Справа № 820/7300/15
Суддя: Чудних С.О.
Дата ухвалення: 2015-11-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

03 листопада 2015 р. № 820/7300/15

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Чудних С.О.,

за участю секретаря судового засідання Хмелівської Н.М.,

представників позивача - ОСОБА_1, ОСОБА_2

представника відповідача - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду справу за адміністративним позовом Корпорації "Група BLC" до Основ'янської об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області, третя особа - Публічне акціонерне товариство "Банк" Фінанси та Кредит" про визнання нечинною та скасування податкової вимоги,

В С Т А Н О В И В:

Позивач, Корпорація "Група BLC", звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом, в якому просить суд визнати нечинною податкову вимогу Основ'янської об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області №1120-25 від 03.11.2015 року про погашення податкового боргу; скасувати податкову вимогу Основ'янської об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області №1120-25 від 03.11.2015 року про погашення податкового боргу.

В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначив, що ним отримано податкову вимогу контролюючого органу про наявність податкового боргу з податку на додану вартість у розмірі 57792,00 грн. Проте, позивач не погоджується із діями контролюючого органу та вважає, що вимога винесена із порушенням діючого законодавства України. Так, позивачем ініційовані грошові перекази зі сплати обов'язкових платежів у лютому-червні 2015 року. Вказані платіжні доручення прийняті банком, про що свідчить штамп банку про прийняття. Однак, податкові платежі перераховані банком не були. Корпорація "Група BLC" неодноразово інформувало контролюючий орган про виконання обов'язків по сплаті податків, але у зв'язку із тим, що банк не виконав прийняті платіжні доручення, кошти не отримані бюджетом. Враховуючи, що позивач своєчасно обчислив, задекларував та сплатив суму податків та здорів, дії контролюючого органу по винесенню спірної вимоги є протиправним, у зв'язку із чим позов підлягає задоволенню у повному обсязі.

В судовому засіданні 03.11.2015 року представники позивача підтримали позовні вимоги та просив задовольнити позов у повному обсязі.

Представник відповідача у судовому засіданні 03.11.2015 року проти позову заперечив, зазначивши, що у зв'язку із тим, що позивачем своєчасно не сплачено самостійно визначені податкові зобов'язання, контролюючим органом винесено податкова вимога №1120-25 від 03.03.2015 року на суму 57792,00 грн., у зв'язку з чим просив суд у задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

Третя особа, Публічне акціонерне товариство "Банк" Фінанси та Кредит", у судове засідання не прибула, про дату час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, у зв'язку із чим, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності уповноваженого представника.

Вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у справі доказів у їх сукупності, судом встановлено наступне.

Із матеріалів справи вбачається, що 03.03.2015 року контролюючим органом винесено податкову вимогу №1120-25, якою повідомлено Корпорацію "Група BLC" про заборгованість за узгодженим грошовим зобов'язанням з податку на додану вартість у розмірі 57792,00 грн (а.с. 9).

Не погоджуючись із вказаною вимогою, позивач звернувся із скаргою до Головного управління ДФС у Харківській області, однак, рішенням про результати розгляду скарги податкова вимога - залишена без змін. Крім того, рішенням Державної фіскальної служби України повторна скарга позивача залишена без задоволення, а вимога - без змін (а.с. 10-15).

Не погоджуючись із вказаною вимогою від 03.03.2015 року позивач звернувся за захистом своїх прав до суду.

Судом встановлено, що Корпорацією "Група BLC" з метою своєчасної сплати до бюджету податків та зборів подано до ПАТ "Банк "Фінанси та кредит" платіжні доручення у лютому 2015 року - на загальну суму 224600,00 грн.; у березні 2015 року - на загальну суму 1486077,77 грн.; квітні 2015 року - на загальну суму 1527707,10 грн.; у травні 2015 року - на загальну суму 1507948,96 грн.; у червні 2015 року - на загальну суму 1507953,89 грн (а.с. 46-88).

Вказані платіжні доручення банківська установа прийняла до виконання, що підтверджується наявним в матеріалах справи платіжними дорученнями з відміткою банку, проте кошти не перераховані.

Позивач звертався із зверненнями до банку, в яких він просив надати пояснення причин невиконання платіжних доручень, проте, листами від 04.03.2015 року Публічне акціонерне товариство "Банк" Фінанси та Кредит" повідомило Корпорацію "Група BLC" про готовність подальшої співпраці та належного виконання своїх обов'язків (а.с. 20-21).

Враховуючи зазначене, позивач неодноразово звертався із листами до Основ'янської об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області та Державної фіскальної служби України, відповідно до яких повідомило контролюючий орган про виконання Корпорацією "Група BLC" своїх зобов'язань по сплаті платежів до бюджету, оскільки своєчасно передало платіжні доручення до банку, проте, затримка з перерахуванням коштів до бюджету склалась не з вини підприємства, а внаслідок порушення банком діючого законодавства і строків виконання платіжних доручень (а.с. 17-19).

Не зважаючи на відповідні дії позивача, 03.03.2015 року контролюючим органом винесено податкову вимогу №1120-25.

При вирішенні зазначеного спору суд виходить з наступного.

Так, згідно з п. 46.1 ст.46 Податкового кодексу України податкова декларація, розрахунок - це документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобов'язання, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку.

Платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації (п.57.1. ст.57 Кодексу),

Відповідно до пп. 14.1.175. п. 14.1 ст.14 Податкового кодексу України податковий борг - сума узгодженого грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання.

Згідно з п. 59.1 ст. 59 зазначеного вище Кодексу, у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, орган державної податкової служби надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Згідно з п. 89.1 ст. 89 Податкового кодексу України право податкової застави виникає у разі несплати у строки, встановлені цим Кодексом, суми грошового зобов'язання, самостійно визначеної платником податків у податковій декларації, - з дня, що настає за останнім днем зазначеного строку.

Разом з тим, відповідно п. 38.1 ст. 38 Податкового кодексу України, виконанням податкового обов'язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов'язань у встановлений податковим законодавством строк.

Як вбачається з матеріалів справи, платіжне доручення про перерахування до Державного бюджету податкових зобов'язань позивачем подано до банківської установи на повну суму зобов'язання в межах граничного строку сплати та прийняте до виконання банківською установою в день його подання. Також суд звертає увагу на те, що на час подання таких платіжних доручень на рахунку позивача малися кошти в розмірах зазначених в них.

Так, згідно ст. 1 Закону України "Про платіжні системи та переказ грошей в Україні", переказ грошей - це рух певної суми грошей з метою її зарахування на рахунок отримувача або видачі йому в готівковій формі.

Відповідно до п. 8.1 ст. 8 Закону України "Про платіжні системи та переказ грошей в Україні" банк зобов'язаний виконати доручення клієнта, що міститься в розрахунковому документі, який надійшов протягом операційного часу банку, в день його надходження.

Відповідно до п. 22.4 ст. 22 Закону України "Про платіжні системи та переказ грошей в Україні" ініціювання переказу вважається завершеним з моменту прийняття банком платника розрахункового документа на виконання. При цьому, банк має забезпечити фіксування дати прийняття розрахункового документа на виконання. Що ж до проведення самого переказу грошей, то це є обов'язковою функцією, яку виконує платіжна система (п. 1.29 ст. 1 даного Закону).

Отже, виконання платником податкового обов'язку по перерахуванню в бюджет суми податкового зобов'язання та його сплати, пов'язане саме з моментом подання в банк платіжного доручення на перерахування відповідних сум податкових зобов'язань, а ініціювання переказу вважається остаточно завершеним і за подальший переказ сум податкового зобов'язання відповідальність несе банк.

Відповідно до п. 129.6 ст. 129 Податкового кодексу України, за порушення строку зарахування податків до бюджетів або державних цільових фондів, установлених Законом України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні", з вини банку такий банк сплачує пеню за кожний день прострочення, включаючи день сплати, та штрафні санкції у розмірах, встановлених цим Кодексом, а також несе іншу відповідальність, встановлену цим Кодексом, за порушення порядку своєчасного та повного внесення податків, зборів, платежів до бюджету або державного цільового фонду. При цьому, платник податків звільняється від відповідальності за несвоєчасне або перерахування не в повному обсязі таких податків, зборів та інших платежів до бюджетів та державних цільових фондів, включаючи нараховану пеню або штрафні санкції.

Таким чином, враховуючи, що визначальним у змісті даної норми є те, з чиєї вини відбулося невнесення чи неповне внесення податку, збору (обов'язкового платежу) до бюджету або державного цільового фонду, суд приходить до висновку, що у разі несвоєчасного надходження до державного бюджету грошових коштів не з вини платника податку, останній звільняється від відповідальності за несвоєчасне або перерахування не в повному обсязі таких податків, зборів та інших платежів до бюджетів та державних цільових фондів.

Вказана позиція також викладена в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 12.03.2015 року по справі 826/14830/13-а ( К/800/65943/13).

З огляду на зазначене, суд дійшов про невідповідність прийнятої відповідачем вимоги дійсним обставинам справи та вимогам діючого законодавства, а отже є такою, що підлягає скасуванню.

Поряд із тим, суд звертає увагу, що позивач одночасно із скасуванням вимоги також просить визнати нечинною податкову вимогу Основ'янської об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області №1120-25 від 03.11.2015 року

Проте, вимоги про визнання нечинним та скасування рішення суб'єкта владних повноважень є однорідними позовними вимогами та передбачають один і той самий спосіб захисту прав позивача. Суд звертає увагу на те, що поняття скасування вимоги передбачає, тим самим, визнання її нечинною. Отже, щодо позовних вимог про нечинною податкову вимогу Основ'янської об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області №1120-25 від 03.11.2015 року слід відмовити.

Крім того, суд зазначає, що відповідно до положень ст. 105 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративний позов може містити вимоги про скасування або визнання нечинним рішення відповідача - суб'єкта владних повноважень повністю чи окремих його положень.

На підставі вищевикладеного, суд дійшов висновку, що позов Корпорації "Група BLC" є обґрунтованим та таким, що підлягає частковому задоволенню з підстав викладених вище.

Керуючись ст.ст. 94, 159-163, 167, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України Харківський окружний адміністративний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов Корпорації "Група BLC" до Основ'янської об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області, третя особа - Публічне акціонерне товариство "Банк" Фінанси та Кредит" про визнання нечинною та скасування податкової вимоги - задовольнити частково.

Скасувати податкову вимогу Основ'янської об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області №1120-25 від 03.11.2015 року про погашення податкового боргу.

В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Постанова може бути оскаржена в Харківський апеляційний адміністративний суд через Харківський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги в десятиденний строк з дня її проголошення, копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. У разі застосування судом частини третьої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Повний текст постанови виготовлено 06.11.2015р.

Суддя С.О. Чудних