Справа № 2а-96/12
Суддя: Довгополов Олександр Михайлович
Дата ухвалення: 2015-10-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 жовтня 2015 р. Справа № 114826/12/9104

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Довгополова О.М.,

суддів Гудима Л.Я., Шинкар Т.І.,

з участю секретаря судового засідання Кудєрової О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу Міського голови Ужгородської міської ради Погорелова Віктора Володимировича на постанову Червоноградського міського суду Львівської області від 19 квітня 2012 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Міського голови Ужгородської міської ради Погорелова Віктора Володимировича про визнання бездіяльності протиправною, зобов'язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до голови Ужгородської міської ради Погорелова В.В., яким просив: визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо непідписання Державного акту на право власності на земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1; зобов'язати відповідача підписати та завірити печаткою оформлені на його ім'я два примірники даного Державного акту і передати їх у територіальний орган Держкомзему у м. Ужгороді.

Постановою Червоноградського міського суду Львівської області від 19 квітня 2012 року позов задоволено.

Постанова мотивована тим, що голові Ужгородської міської ради Погорелову В.В. 24.12.2010 року було передано на підпис виготовлений на ім'я ОСОБА_2 Державний акт на право власності на земельну ділянку за адресою по АДРЕСА_1, однак відповідач всупереч вимогам п. 2.14 Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою та договорів оренди землі, затвердженої наказом Державного Комітету України по земельних ресурсах від 04.05.1999 року № 43, не підписав примірників даного акта.

Постанову в апеляційному порядку оскаржив відповідач, вважає її незаконною та необґрунтованою, зазначає, що висновки суду не відповідають обставинам справи, суд порушив норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи. Просить скасувати постанову і направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

На обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що рішенням Господарського суду Закарпатської області від 27.09.2011 року у справі № 5008/1120/2011 було задоволено позов заступника військового прокурора Ужгородського гарнізону в інтересах держави в особі Міністерства оборони України та Квартирно-експлуатаційного відділу м. Мукачево Закарпатської області до Центрального спеціалізованого будівельного управління, ТзОВ «Аудиторська фірма «Енерго-Аудит плюс», Ужгородської міської ради: визнано недійсними інвестиційний договір від 17.03.2006 року № 13/05/03-06/13УГ про спільну діяльність шляхом будівництва (реконструкції) об'єктів житлово-цивільного призначення, розташованих на території військового містечка АДРЕСА_2, створення інженерної інфраструктури для їх будівництва (реконструкції) відповідно до розробленого і затвердженого у встановленому порядку проекту шляхом пайової участі сторін та договір від 27.03.2006 року № 13/05/03-06/23УГ про компенсацію пайової участі(паю) Міністерства оборони України в інвестиційному договорі від 17.03.2006 року № 13/05/03-06/13УГ про спільну діяльність шляхом будівництва(реконструкції) об'єктів житлово-цивільного призначення, розташованих на території військового містечка № 42, створення інженерної інфраструктури для їх будівництва(реконструкції) відповідно до розробленого і затвердженого у встановленому порядку проекту шляхом пайової участі сторін, укладені між філією Центрального спеціалізованого будівельного управління (госпрозрахункового) «Укроборонбуд» та ТзОВ «Аудиторська фірма «Енерго-аудит плюс», а також скасовано свідоцтво на право власності від 21.11.2008 року серії НОМЕР_1, видане Виконавчим комітетом Ужгородської міської ради ТзОВ «Аудиторська фірма «Енерго-Аудит плюс» на 27 будівель військового містечка АДРЕСА_2. Відповідач вважає, що із змісту даного рішення слідує, що власником нерухомого мана (будівель і споруд) по АДРЕСА_2 є держава в особі Міністерства оборони України, тому відповідно до норм ст. 120 Земельного кодексу України останньому повинне перейти право власності на земельну ділянку, на якій розміщене це майно. Також апелянт зазначає, що Військова прокуратура Ужгородського гарнізону в інтересах держави в особі Міністерства оборони України та Квартирно-експлуатаційного відділу м. Мукачево Закарпатської області підготувала позовну заяву про визнання нечинним рішення Ужгородської міської ради та заборону міській раді приймати рішення і вчиняти дії стосовно земельної ділянки площею 1,3272 га по АДРЕСА_2, до складу якої входить і спірна земельна ділянка по АДРЕСА_1. Позовні вимоги прокурор обґрунтовує тим, що дана земельна ділянка була вилучена із земель оборони України без обов'язкової згоди міністра оборони. Тому відповідач вважає, що виданий на ім'я ОСОБА_2 Державний акт на право власності на земельну ділянку по АДРЕСА_1 не може бути підписаний до вирішення судом даної справи.

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до ч. 1 ст. 41 Кодексу адміністративного судочинства України у зв'язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі.

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що у задоволенні апеляційної скарги слід відмовити з наступних підстав.

Як встановив суд, 02.07.2010 року ОСОБА_2 (покупець) уклав із ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 (продавці) п'ять договорів купівлі-продажу земельних ділянок, розташованих в районі вул. Гагаріна (позиції 1-5) в м. Ужгороді, які належали даним особам на підставі Державних актів на право приватної власності на землю від 07.06.2010 року серії НОМЕР_2.

У зв'язку із зміною власника цих земельних ділянок і для виготовлення нового державного акта зазначені вище державні акти були передані Закарпатській регіональній філії ДП «Центр державного земельного кадастру», що підтверджується актом передавання-приймання державних актів від 25.11.2010 року № 213/4646.

Після виготовлення на ім'я ОСОБА_2 нового Державного акта на право власності на земельну ділянку по АДРЕСА_1 серії НОМЕР_3 Відділ Держкомзему в м. Ужгороді Закарпатської області передав його в двох примірниках разом з іншими державними актами в Ужгородську міську раду для підписання міським головою, що підтверджується актом приймання-передавання бланків державних актів від 24.12.2010 року.

Однак станом на день подання позовної заяви та станом на день розгляду справи апеляційним судом міський голова Ужгородської міської ради Погорелов В.В. не підписав цього державного акта, що підтверджується фактом письмового звернення позивача до відповідача 30.12.2011 року з проханням підписати зазначений акт та подальшої його передачі для реєстрації права власності на земельну ділянку, а також не заперечується відповідачем.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про протиправність такої бездіяльності відповідача, виходячи з наступного.

Відповідно до п. 2.14 Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою та договорів оренди землі, затвердженої наказом Державного Комітету України по земельних ресурсах від 04.05.1999 року № 43, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 04.06.1999 року за № 354/3647 (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), державний акт на право власності на земельну ділянку складається у двох примірниках, підписується посадовими особами в такій послідовності: начальник державного органу земельних ресурсів, голова (керівник) органу місцевого самоврядування або органу виконавчої влади та особа, що здійснила реєстрацію акта.

Відповідно до п. 2.16 Інструкції про заповнення бланків державних актів на право власності на земельну ділянку і на право постійного користування земельною ділянкою, затвердженої наказом Державного комітету України із земельних ресурсів від 22.06.2009 року № 325, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 06.08.2009 року за № 735/16751 (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), у разі набуття права власності на підставі рішення суду, договору купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, інших цивільно-правових угод, а також в інших випадках, передбачених законодавством, державний акт на право власності на земельну ділянку підписується відповідним начальником територіального органу Держкомзему та органом виконавчої влади у разі, якщо така земельна ділянка знаходиться за межами населеного пункту, і начальником територіального органу Держкомзему та органом місцевого самоврядування, якщо така земельна ділянка знаходиться в межах населеного пункту. У рядку «МП Голова (керівник)» зазначаються відповідно найменування органу місцевого самоврядування або органу виконавчої влади, ініціали і прізвище голови (керівника), який має право підписувати державні акти від імені цього органу, та ставиться його підпис і печатка.

Враховуючи наведені вище правові норми та ту обставину, що земельна ділянка по АДРЕСА_1 знаходиться в межах населеного пункту, колегія суддів вважає, що обов'язок щодо підписання державного акта на право власності на земельну ділянку покладено саме на міського голову міста Ужгорода, який відповідно до ст. 42 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» є керівником даного органу місцевого самоврядування.

При цьому, колегія суддів зазначає, що зазначеними вище положеннями нормативно-правових актів чи іншими нормативними актами не передбачено повноважень голови відповідного органу місцевого самоврядування не підписувати оформлений з дотриманням вимог законодавства державний акт на право приватної власності на землю, переданий йому для підписання.

Також колегія суддів враховує, що, як правильно зазначив суд першої інстанції, чинним законодавством України не встановлено строку для підписання органом місцевого самоврядування державного акта на право власності на земельну ділянку, однак з врахуванням загальних принципів законності, відповідальності органів місцевого самоврядування та їх посадових осіб, а також засад адміністративного судочинства, такий строк повинен відповідати критерію розумності, що, на думку колегії суддів, слід розуміти так, що голова відповідної місцевої ради повинен підписати переданий йому державний акт в найкоротший строк після його отримання, не допускаючи необґрунтованого зволікання.

Крім того, відсутність в законодавстві визначення граничного строку підписання державного акта не дає права відповідним посадовим особам, уповноваженим його підписувати, не підписувати акти взагалі чи підписувати із значною затримкою, оскільки це суперечить самій суті діяльності та відповідальності органів місцевого самоврядування.

Однак, як встановив суд з письмових пояснень міського голови Ужгородської міської ради Погорелова В.В., відповідач стверджує про наявність, на його думку, правових перешкод для підписання Державного акта на право власності на земельну ділянку по АДРЕСА_1 серії НОМЕР_3, виданого на ім'я ОСОБА_2, та взагалі відмовляється його підписувати.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Такий же обов'язок органів місцевого самоврядування та їх посадових осіб передбачений ч. 3 ст. 24 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні».

Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Однак під час судового розгляду справи відповідач всупереч вимогам наведених норм не надав належних пояснень та доказів правомірності своїх дій (бездіяльності) і судом таких доказів не встановлено.

Посилання відповідача як на підставу відмови у підписанні зазначеного вище державного акта на матеріали та рішення в судових справах, які розглядаються в порядку господарського судочинства, за позовами Військового прокурора Ужгородського гарнізону в інтересах держави в особі Міністерства оборони України та Квартирно-експлуатаційного відділу м. Мукачево Закарпатської області до Центрального спеціалізованого будівельного управління, ТзОВ «Аудиторська фірма «Енерго-Аудит плюс», Ужгородської міської ради з приводу нерухомо майна, інфраструктури та земельної ділянки Військового містечка АДРЕСА_2, на думку колегії суддів, є безпідставним, оскільки у ОСОБА_2 відсутні будь-які взаємовідносини з особами, які беруть участь у цих справах, відповідач не надав жодних доказів порушення вимог законодавства при придбанні зазначених вище земельних ділянок позивачем чи продавцями цих ділянок, а також порушення вимог законодавства при виготовленні Державного акта на право власності на земельну ділянку по АДРЕСА_1 серії НОМЕР_3.

Крім того, як зазначено вище, ОСОБА_2 придбав п'ять земельних ділянок, розташованих в районі вул. Гагаріна (позиції 1-5) в м. Ужгороді (після їх придбання позивачем об'єднані в одну з присвоєнням адреси: АДРЕСА_1), які належали ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на підставі Державних актів на право приватної власності на землю від 07.06.2010 року серії НОМЕР_2. Проте відповідач не надав і суд не здобув доказів оскарження і скасування чи визнання недійсними договорів купівлі-продажу земельних ділянок, укладених позивачем з цими особами, та виданих їм Державних актів на право приватної власності на землю.

Враховуючи наведені вище обставини та положення нормативно-правових актів, колегія суддів вважає правильним та обґрунтованим висновок суду першої інстанції про те, що, допустивши бездіяльність, яка виразилась у відмові у підписанні Державного акта на право власності на земельну ділянку по АДРЕСА_1 серії НОМЕР_3, виданого на ім'я ОСОБА_2, міський голова Ужгородської міської ради Погорелов В.В. діяв не на підставі та не у спосіб, передбачені Конституцією та законодавством України, а також без дотримання принципів, передбачених ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, зокрема, з використанням наданих йому законодавством повноважень не з метою, з якою ці повноваження надано, необґрунтовано, тобто без урахування усіх обставин, що мали значення для вчинення відповідних дії, упереджено, недобросовісно і нерозсудливо.

Таким чином, висновок суду першої інстанції про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог, на думку колегії суддів, є правильним та обґрунтованим.

За наведених обставин колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та прийняв постанову з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, тому оскаржувану постанову слід залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 160, 195, 196, п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 200, п. 1 ч. 1 ст. 205, ст. ст. 206, 254 КАС України, суд -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Міського голови Ужгородської міської ради Погорелова Віктора Володимировича залишити без задоволення.

Постанову Червоноградського міського суду Львівської області від 19 квітня 2012 року у справі № 1327/1566/12 за позовом ОСОБА_2 до Міського голови Ужгородської міської ради Погорелова Віктора Володимировича про визнання бездіяльності протиправною, зобов'язання вчинити дії - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий О.М. Довгополов

Судді Л.Я. Гудим

Т.І. Шинкар

Ухвала складена в повному обсязі 02.11.2015 року