Справа № 813/5780/14
Суддя: Пасічник С.С.
Дата ухвалення: 2015-11-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 листопада 2015 року м. Київ К/800/16320/15

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

Пасічник С.С.,

Кочана В.М.,

Швеця В.В.,

провівши в порядку касаційного провадження попередній розгляд адміністративної справи за позовом ОСОБА_4 до Львівської митниці ДФС, Державної митної служби України, Головного управління Державного казначейства у Львівській області про визнання протиправним та скасування наказу про звільнення, поновлення на посаді та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу, касаційне провадження в якій відкрито за касаційною скаргою Львівської митниці ДФС на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 21 листопада 2014 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 17 березня 2015 року,

В С Т А Н О В И Л А :

В листопаді 2010 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до Львівської митниці, Державної митної служби України, Головного управління Державного казначейства у Львівській області, в якому (з урахуванням уточнень) просив визнати протиправним та скасувати наказ Державної митної служби України №1972-к від 18.10.2010р., поновити на роботі на посаді державного інспектора відділу митного оформлення №6 митного поста «Мостиська» Львівської митниці з 19.10.2010р., стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу з 19.10.2010р.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 23.11.2011р., залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 14.05.2012р., в задоволенні позову відмовлено.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 10.07.2014р. рішення судів попередніх інстанцій скасовано та направлено справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

При цьому, приймаючи таке рішення, суд касаційної інстанції вказав на невстановлення судами фактів проведення службового розслідування відповідно до вимог Дисциплінарного статуту митної служби України щодо перебування ОСОБА_4 у нетверезому стані, а також направлення керівником митниці подання про звільнення позивача на підставі п.7 ч.1 ст.40 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України) в зв'язку з перебуванням на роботі в нетверезому стані до виборного органу первинної профспілкової організації й надання останнім такої згоди.

При новому розгляді справи, постановою Львівського окружного адміністративного суду від 21.11.2014р., залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 17.03.2015р., позов задоволено: визнано протиправним та скасовано наказ Державної митної служби України від 18.10.2010р. №1972-к «Про звільнення»; поновлено ОСОБА_4 з 19.10.2010р. на посаді державного інспектора відділу митного оформлення № 6 митного поста «Мостиська» Львівської митниці Міндоходів; стягнуто з Львівської митниці Міндоходів на користь ОСОБА_4 заробітну плату за час вимушеного прогулу в сумі 163855,82грн.

Не погоджуючись з рішеннями судів, відповідач (Львівська митниця Міндоходів, яку відповідно до ухвали Вищого адміністративного суду України від 20.05.2015р. було замінено її правонаступником - Львівською митницею ДФС) звернувся до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального і процесуального права, просив рішення судів скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову.

Відповідно до ч.2 ст.220 КАС України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги.

Обговоривши доводи касаційної скарги та перевіривши за матеріалами справи правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судами встановлено, що ОСОБА_4 проходив службу в митних органах з 05.09.1994р. й з 01.05.2010р. обіймав посаду інспектора сектору митного оформлення №4 відділу митного оформлення №6 митного поста "Мостиська" Львівської митниці, спеціальне звання - радник митної служби 3 рангу.

Наказом Державної митної служби України від 18.10.2010р. №1972-К "Про звільнення" інспектора сектору митного оформлення № 4 відділу митного оформлення № 6 митного поста "Мостиська" Львівської митниці ОСОБА_4 звільнено із займаної посади з 18.10.2010р. відповідно до п.7 ч.1 ст.40 КЗпП України у зв'язку із появою на роботі в нетверезому стані.

Зазначений наказ Державної митної служби України було оголошено наказом Львівської митниці №969-к від 19.10.2010р. "Про оголошення наказу Державної митної служби України".

Суспільні відносини, які охоплюють діяльність держави щодо створення правових, організаційних, економічних та соціальних умов реалізації громадянами України права на державну службу врегульовано Законом України «Про державну службу» від 16.12.1993р. №3723-XII (далі - Закон №3723), який визначає загальні засади діяльності, а також статус державних службовців, які працюють в державних органах та їх апараті.

За змістом ст.30 Закону №3723 державного службовця може бути звільнено, у тому числі, з підстав, визначених КЗпП України.

Відповідно до п.7 ч.1 ст.40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом, у випадку появи працівника на роботі в нетверезому стані, у стані наркотичного або токсичного сп'яніння.

Згідно зі ст.43 КЗпП України розірвання трудового договору з підстав, передбачених, зокрема, п.7 ч.1 ст.40 цього Кодексу може бути проведено лише за попередньою згодою виборного органу (профспілкового представника), первинної профспілкової організації, членом якої є працівник, крім випадків, коли розірвання трудового договору із зазначених підстав здійснюється з прокурором, працівником органу внутрішніх справ, Служби безпеки України, Державного бюро розслідувань України чи органу, що здійснює контроль за додержанням податкового законодавства.

При цьому, за змістом п.22 постанови Пленуму Верховного суду України "Про практику розгляду судами трудових спорів" №9 від 06.11.1992р. звільнення на підставі п.7 ч.1 ст.40 КЗпП України є дисциплінарним стягненням.

Суть службової дисципліни, права та обов'язки посадових осіб митної служби України, яким присвоєно спеціальні звання (далі - посадові особи митної служби), у тому числі керівників митних органів, спеціалізованих митних установ та організацій (далі - митних органів), щодо забезпечення та додержання дисципліни, а також види та порядок застосування заохочень і дисциплінарних стягнень, визначено Дисциплінарним статутом митної служби України, затвердженим Законом України від 06.09.2005р. №2805-IV (далі - Дисциплінарний статут).

Відповідно до ст.31 Дисциплінарного статуту з метою з'ясування всіх обставин вчинення посадовою особою митної служби дисциплінарного правопорушення керівник митного органу має право призначити службове розслідування, порядок проведення якого визначається спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі митної справи; застосуванню дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення передує обов'язкове службове розслідування.

Однак, всупереч вимогам наведеної статті, відповідачами службове розслідування за фактом перебування позивача у нетверезому стані не проводилось, а саме звільнення здійснено на підставі складених і підписаних членами комісії-співробітниками митниці ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 акту від 18.10.2010р. про відмову ОСОБА_4 від проходження добровільного медогляду на предмет встановлення ознак сп'яніння чи вживання психотропної речовини, який був підписаний позивачем, та акту від 18.10.2010р. "Про перебування посадових осіб сектору митного оформлення №4 відділу митного оформлення №6 митного поста "Мостиська" Львівської митниці, а саме: головного інспектора ОСОБА_9., старшого інспектора ОСОБА_10 інспектора ОСОБА_4 в нетверезому стані", згідно з яким ОСОБА_4 17.10.2010р. був на роботі в нетверезому стані, про що свідчили різкий запах алкоголю, незв'язне мовлення, хитання при ходьбі, почервоніння обличчя та блиск в очах. Вказаний акт позивач не підписував й з ним не ознайомлювався.

При цьому, одразу після закінчення робочої зміни позивач, якого не було відсторонено від роботи, добровільно (за власним бажанням) пройшов медичний огляд на стан сп'яніння у найближчій медичній установі - Мостиській комунальній центральній районній лікарні, висновком якої встановлено відсутність у ОСОБА_4 ознак сп'яніння.

Пунктом 25 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 06.11.1992р. передбачено, що нетверезий стан працівника або наркотичне чи токсичне сп'яніння можуть бути підтверджені як медичним висновком, так і іншими видами доказів (ст.27 ЦПК), яким суд має дати відповідну оцінку.

Судами попередніх інстанцій правильно не взято до уваги в якості доказу перебування позивача 17.10.2010р. на робочому місці в стані алкогольного сп'яніння акт від 18.10.2010р. "Про перебування посадових осіб сектору митного оформлення №4 відділу митного оформлення № 6 митного поста "Мостиська" Львівської митниці, а саме: головного інспектора ОСОБА_9., старшого інспектора ОСОБА_10 інспектора ОСОБА_4 в нетверезому стані", оскільки останній був складений на підставі акту від 18.10.2010р. про відмову від проходження добровільного медогляду на предмет встановлення ознак сп'яніння чи вживання психотропних речовин й, крім того, лише на наступний день - 18.10.2010р. близько 13:00 год. При цьому, в акті зазначено, що ОСОБА_4 та іншим працівникам було запропоновано пройти медичний огляд на предмет встановлення стану алкогольного сп'яніння чи вживання психотропних речовин за направленням адміністрації та в супроводі працівників митного поста "Мостиська", від чого останні відмовились, проте, доказів такого направлення відповідачами надано не було.

Водночас, судами встановлено, що в порушення приписів ст.43 КзпП України керівником митниці подання про звільнення позивача з роботи за перебування на роботі в нетверезому стані відповідно до п.7 ч.1 ст.40 КЗпП України до органу первинної профспілкової організації не направлялось й відповідно згода на таке звільнення останнім не надавалась.

Враховуючи викладене, колегія суддів Вищого адміністративного суду України погоджується з висновком судів попередніх інстанцій про недотримання митним органом при звільненні позивача встановленої законодавством процедури звільнення на підставі п.7 ч.1 ст.40 КЗпП України, а отже й про наявність підстав для визнання оскаржуваного наказу Державної митної служби України від 18.10.2010р. №1972-к «Про звільнення» протиправним та таким, що підлягає скасуванню, й поновлення позивача на роботі на посаді державного інспектора відділу митного оформлення №6 митного поста «Мостиська» Львівської митниці зі стягненням середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Відповідно до ч.3 ст.220-1 КАС України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судових рішень.

Здійснивши касаційний перегляд справи, Вищий адміністративний суд України прийшов до висновку, що суди попередніх інстанцій при ухваленні судового рішення чи вчиненні процесуальних дій не допустили порушень норм матеріального чи процесуального права.

Доводи ж касаційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судами норм матеріального чи процесуального права, що призвело або могло призвести до неправильного вирішення спору, а тому підстав для скасування ухвалених судами першої та апеляційної інстанцій рішень колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст.210, 220, 220-1, 223, 224, 230 КАС України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Касаційну скаргу Львівської митниці ДФС відхилити, а постанову Львівського окружного адміністративного суду від 21 листопада 2014 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 17 березня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Пасічник С.С.

Кочан В.М.

Швець В.В.