Справа № 2а-2445/10/0970
Суддя: Лучко О.О.
Дата ухвалення: 2010-09-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" вересня 2010 р. Справа № 2a-2445/10/0970

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі:

Судді Лучко О.О.

при секретарі: Круглій О.М.,

за участю сторін:

представника позивача: не з"явився,

представника відповідача: ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду адміністративну справу

за позовом: Комунального підприємства "Дорожне ремонтно-експлуатаційне управління", вул. Максимовича, 13,м. Івано-Франківськ,76018

до відповідача: Управління Пенсійного фонду України в м. Івано-Франківську, вул. Незалежності, 44,м. Івано-Франківськ,76018

про визнання нечинною та скасування вимоги про сплату боргу № Ю-31/9 від 04.06.2010р.,-

ВСТАНОВИВ:

06.07.2010 року комунальне підприємство Дорожне ремонтно-експлуатаційне управліннязвернулося з адміністративним позовом до управління Пенсійного фонду України в м. Івано-Франківську про визнання нечинною та скасування вимоги про сплату боргу № Ю-31/9 від 04.06.2010 року.

Представник позивача в судове засідання не зявився, на адресу суду направив заяву про розгляд справи без його участі, в якій зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Просив визнати дану вимогу нечинною та скасувати з підстав, зазначених в позовній заяві.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечив, суду пояснив, що оскаржувана вимога № Ю-31/9 від 04.06.2010 року прийнята та надіслана згідно чинного законодавства. Наголосив, що управління Пенсійного фонду України в м. Івано-Франківську направило відповідачу оскаржувану вимогу щодо сплати недоїмки зі страхових внесків, а тому посилання позивача на порушення відповідачем вимог п.п.10.11 п.10 Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообовязкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України є безпідставним. Вважає позовні вимоги необґрунтованими, просив в задоволенні позову відмовити.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника відповідача, дослідивши подані докази, суд прийшов до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити з наступних мотивів.

Судом встановлено, що комунальне підприємство Дорожне ремонтно-експлуатаційне управління зареєстроване як юридична особа та відповідно до ст.14 Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування являється страхувальником та згідно ч.1 ст.15 вказаного Закону є платником страхових внесків. Позивачем за період з грудня 2009 року по травень 2010 року було подано розрахунки сум страхових внесків на загальнообов»язкове державне пенсійне страхування, однак суми таких страхових внесків сплачені не були. На суму недоїмки за вказаний період в розмірі 101954,94 грн. управління Пенсійного Фонду України в м.Івано-Франківську направило позивачу вимогу про сплату боргу №Ю-31/9 від 04.06.2010 року.

Згідно ч.1 ст.67 Конституції України кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Згідно із ч.3 ст.18 Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування страхові внески є цільовим загальнообовязковим платежем, який справляється на всій території України в порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до п.6 ч.2 ст.17 даного Закону страхувальник зобовязаний нараховувати, обчислювати і сплачувати в установлені строки та в повному обсязі страхові внески.

Згідно з ч.6 ст.20 цього Закону страхувальники зобов'язані сплачувати страхові внески, нараховані за відповідний базовий звітний період, не пізніше ніж через 20 календарних днів із дня закінчення цього періоду.

Відповідно до ч.12 ст. 20 вищезазначеного Закону страхові внески підлягають сплаті незалежно від фінансового стану платника страхових внесків.

Згідно із ч.2 ст.106 зазначеного Закону суми страхових внесків своєчасно не нараховані та/або не сплачені страхувальниками у строки, визначені статтею 20 цього Закону, в тому числі обчислені територіальними органами Пенсійного фонду у випадках, передбачених частиною третьою статті 20 цього Закону, вважаються простроченою заборгованістю із сплати страхових внесків (далі - недоїмка) і стягуються з нарахуванням пені та застосуванням фінансових санкцій.

Абзацом 1 ч.3 ст.106 Закону передбачено, що територіальні органи Пенсійного фонду за формою і у строки, визначені правлінням Пенсійного фонду, надсилають страхувальникам, які мають недоїмку, вимогу про її сплату.

Згідно п.1 ч.1 ст.19 Закону України Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхуванняN 1058-IV від 09.07.2003р на суми фактичних витрат на оплату праці (грошового забезпечення) працівників, що включають витрати на виплату основної і додаткової заробітної плати та інших заохочувальних та компенсаційних виплат, у тому числі в натуральній формі, які визначаються згідно з нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до Закону України "Про оплату праці", виплату винагород фізичним особам за виконання робіт (послуг) за угодами цивільно-правового характеру, що підлягають обкладенню податком на доходи фізичних осіб, а також на суми оплати перших п'яти днів тимчасової непрацездатності, яка здійснюється за рахунок коштів роботодавця, та допомоги по тимчасовій непрацездатності, позивачем самостійно нараховано страхові внески до солідарної системи, які зазначені у розрахунках сум страхових внесків на загальнообов»язкове державне пенсійне страхування, що підлягали сплаті за грудень 2009 року, січень 2010 року, лютий 2010 року, березень 2010 року, квітень 2010 року, травень 2010 року. Однак підприємство не сплатило вказані суми страхових внесків.

Управління Пенсійного фонду України в м.Івано-Франківську 04.06.2010 року було сформовано вимогу про сплату боргу комунальним підприємством Дорожне ремонтно-експлуатаційне управління за № Ю31/9. Відповідач, на виконання абзацу 1 ч.3 ст.106 даного Закону та п.8.3 вказаної Інструкції супровідним листом за №1406/04 від 15.06.2010 року направив дану вимогу позивачу після внесення даних до відповідного реєстру. Вказане свідчить про направлення вимоги у межах строку, встановленого законом.

Суд не погоджується з посиланнями представника позивача щодо неправомірності дій відповідача по винесенню вимоги без зазначення дати набрання нею чинності з огляду на наступне.

Як свідчать матеріали справи, вказана вимога була адресована позивачу і не передавалася для примусового стягнення до органу державної виконавчої служби, а тому в ній не був заповнений пункт 4, тобто не вказана дата набрання нею чинності.

Так, порядок формування та направлення вимог про сплату боргу визначено Інструкцією про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообовязкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України, затвердженої постановою Пенсійного фонду України № 21-1 від 19.12.2003 року.

Відповідно до аб.1 п.п.8.3 п.8 даної Інструкції вимога формується на підставі актів документальних перевірок та облікових даних з карток особових рахунків страхувальників за формою згідно з додатком 9 цієї Інструкції (для страхувальника - юридичної особи).

Згідно додатку № 9 пункту 3 вимоги про сплату боргу даної Інструкції у разі несплати суми недоїмки, зазначеної в пункті один вимоги, ця вимога передається до органу державної виконавчої служби для стягнення в примусовому порядку протягом року з дати, зазначеної в пункті 4 (дата набрання чинності вимоги про сплату боргу) вимоги.

Однак, як свідчать матеріали справи, вимога про сплату боргу за № Ю31/9 від 04.06.2010 року була адресована позивачу і не передавалася для примусового стягнення до органу державної виконавчої служби, а тому в ній і не був заповнений пункт 4, тобто не вказана дата набрання нею чинності.

Суд також не погоджується з посиланнями представника позивача щодо порушення відповідачем норм п.10.11 п.10 Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообовязкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України щодо відсутності повноважень змінювати цільове призначення коштів та здійснювати будь-які дії за визначенням черговості сплати страхових внесків, а таким чином виникнення заборгованості (недоїмки) по страхових внесках на загальнообовязкове державне пенсійне страхування, зазначаючи наступне.

Згідно із ч.5 ст.106 Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування за рахунок сум, що надходять від страхувальника або від державної виконавчої служби в рахунок сплати недоїмки, погашаються суми недоїмки, пені та фінансових санкцій у порядку календарної черговості їх виникнення. У разі, коли страхувальник має несплачену недоїмку, пеню та фінансові санкції і здійснює сплату поточних сум страхових внесків, ці суми зараховуються в рахунок сплати недоїмки, пені та фінансових санкцій.

Таким чином, оскільки вимоги даних норм Закону відповідачем не порушено, суд приходить до висновку про безпідставність посилань представника позивача.

Крім того, покликання представника позивача на порушення управлінням Пенсійного фонду України в м. Івано-Франківську п.п.10.11 п.10 Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообовязкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України є безпідставними та необґрунтованими, оскільки згідно даних картки особового рахунку страхувальника до комунального підприємства "Дорожне ремонтно-експлуатаційне управління" фінансові санкції (штрафи) не застосовувалися та пеня не нараховувалася.

Таким чином, суд приходить до висновку, що вимога про сплату недоїмки винесена управлінням Пенсійного Фонду України в м.Івано-Франківську правомірно на підставі облікових даних картки особового рахунку страхувальника та надіслана у встановлений законом строк.

Враховуючи наведене, в задоволенні позову слід відмовити повністю.

На підставі ст. 124 Конституції України, керуючись ст. ст. 2, 8-14, 86, 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд ,-

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні позову відмовити повністю.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку. Відповідно до статті 186 КАС України, апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її отримання.

Постанова набирає законної сили в порядку і строки визначені ст.254 КАС України.

Суддя: Лучко О.О.

Постанова складена в повному обсязі 15.09.10 року.