Справа № 2-а-3618/11
Суддя: Окунь Т. В.
Дата ухвалення: 2012-03-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 2а -1612/815/12
Постанова

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 березня 2012 року Суддя Комсомольського міського суду

Полтавської області ОСОБА_1

розглянувши в порядку скороченого провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного Фонду України в м. Комсомольську про зобовязання відповідача здійснити перерахунок та виплату пенсії, як учаснику ліквідації наслідків аварії на ЧАЄС і застосувати показник заробітної плати, який відповідно до Закону №1058 враховується для обчислення пенсії особам, які продовжують працювати,

в с т а н о в и в :

В червні 2011 року позивач звернувся до суду з позовом до Управління Пенсійного Фонду України в м. Комсомольську, в якому просить поновити строк звернення до адміністративного суду, визнати протиправними дії відповідача щодо відмови у перерахунку додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, зобовязавши останнього здійснити такий перерахунок та виплату недорахованих по 2-й категорії сум щомісячної додаткової пенсії починаючи з 19 травня 2006 р. у відповідності до ст. 51, 67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.01.1991 р. № 796-ХП (далі Закон) та зобовязати відповідача усунути порушення діючого законодавства і в подальшому здійснювати нарахування пенсії у відповідності до Закону.

Крім того, позивач просить також зобовязати відповідача, з врахуванням передбаченого ЗУ «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» показника заробітної плати, який враховується для обчислення пенсії, здійснити відповідний перерахунок та виплатити пенсію починаючи з 01 червня 2010 року із одночасним застосуванням умов оптимізації з урахуванням періоду з 01травня 2006 року до 30 квітня 2010 року.

Ухвалою Комсомольського міського суду від 23 січня 2012 року частину позовних вимог відповідно до положень ст..100 КАС України було залишено без розгляду з одночасним відкриттям провадження у цій же справі за вимогою позивача, предявленої до Управління Пенсійного Фонду України в м. Комсомольську про зобовязання відповідача здійснити перерахунок та виплату пенсії, починаючи з 01 грудня 2010 року.

Відповідач позов не визнав з підстав, викладених в письмовому запереченні проти позову. Відмову провести перерахунок пенсії мотивує відсутністю правової підстави для застосування норми, яка регулює інші правовідносини.

Розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши докази, надані сторонами по справі, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав:

Судом встановлено, що позивач є особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, має статус учасника ліквідації наслідків на ЧАЄС 2 категорії, перебуває на пенсійному обліку і отримує відповідну пенсію, як учасник ліквідації наслідків аварії на ЧАЄС .

Визначаючи характер спірних правовідносин та правову норму, яку належить до них застосувати, суд виходить з наступного:

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоровя визначені та закріплені в Законі України «Про статус і соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

За змістом ст. 51 згаданого Закону позивач, як особа, віднесена до 2 категорії потерпілих від наслідків ЧАЄС має право на додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоровю, у розмірі 30 процентів мінімальної пенсії за віком.

За чинним законодавством розмір мінімальної пенсії за віком визначається за правилами, передбаченими ч.1 ст.28 ЗУ «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» /в редакції, що діє з 12.01.2005 року/, яка передбачає, що мінімальний розмір пенсій за віком встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. Отже, новий мінімальний розмір пенсії за віком залежить від нового розміру прожиткового мінімуму, і перерахунок призначеної пенсії має проводитись виходячи з нового розміру мінімальної пенсії за віком.. Наявність норми про застосування мінімального розміру пенсії за віком, встановленого абз. 1 ч. 1 ст. 28 Закону «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» виключно для визначення розмірів пенсії, призначених згідно з цим Законом (ч. 3 ст. 28), та відсутність іншого нормативно-правового акту, який визначав би розмір мінімальної пенсії за віком, є підставою для застосування судом при розгляді даного публічно-правового спору аналогії закону на підставі ч. 7 ст. 9 КАСУ.

Згідно з положеннями ч. 4 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України у разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обовязковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу, тому при визначенні розміру пенсії позивачеві суд застосовує норму ст.51 Закону № 796-ХП яка має пріоритетну силу над зазначеними підзаконними актами Кабінету Міністрів України.

Отже, приймаючи рішення про призначення позивачеві додаткової пенсії, як учаснику ЧАЄС виходячи з розрахункової величини у розмірі 19,91 грн., відповідач діяв не на підставі та не у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а тому вимога позивача про визнання такого рішення протиправним та зобовязання Управління ПФУ в м. Комсомольську провести перерахунок та після його проведення виплатити різницю в отриманій та перерахованій пенсії є обґрунтованою і такою, що підлягає до задоволення.

З огляду на вищенаведене, розглядаючи справу в межах заявлених позовних вимог, суд вважає, що, починаючи з 01.12.2010 року відповідач повинен був призначити та виплатити позивачеві додаткову пенсію з розрахунку 30% мінімальної пенсії за віком, виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, встановленої ч.1 ст.28 ЗУ «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування».

Разом з тим, вирішуючи питання щодо обгрунтованості вимоги позивача про зобовязання відповідача здійснювати перерахунок та виплату пенсії в подальшому, суд наголошує про наступне:

19 червня 2011 року набув чинності Закон України № 3491-V1 від 14 червня 2011 року «Про внесення змін до Закону України про Державний бюджет України на 2011 рік», згідно з яким /п.4 Прикінцевих положень/ норми і положення ст..ст.39,50,51,52,54 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених КМУ виходячи з наявного фінансового ресурсу бюджету Пенсійного фонду України на 2011 рік».

Конституційність згаданої норми була підтверджена рішеннями Конституційного Суду України № 20-рп/2011 від 26.12.2011 року щодо відповідності Конституції України пункту 4 розділу V11 «Прикінцеві положення» ЗУ№ 4282-V1 від 22 грудня 2011 року «Про Державний бюджет України на 2012 рік» та № з-рп/2012 від 25 січня 2012 року. Разом з тим згадані рішення не можуть застосовуватись до правовідносини, які виникли до його ухвалення /як на тому наполягає відповідач/, з огляду на положення ст..58 Конституції України щодо зворотної дії в часі Законів та інших нормативно-правових актів.

Отже, приймаючи до уваги, що в Державі Україна відсутній Закон, який би регулював питання подолання колізії норм законів, що мають однакову юридичну силу, а також враховуючи позицію Конституційного Суду України, яку він оприлюднив в п.3 мотивувальної частини свого рішення від 03.10.1997 року № 4-зп (справа про набуття чинності Конституцією України) стосовно того, що з прийняттям нового акту, якщо інше не передбачене самим цим актом, автоматично скасовується однопредметний акт, який діяв у часі раніше, та виходячи з системного аналізу ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» і ЗУ Про державний бюджет на 2011 рік з наступними змінами та доповненнями, суд вважає, що до спірних правовідносин з приводу вимоги позивача про зобовязання відповідача здійснювати перерахунок та виплату пенсії в подальшому, підлягає застосуванню ЗУ Про державний бюджет на 2011 рік, який був прийнятий пізніше ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». 6 липня 2011 року на виконання вимог Закону України № 3491-V1 від 14 червня 2011 року КМУ було прийнято постанову № 745 «Про встановлення деяких виплат, що фінансуються за рахунок коштів державного бюджету», яка набрала чинності 23 липня 2011 року, встановивши тим самим інший порядок застосування ст.ст.51 Закону № 796-ХП, що відповідно виключає правову підставу для задоволення заявлених в цій частині позовних вимог.

Вирішуючи питання що обґрунтованості вимог позивача щодо зобовязання відповідача застосувати показник заробітної плати, який відповідно до Закону №1058 враховується для обчислення пенсії особам, які продовжують працювати

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян на належний соціальний захист у разі втрати працездатності, та встановлення умов пенсійного забезпечення визначені та закріплені в Законі України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» /далі по тексту Закон № 1058/, який набув чинності з 01.01.2004 року.

Частиною 4 ст.42 Згаданого Закону /в первинній редакції/ був передбачений перерахунок пенсії у звязку зі збільшенням страхового стажу, який проводився кожні два роки після попереднього перерахунку з урахуванням страхового стажу після призначення пенсії виходячи із заробітної плати, з якої була обчислена пенсія, або за періоди страхового стажу, зазначеній в ч.1 ст.40 цього Закону.

Законом України Про державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України від 28.12.2007 року /далі по тексту Закон № 107-УІ/ були внесені зміни, в т.ч. і до Закону № 1058-ІУ.

Частина 4 ст.42 Закону в редакції Закону № 107-УІ передбачала проведення перерахунку пенсії з урахуванням не менше ніж 24 місяців страхового стажу після її призначення та із застосуванням показника середньої заробітної плати працівників в середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні, з якої сплачено страхові внески, та яка відповідно до цього Закону враховується для обчислення пенсії, за календарний рік, що передує року перерахунку пенсії, що визначався згідно із ст.40 Закону № 1058-ІУ .

Рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 року згадані зміни були визнані неконституційними.

Отже, з врахуванням положень ст.ст. 58,152 Конституції України щодо дії нормативно-правових актів в часі, до спірних правовідносин застосуванню підлягають приписи ч.2 ст.40, ч.4 ст.42 ЗУ «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», в редакціїі Закону від 09.07.2003 року, якими визначено, що при обчисленні пенсії слід застосовувати показник середньої заробітної плати працівників, занятих у галузях економіки.

Порядок визначення заробітної плати для обчислення пенсії встановлено ст..40 зазначеного Закону/в редакції від 09.07.2003 року/, частиною другою якої визначено формулу заробітної плати для обчислення пенсії, де одним з показників, який враховується при обчисленні цієї формули є Зс середня заробітна плата працівників, зайнятих у галузях економіки України, за календарний рік, що передує року звернення за призначенням пенсії.

Отже, поняття «призначення» та «перерахунок» пенсії не є тотожними в розумінні положень Закону № 1058-ІУ, оскільки умови та порядок реалізації права на призначення та перерахунок пенсії розмежовуються ст. 40 та ст. 42 Закону, системний аналіз яких дає підставу дійти висновку, що середня заробітна плата працівників, зайнятих у галузях економіки України, за календарний рік, що передує року звернення за призначенням пенсії є незмінною величиною, обчислюється один раз і використовується як складова для призначення пенсії відповідно до положень ч.2 ст.40 Закону № 1058-ІУ .

Вирішуючи питання щодо обґрунтованості вимог про застосування умов оптимізації, суд наголошує про наступне:

Вимоги в цій частині обгрунтовані позивачем посиланням на ст. 40 ЗУ №1058, яка регламентує порядок визначення заробітної плати для обчислення пенсії при її призначенні, і є, як наголошувалось раніше, незмінною величиною, що обчислюється один раз і використовується як складова для призначення пенсії відповідно до положень ч.2 ст.40 Закону № 1058-ІУ. З огляду на зміни, які були внесені до ст.ст. 40,42 ЗУ № 1058 та визнані згодом неконституційними, умови оптимізації, встановлені ч.1 ст.40 ЗУ № 1058, не можуть застосовуватись до періоду, за який враховується заробітна плата для перерахунку пенсії, що настає після її призначення, тому вимоги позивача щодо застосування умов оптимізації задоволенню не підлягають.

Вирішуючи справу відповідно до спрямованості завдання адміністративного судочинства та специфіки предмету судового розгляду, з огляду на критерії, зазначені в ч.3 ст.2 КАС України, суд наголошує про наступне:

Призначивши позивачеві пенсію та здійснюючи її наступний перерахунок в порядку та розмірі, як вони визначені ст. ст. 40, 42 Закону № 1058-ІУ відповідач діяв в межах та у спосіб, що передбачені ст.ст.6, 95 Конституції України, з огляду на що суд не вбачає невідповідності оскаржуваної позивачем бездіяльності відповідача вимогам Закону № 1058-ІУ, тому приходить до висновку про відсутність обставин, якими обґрунтовано предявлений в цій частині позов.

Питання про судові витрати вирішене судом відповідно до положень ст..94 КАС України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 40, 42 Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхуванняст.ст.159, 160, 183-2 КАС України, суд,

п о с т а н о в и в:

Позов ОСОБА_2 задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Управління ПФУ в м. Комсомольську щодо виплати додаткової пенсії ОСОБА_2, як учаснику ліквідації наслідків на ЧАЄС 2-ї категорії у розмірі меншому, ніж встановлено ст.51 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Зобовязати Управління ПФУ в м. Комсомольську, з урахуванням виплачених з 01.12.2010 року коштів, призначити та виплатити ОСОБА_2, протягом періоду з 01.12.2010 року до 22.07.2011 року включно, додаткову пенсію з розрахунку 30% мінімальної пенсії за віком, який визначається згідно із ст.28 ЗУ Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування.

В задоволенні іншої частини позовних вимог ОСОБА_2 відмовити.

Судові витрати по справі компенсувати за рахунок Державного бюджету України.

Постанова суду в частині присудження виплати пенсії у межах суми стягнення за один місяць підлягає негайному виконанню.

Постанова суду може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня отримання її копії.

Постанова суду, прийнята у скороченому провадженні, крім випадків її оскарження в апеляційному порядку, є остаточною.

Суддя: підпис ОСОБА_1

З оригіналом вірно:

Суддя: Т.В. Окунь