Справа № 815/5674/15
Суддя: Левчук О. А.
Дата ухвалення: 2015-11-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/5674/15
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 листопада 2015 року Одеський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Левчук О.А.,

за участю секретаря Тишкової Л.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 управління Державної міграційної служби України в Одеській області про скасування рішення від 25.05.2010 року та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся з даним позовом до суду та, уточнивши позовні вимоги, просив суд скасувати висновок відділу громадянства, імміграції і реєстрації фізичних осіб ГУМВС України в Одеській області про скасування дозволу на імміграцію громадянина ОСОБА_3 Арабської Республіки ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, від 25.05.2010 року; зобов`язати Головне управління Державної міграційної служби України в Одеській області поновити дозвіл на імміграцію в Україну та посвідку на постійне проживання громадянину ОСОБА_3 Арабської Республіки ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що він прибув в Україну та 20.04.2004 року одружився з громадянкою України ОСОБА_4. В подальшому заявником отримано у встановленому порядку дозвіл на імміграцію та 24.11.2004 року отримано тимчасову посвідку на постійне проживання, яка згідно запису у ній, є безстроковою. Таким чином позивач на законних підставах та правомірно проживає на території України та відповідно до вимог міграційного законодавства отримав посвідку на постійне проживання в Україні.

Також позивач вказує, що за час користування вказаною посвідкою (понад 10 років) документ став майже нечитабельним. З метою оновити посвідку в серпні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до ОСОБА_2 управління ДМС України в Одеській області. У ОСОБА_2 управлінні ДМС України в Одеській області ОСОБА_1 повідомили, що його дозвіл на імміграцію скасовано. ОСОБА_2 управління ДМС України в Одеській області від 04.09.2015 року № 13337 на адвокатський запит від 31.08.2015 року № 119 повідомлено, що рішенням від 25.05.2010 року позивачу дійсно скасовано дозвіл на імміграцію, при цьому копію вказаного рішення так і не надано.

Так позивач зазначає, що у висновку відповідачем не вказано на підставі якої конкретно норми Закону України він діяв, скасовуючи дозвіл на імміграцію.

У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги, посилаючись на обставини, викладені в адміністративному позові.

Представник відповідача проти позову заперечував, висновок про скасування вважав законним та обґрунтованим, у задоволенні позову просив відмовити. При цьому представник відповідача пояснив, що підстав, передбачених Законом України "Про імміграцію", для надання позивачу дозволу на імміграцію в Україну, не було, і такий дозвіл було надано всупереч вимогам вказаного Закону.

Суд, вивчивши матеріали справи, вислухавши пояснення представника позивача та представника відповідача, дослідивши докази у їх сукупності, встановив наступне.

ОСОБА_1 є громадянином ОСОБА_5 Арабської Республіки, народився 12.02.1978 році в м. Дейр-ез-Зор (ОСОБА_3 Арабська Республіка).

Як вбачається з матеріалів особової справи позивача № 273768, громадянин ОСОБА_6 ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_6, у 1997 році прибув в Україну на навчання в Одеський Національний Університет ім. Мечникова, паспортний документ 000429896, виданий 14.03.2004 року відділом імміграції, Дейр-ез-Зор, Сірійська Арабська Республіка(а.с. 38-40).

09.09.2004 року громадянин ОСОБА_3 Арабської Республіки ОСОБА_1 звернувся до ВГІРФО ОМУ УМВС України в Одеській області з клопотанням про отримання дозволу на імміграцію в Україну, оскільки перебував у шлюбі з громадянкою України ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3.

Для отримання дозволу були надані наступні документи: копія національного паспорту громадянина ОСОБА_3 Арабської Республіки № 000429896; копія свідоцтва про одруження серії 1-ЖД № 121358, виданого 20.04.2004 року міським відділом РАЦС Одеського обласного управління юстиції; копія паспорту громадянки України дружини; довідка з місця проживання заявника; довідка про відсутність судимості на території ОСОБА_3 Арабської Республіки; нотаріально засвідчена згода власників житла на реєстрацію заявника в м. Одесі по вул. Івана та ОСОБА_7АДРЕСА_1.(а.с.29-55).

За результатами розгляду матеріалів заяви громадянина ОСОБА_6 ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, відділом ВГІРФО ОМУ УМВС України в Одеській області було надано дозвіл на імміграцію в Україну (затверджено висновок про залишення в Україні на постійне місце проживання) 06.12.2004 року, на підставі якого позивачу видано посвідку на постійне місце проживання ОД № 453-И від 24.11.2004 року терміном дії безстроково(а.с. 8, 51).

25.05.2010 року заступником начальника ГУМВС України в Одеській області затверджено висновок ВГІРФО ГУМВС України про скасування дозволу на імміграцію в Україну громадянину ОСОБА_3 Арабської Республіки ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, та визнання посвідки на постійне проживання в Україні недійсною та вилучення для знищення в установленому порядку.

Правовідносини між позивачем та міграційними органами України на момент звернення позивача за отриманням дозволу на імміграцію та надання компетентним органом такого дозволу з видачею посвідки на проживання в Україні регулювалися Законом України Про правовий статус іноземців № 3929-ХІІ від 04.12.1994 року (із змінами, внесеними Законами України від 08.06.2000р. № 1807-ІІІ та від 18.01.2001р. № 2247-ІІІ), а також Законом України По імміграцію № 2491-ІІІ від 07.06.2001 року.

Відповідно до ч. 2 - 4 ст. 3 Закону України Про правовий статус іноземців в редакції, чинній на момент звернення позивача до міграційних органів та прийняття останніми рішення про надання дозволу на імміграцію, іноземець може отримати дозвіл на імміграцію та іммігрувати на постійне проживання, якщо він: має в Україні законне джерело існування; перебуває у близьких родинних відносинах (батько, мати, діти, брат, сестра, подружжя, дід, баба, онуки) з громадянами України; перебуває на утриманні громадянина України; має на своєму утриманні громадянина України; в інших передбачених законами України випадках.

Іноземці, які іммігрували на постійне проживання або для тимчасового працевлаштування, отримують посвідки відповідно на постійне або тимчасове проживання.

Порядок видачі дозволу на імміграцію, а також посвідки на постійне або тимчасове проживання та вирішення інших питань, пов'язаних з імміграцією іноземців, визначається Законом України «Про імміграцію».

Відповідно до ст.1 Закону України Про імміграцію (в редакції, чинній на момент звернення позивача із заявою про надання дозволу на імміграцію в Україну та прийняття відповідного рішення відповідачем), імміграція - це прибуття в Україну чи залишення в Україні у встановленому законом порядку іноземців та осіб без громадянства на постійне проживання; дозвіл на імміграцію - посвідка на постійне проживання - документ, що підтверджує право іноземця чи особи без громадянства на постійне проживання в Україні.

У висновку зазначено, що відповідно до вимог п.6 розділу IV ст. 12 Закону України Про імміграцію вирішено, скасувати дозвіл на імміграцію в Україну громадянину ОСОБА_3 Арабської Республіки ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, посвідку на постійне проживання в Україні серії ОД № 453-И від 24.11.2004 року визнати недійсною та вилучити для знищення в установленому порядку; в паспортному документі громадянина ОСОБА_6 ОСОБА_1, штамп Дозволено постійне проживання в Україні - анулювати.

Згідно висновку відповідача, підставою для прийняття рішення про скасування дозволу на імміграцію в Україну та визнання недійсною посвідки на постійне проживання в Україні серії ОД № 453-И від 24.11.2004 року відповідач вказав те, що під час перевірки справи № 273768 громадянина ОСОБА_1 зясувалось, що на момент подачі заяви та отримання дозволу на імміграцію в Україну громадянин ОСОБА_8 не перебував у шлюбі понад два роки з громадянкою України ОСОБА_4, оскільки вони одружились 20.04.2004 року, свідоцтво про одруження серії 1-ЖД № 121358, видане 20.04.2004 року Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського обласного управління юстиції. Заяву, щодо отримання дозволу на імміграцію в Україну було надано 09.09.2004 року, дозвіл на імміграцію в Україну отримав 06.09.2004 року, а згідно Закону України «Про імміграцію» дозвіл на імміграцію поза квотою надається: одному з подружжя, якщо другий з подружжя, з яким він перебуває у шлюбі понад два роки, є громадянином України, дітям і батькам громадян України, п.1, ч.3 ст. 4 Закону України «Про імміграцію».(а.с.56-57).

Відповідно до ст.12 Закону України Про імміграцію (в редакції, чинній на дату прийняття відповідачем оскаржуваного рішення) дозвіл на імміграцію може бути скасовано органом, який його видав, якщо: 1) з'ясується, що його надано на підставі свідомо неправдивих відомостей, підроблених документів чи документів, що втратили чинність; 2) іммігранта засуджено в Україні до позбавлення волі на строк більше одного року і вирок суду набрав законної сили; 3) дії іммігранта становлять загрозу національній безпеці України, громадському порядку в Україні; 4) це є необхідним для охорони здоров'я, захисту прав і законних інтересів громадян України; 5) іммігрант порушив законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства; 6) в інших випадках, передбачених законами України.

Такі ж самі підстави для скасування дозволу на імміграцію органом, який його видав, були передбачені ст.12 Закону України Про імміграцію в редакції, чинній на момент прийняття міргаційним органом рішення про надання позивачу дозволу на імміграцію (в редакції Закону від 07.06.2001 року).

Таким чином, дозвіл на імміграцію може бути скасований у випадках, передбачених пунктами 1-5 статті 12 вказаного Закону, а також в інших випадках, передбачених законами України (пункт 6 ст.12 Закону). Тобто такі інші випадки, відповідно до наведеної правової норми, мають бути передбачені виключно законами України.

Проте, відповідачем в оскаржуваному висновку від 25.05.2010 року не наведено такого закону, яким би було передбачено скасування дозволу на імміграцію у випадку позивача. Тому посилання відповідача у висновку, як на підставу скасування позивачу дозволу на імміграцію, на п.6 ст.12 Закону України Про імміграцію є безпідставним та необгрунтованим.

Також суд вважає, що навіть у разі допущення міграційними органами помилки при прийнятті рішення про надання дозволу на імміграцію, за умови відсутності факту подання заявником (позивачем) свідомо неправдивих відомостей, підроблених документів чи документів, що втратили чинність, у міграційного органу відсутні підстави для скасування позивачу дозволу на імміграцію, оскільки таке рішення не грунтується на законі.

Крім цього згідно до ст.13 Закону України Про імміграцію (в редакції, чинній на момент прийняття висновку про скасування дозволу на імміграцію), орган спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань імміграції за місцем проживання особи, стосовно якої прийнято рішення про скасування дозволу на імміграцію, не пізніш як у тижневий строк з дня отримання цього рішення надсилає його копію особі та вилучає у неї посвідку на постійне проживання.

Також відповідно до п.п. 21-24 Порядку провадження за заявами про надання дозволу на імміграцію і подання про його скасування та виконання прийнятих рішень, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 26.12.2002 року № 1983(в редакції чинній на момент прийняття висновку про скасування дозволу на імміграцію), дозвіл на імміграцію скасовується органом, який його видав. Питання щодо скасування дозволу вправі порушити орган внутрішніх справ, інший орган виконавчої влади, який у межах наданих йому повноважень забезпечує виконання законодавства про імміграцію, якщо стало відомо про існування підстав для скасування дозволу на імміграцію. Для започаткування процедури розгляду питання про скасування дозволу на імміграцію відповідне подання надсилається до органу, який приймав рішення про надання такого дозволу. Міграційна служба, територіальні органи і підрозділи всебічно вивчають у місячний термін подання щодо скасування дозволу на імміграцію, запитують у разі потреби додаткову інформацію в ініціатора подання, інших органів виконавчої влади, юридичних і фізичних осіб, а також запрошують для надання пояснень іммігрантів, стосовно яких розглядається це питання. На підставі результату аналізу інформації приймається відповідне рішення. Про прийняте рішення письмово повідомляються протягом тижня ініціатори процедури скасування дозволу на імміграцію та іммігранти. Рішення про скасування дозволу на імміграцію надсилається протягом тижня органом, що його прийняв, до територіального підрозділу за місцем проживання для вилучення посвідки на постійне проживання в іммігранта та вжиття заходів відповідно до статті 13 Закону України "Про імміграцію". Копія рішення надсилається Держкомкордону. Рішення міграційної служби, територіальних органів і підрозділів, інших органів виконавчої влади, які в межах своєї компетенції зобов'язані забезпечувати провадження у справах з питань імміграції, а також дії чи бездіяльність їх посадових та службових осіб можуть бути оскаржені відповідно до законодавства. У цьому разі провадження у справах з питань імміграції припиняється до прийняття відповідного рішення.

Посилання відповідача на лист ВГІРФО ГУМВС України в Одеській області від 26.05.2010 року № 22/273768 про направлення ОСОБА_1 повідомлення про анулювання дозволу на імміграцію в Україну та необхідність здати посвідку на постійне проживання, суд вважає необґрунтованими, оскільки жодних доказів отримання цього листа ОСОБА_1 суду відповідачем не надано.

Доказів належного виконання відповідачем вищенаведених положень законодавства до суду також не надано.

Таким чином, беручи до уваги відсутність у відповідача підстав для скасування дозволу на імміграцію позивача, відсутні передбачені ст.13 вказаного Закону підстави для визнання недійсною посвідки на постійне проживання в України, виданої позивачу та анулювання у паспортних документах позивача відповідного штампу про дозвіл на постійне проживання в Україні.

Відповідно до частини 3 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); добросовісно; розсудливо.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що відповідачем необґрунтовано, за відсутності передбачених законами України підстав прийнято рішення, викладене у висновку від 25.05.2010 року, а тому даний висновок підлягає скасуванню.

Скасовуючи висновок відповідача від 25.05.2010 року, з метою повного захисту порушених прав позивача, належить зобовязати відповідача поновити позивачу дозвіл на імміграцію в Україну та посвідку на постійне проживання в Україні.

За таких обставин, адміністративний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 управління Державної міграційної служби України в Одеській області підлягає задоволенню в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 2, 7, 8, 9, 11, 86, 159 - 163, 254 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Адміністративний позов задовольнити в повному обсязі.

Скасувати висновок відділу громадянства, імміграції і реєстрації фізичних осіб ГУМВС України в Одеській області від 25 травня 2010 року про скасування дозволу на імміграцію громадянина ОСОБА_3 Арабської Республіки ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Зобовязати Головне управління Державної міграційної служби України в Одеській області поновити дозвіл на імміграцію в Україну та посвідку на постійне проживання громадянину ОСОБА_3 Арабської Республіки ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Постанову може бути оскаржено в апеляційному порядку до Одеського апеляційного адміністративного суду через Одеський окружний адміністративний суд у строки та в порядку встановлені ст. 186 КАС України.

Постанова набирає законної сили в порядку передбаченому статтею 254 КАС України.

Повний текст постанови складено та підписано 06 листопада 2015 року.

Суддя О.А. Левчук

.