету Калуської міської ради про виділ майна , що є у спільній сумісній власності та визнання права власності на майно.

Рішенням Калуського міськрайонного суду від 05.12.2011 року (т.3 а.с.23-26) у задоволенні позову ОСОБА_1І до ОСОБА_3, виконавчого комітету Калуської міської ради про повернення підвальних приміщень у спільне користування, визнання неправомірними рішень органу місцевого самоврядування, відмовлено за безпідставністю позовних вимог, а зустрічний позов задоволено частково. Виділено ОСОБА_3 із спільної сумісної власності частину підвалу, який знаходиться під аптекою по вул. Грушевського 43 в м. Калуші, площею 36 м. кв., та визнано за нею право власності на цю частину підвалу. Визнано за ОСОБА_3 право власності в цілому на аптеку, загальною площею 64,9 м. кв., частину житлового, реконструйованого згідно технічного паспорту будинку, площею 98,5 м. кв. з частиною підвалу, площею 8,6 м. кв. по вул. Грушевського 43 в м. Калуші. Дане рішення набрало законної сили, оскільки в задоволенні апеляційної скарги відмовлено ухвалою апеляційного суду Івано-Франківської обл. від 16.03.2012 року (апеляційне провадження № 22-ц/0990/473/2012).

02.08.2011 року ОСОБА_1І звернулась в цивільному порядку з позовом до ОСОБА_3, Калуської міської ради про повернення земельної частки прибудинкової території у спільне користування мешканцям житлового будинку та визнання неправомірним рішення Калуської міської ради №794 від 29.09.2005 року, а 15.09.2011 року з позовом до ОСОБА_3, виконавчого комітету Калуської міської ради про визнання неправомірним рішення виконавчого комітету Калуської міської ради від 07.06.2005 року № 274 та зобовязання вчинити дії.

Рішенням Калуського міськрайонного суду від 19.10.2011 року у задоволенні вищезазначених позовів ОСОБА_1 було відмовлено (т.3 а.с.28-32). Ухвалою колегії суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Івано-Франківської області від 26.01.2012 року апеляційну скаргу тетеревої І.І. відхилено, рішення Калуського міськрайонного суду від 19.10.2011 року залишено без змін (т. 3 а.с. а.с.33-36). Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23.01.2013 року касаційну скаргу ОСОБА_1 відхилено, вищезазначені судові рішення залишено без змін (т.3 а.с.37-40).

В свою чергу 16.11.2011 року Вищий адміністративний суд України своєю ухвалою скасував ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду з тих причин,що висновок суду про наявність у даній справі цивільно-правового спору і неналежність розгляду позовних вимог у порядку адміністративного судочинства є передчасним і тому незаконним ( том №3 а.с.21-22).

Ухвалою Львівського Апеляційного адміністративного суду від 07.06.2013 року постанову Калуського міськрайонного суду від 17.09.2008 року залишено без змін ( том 2 а.с.203-205).

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 26.11.2014 року(т.3 а.с.52-55) скасовано постанову Калуського міськрайонного суду від 17.09.2008 року та ухвалу Львівського Апеляційного адміністративного суду від 07.06.2013 року, а ухвалою Львівського Апеляційного адміністративного суду від 03.02.2015 року скасовано ухвалу Калуського міськрайонного суду від 25.12.2014 року.

Ч. 1 ст. 21 Цивільного кодексу України передбачено, що суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства та порушує цивільні права або інтереси.

Підставами для визнання акта недійсним є невідповідність його вимогам чинного законодавства та/або визначеній законом компетенції органу, який видав цей акт. Обов'язковою умовою визнання акта недійсним є також порушення у зв'язку з прийняттям відповідного акта прав та охоронюваних законом інтересів підприємства чи організації - позивача у справі. Якщо за результатами розгляду справи факту такого порушення не встановлено, у суду немає правових підстав для задоволення позову.

Предметом спору у вказаній справі є визнання нечинними вищевказаних рішень Калуської міської ради , визнання нечинними дозолів на виконання будівельних робіт, актів Державної приймальної комісії про прийняття в експлуатацію закінчено будівництвом обєкта, про визнання недійсними технічних паспортів та ін.

Щодо позовної вимоги щодо скасування рішення виконавчого комітету Калуської міської ради від 07.06.2005 року №274 «Про проектно-вишукувальні роботи для реконструкції квартири №1 в житловому будинку на вул. Грушевського, 43 з влаштуванням мансарди, покращенням головного фасаду та переобладнанням частини квартири під аптечний кіоск», то вона не підлягає до задоволення виходячи з наступного.

16.05.2005 року ОСОБА_3, придбавши квартиру №1 на вул. Грушевського, 43 в м. Калуші, звернулась з заявою до органу місцевого самоврядування про надання дозволу на реконструкцію квартири і після відповідних обстежень винесено акт про наслідки обстеження стану жилого будинку (жилого приміщення) з метою встановлення його відповідності санітарним і технічним вимогам і визнання непридатним для проживання від 17.05.2005 року, де встановлено можливість здійснення такого перепланування. Відповідно до ч.2 ст.31 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», виконавчим комітетом Калуської міської ради прийнято вищезазначене рішення.

Зокрема, вказаним рішенням затверджено акт обстеження санітарно-технічного стану квартири №1 на вул. Грушевського,43; надано дозвіл підприємцю ОСОБА_3 на переобладнання в нежитлову частини квартири №1 на вул. Грушевського,43 площею 20,12 кв.м.; доручено Калуській дільниці ОБТІ зареєструвати частину квартири №1 на вул. Грушевського,43 площею 20,12 кв.м. як нежитловий фонд. Окрім того, рішенням надано дозвіл підприємцю ОСОБА_3 на проектно-вишукувальні роботи для реконструкції квартири №1 в житловому будинку на вул. Грушевського, 43 з влаштуванням мансарди, покращенням головного фасаду та переобладнанням частини квартири під аптечний кіоск згідно встановлених черг реконструкції.

Посилання позивача щодо порушення ст. 8 ЖК України при прийнятті рішення виконавчого комітету Калуської міської ради від 07.06.2005 року №274 не заслуговують на увагу оскільки у виняткових випадках переведення жилих будинків і жилих приміщень у нежилі може здійснюватися за рішенням органів, зазначених у частині другій статті 7 ЖК, тобто за рішенням виконавчого комітету обласної ради, правонаступником якого відповідно до пункту 3 Указу Президента України від 24 липня 1995 року № 640/95 «Про обласні, Київську та Севастопольську міські, районні, районні в містах Києві та Севастополі державні адміністрації» є відповідні державні адміністрації.

Ст. 152 ЖК України передбачена можливість переобладнання і перепланування жилого будинку (квартири), що належить громадянинові на праві приватної власності, які провадяться з дозволу виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів.

Системний аналіз наведених норм дає підстави вважати, що власник квартири обмежений щодо можливості використовувати житлове приміщення для промислового виробництва. Водночас він має право на свій розсуд здійснювати в ній ремонт, змінювати її вигляд та призначення, але за умови, що ці зміни не призведуть до порушень прав власників інших квартир у багатоквартирному житловому будинку та не порушать санітарно-технічних вимог і правил експлуатації будинку

Тобто, виконавчі органи сільських, селищних, міських рад вправі вирішувати питання переведення житлових приміщень (квартир), що належать на праві власності юридичним або фізичним особам, у нежитлові за умови, що проведені зміни не призведуть до порушень прав власників інших квартир у багатоквартирному житловому будинку та не порушать санітарно-технічних вимог і правил експлуатації будинку.

Такої правової позиції дотримується і Судова палата в адміністративних справах Верховного Суду України в постанові від 05.11.2013 року у справі №21-360а13.

Враховуючи наведене, відповідачем при прийнятті оскаржуваного рішення від 07.06.2005 року №274 не порушено норм чинного законодавства, а підстави для скасування такого рішення - відсутні.

Позивачем не надано належних та допустимих доказів, які б вказували на те, що у звязку із здійсненням реконструкції, підприємцем ОСОБА_3 порушено санітарно-технічні вимоги і правила експлуатації будинку № 43 на вул. Грушевського в м. Калуші.

А отже, ОСОБА_3, реалізовуючи право, визначене нормою ст. 152 ЖК України, не порушуючи права позивача, на підставі рішення органу місцевого самоврядування, правомірно здійснила реконструкцію належної їй квартири.

Суд вважає, що позивачу також слід відмовити у визнанні нечинним рішення виконавчого комітету Калуської міської ради від 20.09.2005 року №463 «Про прийняття в експлуатацію аптечного кіоску на вул. Грушевського, 43/1», оскільки ОСОБА_3 виконала всі вимоги покладені на неї п.5 рішення виконавчого комітету Калуської міської ради від 07.06.2005 року №274 у відповідності з державними будівельними нормами, передбачені проектною документацією, про що складено акт Державної приймальної комісії від 12.09.2005 року.

Рішенням виконавчого комітету Калуської міської ради від 20.09.2005 року №463 затверджено вказаний акт державної приймальної комісії від 12.09.2005 року з прийняттям в експлуатацію аптечного кіоску на вул. Грушевського, 43/1 та оформлено право власності на аптечний кіоск загальною площею 20,12 кв.м. на вул. Грушевського, 43/1 за підприємцем ОСОБА_3 в цілому. Івано-Франківському ОБТІ доручено зареєструвати право власності на аптечний кіоск на вул. Грушеського, 43/1 та видати свідоцтво про право власності відповідно до цього рішення.

Посилання позивача на те, що рішення, яким затверджено вказаний акт, підлягає сказуванню, осільки на подвірї зявився запах пахучо-хімічних речовин, не заслуговують на увагу, оскільки актом перевірки по заяві громадянки ОСОБА_1 від 08.04.2010 року(т.3 а.с.234) не зафіксовано жодних порушень зі сторони третіх осіб, окрім того акт містить відповідні погодження головного державного санітарного лікаря Калуського району, які вказують на зворотнє, а позивачем не надано доказів, які б підтверджували факти, зазначені останнім. Вказані доводи є надуманими, такими, що не відповідають дійсності та спростовуються доказами, що містяться в матеріалах справи.

Позивач безпідставно стверджує, що потрібна була його згода на переобладнання та перепланування приміщення за адресою вул.Грушевського, 43/1.Так відповідно до пункту 1.4.1 Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17 травня 2005 року №76 переобладнання і перепланування жилих будинків, жилих і нежилих у жилих будинках приміщень дозволяється робити після одержання дозволу виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів відповідно до законодавства.

Відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно, єдиним власником приміщення за адресою вул.Грушевського, 43/1, м. Калуш, була ОСОБА_3 (т.1 а.с. 32).

Позивач ОСОБА_1 не був власником чи співвласником приміщення, що знаходиться за вищевказаною адресою, тому згода останнього на переобладнання та перепланування приміщення за вищевказаною адресою не потрібна.

Щодо визнання нечинним рішень виконавчого комітету Калуської міської ради від 05.09.2006 року №337 «Про реконструкцію аптечного кіоску та підвальних приміщень на вул. Грушевського, 43/1 під аптеку» від 17.07.2007 року , №335 «Про прийняття в експлуатацію аптеки на вул. Грушевського 43/1» суд приходить до висновку, що позовна вимога не підлягає до задоволення оскільки актом Державної приймальної комісії від 05.07.2007 року встановлено, що всі роботи на обєкті на вул. Грушевського, 43/1, м. Калуш, виконано згідно з державними будівельними нормами, передбачені проектною документацією, змонтовано і випробувано обладнання, проведені пусконалагоджувальні роботи згідно з технологічним регламентом, створені безпечні умови для праці виробничого персоналу та перебування людей відповідно до вимог нормативно-правових актів з охорони праці, пожежної безпеки, екологічних та санітарних норм, а недоліків та дефектів під час обстеження не виявлено, рішенням державної приймальної комісії зазначений обєкт прийнято в експлуатацію.

Рішенням виконавчого комітету Калуської міської ради від 17.07.2007 року №335 затверджено вказаний акт державної приймальної комісії від 05.07.2007 року з прийняття в експлуатацію аптеки на вул. Грушевського, 43/1 та оформлено право власності на аптечний кіоск загальною площею 56,4 кв.м. на вул. Грушевського, 43/1 за підприємцем ОСОБА_3 в цілому. Івано-Франківському ОБТІ доручено зареєструвати право власності на приміщення аптеки на вул. Грушеського, 43/1 та видати свідоцтво про право власності відповідно до цього рішення. Жодних порушень зі сторони виконавчого комітету Калуської міської ради не встановлено, а орган місцевого самоврядування діяв в межах чинного законодавства, зокрема на підставі п.б.1. Тимчасового положення про порядок державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 07.02.2002 року №7/5, та у відповідності до пп. 1п. «Б» ст. 31 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні».

Стосовно визнання нечинним рішення виконавчого комітету Калуської міської ради від 26.10.2004 року №517 «Про часткове перепланування квартири №1 на вул. Грушевського,43 та влаштування окремих входів у підвал та на горище», суд приходить до висновку, що позовна вимога не підлягає задоволенню , оскільки ст. 152 ЖК передбачена можливість переобладнання і перепланування жилого будинку (квартири), що належить громадянинові на праві приватної власності, які провадяться з дозволу виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів.

Пунктами 1.4.1, 1.4.4, 1.4.6 Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених Наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства № 76 від 17.05.2005 року, передбачено, що переобладнання і перепланування жилих будинків, жилих і нежилих у жилих будинках приміщень дозволяється робити після отримання дозволу виконавчого комітету місцевої ради народних депутатів відповідно до законодавства.

Громадянин ОСОБА_5 (третя особа у справі), будучи попереднім власником квартири №1 на вул. Грушевського, 43, в установленому Законом порядку здійснив реконструкцію належної йому квартири, попередньо отримавши дозвіл органу місцевого самоврядування на таку реконструкцію.

Рішенням Конституційного Суду України від 02.03.2004 року (справа №1-2/2004) зазначено, що допоміжні приміщення (підвали) передаються безоплатно у спільну власність громадян одночасно з приватизацією ними квартир. Підтвердження права власності на допоміжні приміщення не потребує додаткових дій.

Відповідно до ст.370 ЦК України, у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві є рівними. Згідно ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності.

Позивачем не надано жодних належних та допустимих доказів про те, що рішення виконавчого комітету Калуської міської ради від 26.10.2004року №517 «Про часткове перепланування квартири №1 на вул. Грушевського, 43 та влаштування окремих входів у підвал та на горище» порушує його охоронювані законом права та інтереси чи будь-які санітарно-технічні вимоги і правила експлуатації будинку.

Окрім того, суд бере до уваги ряд судових рішень, якими визнано правомірність оспорюваних стороною позивача прийнятих виконавчим комітетом Калуської міської ради актів індивідуальної дії, зокрема ухвала Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23.01.2013 року; ухвалу колегії суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Івано-Франківської області від 26.01.2012 року; рішення Калуського міськрайонного суду від 19.10.2011 року; рішення Калуського міськрайонного суду від 05.12 2011 року

Так, відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Суд відмовляє в задоволенні позовних вимог про визнання недійсними технічних паспортів, оскільки технічна інвентаризація це вид робіт, які проводиться комунальними підприємствами БТІ з метою визначення фактичної площі та обєму нерухомого майна, обстеження та оцінки технічного стану наявних обєктів, встановлення вартості. Це є вид виробничо-господарської діяльності, який здійснюється з метою одержання прибутку.

Технічний паспорт є результатом виконаних робіт інженером ОБТІ в певний період часу. Тому, зазначений спосіб захисту шляхом визнання нечинними технічних паспортів не заслуговує на увагу, оскільки обєкти існували у відображеному в технічних паспортах вигляді. У випадку зміни технічних показників обєктів, вказані технічні паспорти можуть бути погашені та замінені на інші із відображеними актуальними технічними даними. В зазначеній справі роботи щодо виготовлення технічних паспортів були виконані інженером ОБТІ в 2006, 2011 та 2012 роках. Враховуючи зазначене, визнання недійсними робіт та їх результатів, які були виконані належним чином в минулому є неможливим.

Рішенням Калуського міськрайонного суду від 05.12.2011 року (справа 2-844/2011 ) встановлено, що згідно повідомлення головного архітектора м. Калуша №18-018/267 від 22.06.2011 року - реконструкція житлового будинку відповідає проектній документації і є реальна можливість надати окремі адресні номера при розподілі житлового будинку по вул. Грушевського,43, а саме: аптеці вул. Грушевського, 43а; житлового будинку (громадянки ОСОБА_3В.) вул.Грушевського, 43б.

Беручи до уваги зазначене рішення суду та довідку головного архітектора м. Калуша №18-018/267 від 22.06.2011 року про можливість надання окремих адресних номерів при розподілі житлового будинку, ОКП Івано-Франківське ОБТІ» здійснено наступну реєстрацію прав, зокрема.

Відповідно до витягу про державну реєстрації прав ОКП «Івано-Франківське ОБТІ» від 06.05.2012 року (т.3 а.с.160), на підставі рішення Калуського міськрайонного суду у справі №2-884 від 05.12.2011 року за ОСОБА_3 зареєстровано право власності на аптеку, що знаходиться за адресою м. Калуш, вул. Грушевського, будинок 43а.

Відповідно до витягу про державну реєстрацію прав ОКП «Івано-Франківське ОБТІ» від 23.05.2012 року(т.3 а.с.170), на підставі рішення Калуського міськрайонного суду у справі №2-884 від 05.12.2011 року за ОСОБА_3 зареєстровано право власності на домоволодіння, що знаходиться за адресою м. Калуш, вул. Грушевського, будинок 43 "б". Тобто, посилання позивача про існування трьох окремих будинковолодінь не заслуговують на увагу та спростовуються матеріалами, що містяться в справі.

З огляду на вищенаведене суд приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 2, 4, 7-14, 23, 69, 70-72, 86, 122, 160-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_6, правонаступником якого є ОСОБА_1, до Виконавчого комітету Калуської міської ради, треті особи: ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОКП «Івано-Франківське обласне бюро технічної інвентаризації», управління Державної архітектурно-будівельної інспекції в Івано-Франківській області про визнання нечинними рішень Калуської міської ради відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя