Справа № 803/811/15-а
Суддя: Мікула Оксана Іванівна
Дата ухвалення: 2015-11-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 листопада 2015 року Справа № 876/5943/15

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді - Мікули О.І.,

суддів - Курильця А.Р., Кушнерика М.П.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м.Львові апеляційну скаргу Волинської митниці ДФС на постанову Волинського окружного адміністративного суду від 08 травня 2015 року у справі за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Волинської митниці ДФС про визнання протиправним та скасування рішення та картки відмови,-

в с т а н о в и в :

Позивач - ФОП ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до відповідача - Волинської митниці, в якому просив визнати протиправними та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів № 205000011/2015/000011/2 від 24 лютого 2015 року та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № 205070000/2015/00018 від 24 лютого 2015 року.

Постановою Волинського окружного адміністративного суду від 08 травня 2015 року позов задоволено. Визнано протиправним та скасовано рішення Волинської митниці Державної фіскальної служби України про коригування митної вартості товарів № 205000011/2015/000011/2 від 24 лютого 2015 року та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № 205070000/2015/00018 від 24 лютого 2015 року.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, відповідача оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає, що оскаржувана постанова прийнята з неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи, з помилковим застосуванням норм матеріального права та підлягає скасуванню, покликаючись на те, що судом першої інстанції не надано належної правової оцінки тому факту, що згідно з п.3.1. р. 3 контракту № 01 від 03 січня 2012 року між компанією "BURY Trade Sp.z.o.o" (продавець) та ФОП ОСОБА_1 (покупець), продавець продає товар на умовах EXW Польща, а також на умовах СІР Луцьк Україна для поставок автомобільним транспортом, що підтверджується відповідними документами. У графі 20 "Умови поставки" митної декларації позивача № 205070000/2015/007424 зазначено умови поставки "EXW-Люблін". Відповідно до умов поставки "EXW" всі витрати, пов'язані з навантаженням, перевезенням товару, його страхуванням несе саме покупець товару. Довідка про витрати на транспортування від 24 лютого 2015 року б/н містить інформацію про те, що витрати на навантаження здійснювалося за рахунок відправника, що не відповідає умовам поставки "EXW". Витрати на навантаження та перевезення товару лягли на покупця товару, проте не були включені до митної вартості товару. Також митним органом встановлено розбіжності в експортній декларації та інвойсі. Апелянт звертає увагу на те, що заявлена позивачем митна вартість була нижчою від рівня митної вартості таких товарів, митне оформлення яких вже здійснено та інформація про які міститься у ціновій базі даних САІС. Суд першої інстанції помилково вказав, що вимога митного органу про надання прайс-листа виробника товару була виконана, оскільки був наданий прайс-лист компанії "BURY Trade Sp.z.o.o" (а не виробника товару), разом з тим, доказів того, що оцінюваний товар виготовлений на замовлення компанії "BURY Trade Sp.z.o.o" та розрахунку ціни товару (калькуляції) не надано. ФОП ОСОБА_1 витребувані документи не надав у повному обсязі, а надані документи жодним чином не пояснюють наявні розбіжності та відсутність всіх обов'язкових складових митної вартості, що дало підставу закінчити процедуру консультацій та визначити митну вартість у спосіб, передбачений ст.57 МК України. Таким чином, посадові особи Волинської митниці при здійсненні контролю митної вартості імпортованого позивачем товару діяли в межах повноважень та відповідно до вимог чинного законодаства України. Враховуючи наведене, оскаржувані рішення про коригування митної вартості товарів та картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення прийняті правомірно. Просить скасувати оскаржувану постанову, та прийняти нову, якою відмовити в задоволенні позову.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не прибули, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, тому відповідно до положень ч.1 ст.197 КАС України, суд вважає можливим проведення розгляду справи в їхній відсутності в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами та на основі наявних у ній доказів.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржувану постанову - без змін з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 03 січня 2012 року ФОП ОСОБА_1 (покупець) та компанія "BURY Trade Sp.z o.o." (Польща, продавець) уклали контракт № 01 (а.с.24-26), відповідно до умов якого продавець зобов'язався передати, а покупець прийняти та оплатити продукти харчування в асортименті, в кількості та цінах, які вказані в інвойсах, складаються на кожну партію товару окремо і є невід'ємною частиною контракту.

Вказаним контрактом також передбачано, що оплата проводиться з рахунку покупця на умовах банківського переводу після отримання товару покупцем; поставка товару здійснюється автотранспортом на територію України на умовах EXW Польща, а також на умовах CIP Луцьк Україна (на умовах вказаних додатково в інвойсах, чи додатках до даного контракту).

24 лютого 2015 року на умовах EXW- Люблін позивачу поставлено товар: лимони свіжі - 5280 кг. сорт - Makarena, урожай 2014 року, за ціною 1,00 USD за 1 кг., на суму 5280,00 USD; яблука свіжі - 10140 кг., клас якості 2 сорт LIGOL, за ціною 0,25 USD за 1 кг., на суму 2535,00 USD; мандарини свіжі - 1764 кг, сорт - BLAUPUNKT, за ціною 0,80 USD за 1 кг., на суму 1411,20 USD; апельсини свіжі - 2030 кг., сорт - ANONIMO, за ціною 0,75 USD за 1 кг., на суму 1522,50 USD; виноград свіжий рожевий - 164 кг., за ціною 1,70 USD за 1 кг., на суму 278,80 USD; виноград свіжий білий - 135 кг., за ціною 1,70 USD за 1 кг., на суму 229,50 USD, всього на загальну суму 11257,00 USD, або 319114,18 грн.

Для митного оформлення вказаного товару декларант подав: контракт № 01 від 03 січня 2012 року; доповнення до контракту від 03 січня 2012 року; рахунок - фактуру (інвойс) № FX/00111/2015/MG від 23 лютого 2015 року; вантажно-митну деклараціу (ВМД) № 205070000/2015/007509 від 24 лютого 2015 року; міжнародну товаротранспортну накладну CMR № 059818 від 23 лютого 2015 року; документ б/н, що підтверджує вартість перевезення товару від 24 лютого 2015 року; документ б/н, що підтверджує вартість страхування товару від 24 лютого 2015 року; карантинний дозвіл на імпорт № 15/07 від 03 жовтня 2014 року; сертифікат про походження товару PL/MF/AK 0099634 від 23 лютого року; сертифікат якості №КО.8231.3.143.201 від 23 лютого 2015 року; копію митної декларації країни відправлення № 15PL302010E0017582 від 23 лютого 2015 року, інші документи, перелічені в графі 44 ВМД.

У графах 12, 45 ВМД № 205070000/2015/007509 від 24 лютого 2015 року декларант вказав митну вартість товару визначену за ціною контракту відповідно до вищезазначених документів та в порядку, передбаченому ст.58 МК України (а.с.7-10).

Після прийняття митної декларації на товар відбулось спрацювання згенерованого автоматичною системою управління ризиками профілю ризику про заниження митної вартості товару. Посадовою особою митного органу витребувано додаткові документи для підтвердження митної вартості товару, а саме: висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, інформацію біржових організацій про вартість товару; прайс-лист виробника товару, транспортно-перевізні документи, виписки з бухгалтерської документації, платіжні документи, розрахунки ціни товару.

Декларант подав експертний висновок №В-200 від 24 лютого 2015 року та платіжне доручення від 17.03.2015 року №6, прайс-лист на товар (яблука); договір перевезення вантажів транспортними засобами від 01 січня 2015 року, довідку про транспортні витрати від 24 лютого 2015 року.

24 лютого 2015 року позивачу було відмовлено у митному оформленні товару та видано картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № 205070000/2015/00018 через невідповідність заповнення граф 12, 45 ВМД вимогам ст. 53 МК України. В даній картці відмови митний орган роз'яснив вимоги, виконання яких забезпечує можливість прийняття митної декларації, митного оформлення, випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення: приведення рівня митної вартості в графах 12, 45 ВМД у відповідності до рішення про визначення митної вартості №205000011/2015/000011/2 від 24 лютого 2015 року (а.с.6).

24 лютого 2015 року Волинська митниця прийняла рішення про коригування митної вартості товарів № 205000011/2015/000011/2. У графі 30 рішення про коригування митної вартості товару №205000011/2015/000011/2 від 24 лютого 2015 року митний орган визначив митну вартість товару - яблука, що надійшов на адресу позивача згідно із вищезазначеного контракту № 01 від 03 січня 2012 року та рахунку - фактури (інвойсу) № FX/00111/2015/MG від 23 лютого 2015 року за ціною 0,50 USD за 1 кг, на загальну суму 5070,00 USD.

У графі 33 рішення зазначено, що митна вартість товарів не може бути визнана, у зв'язку з тим, що документи, які подані для підтвердження митної вартості, не містять усіх даних, необхідних для визначення митної вартості за методом обраним декларантом. Декларанту запропоновано надати додаткові документи: висновки про вартісні характеристики товару, підготовлені спеціалізованими організаціями; прас-лист виробника товару; транспортні-перевізні документи; акт виконаних робіт; рахунок; податкові накладні; товарно-транспортні накладні, згідно яких було оплачено попередні перевезення; виписка з бухгалтерської документації; платіжні документи; розрахунок ціни товару.

Позивач з метою недопущення псування товару, який має обмежений строк придатності, після винесення вказаного рішення про коригування митної вартості товару та картки відмови, подав товар до митного оформлення за ВМД № 205070000/2015/007424 від 24 лютого 2015 року, за якою товар був випущений у вільний обіг, за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю цих товарів, визначеною декларантом або уповноваженою ним особою, та забезпечення сплати різниці між сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною декларантом або уповноваженою ним особою, та сумою платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною митним органом, шляхом надання гарантій відповідно до розділу Х МК України.

Крім того, позивач на вимогу митного органу також надав додаткові документи на підтвердження задекларованої вартості товарів, а саме: договір про перевезення вантажів транспортними засобами від 01 січня 2015 року (а.с.28-30); довідку про транспортні витрати від 30 січня 2015 року (а.с31).; експертний висновок Волинської торгово-промислової палати № В-102 від 24 лютого 2015 року (а.с.32).

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що використані декларантом відомості підтверджені документально, визначені кількісно і достовірно, всі складові митної вартості, які обов'язкові при її обчисленні, містяться у поданих до митного оформлення документах. При цьому, наведені відповідачем відомості митних оформлень не можуть бути беззаперечним доказом заниження митної вартості, а тому митним органом не доведено неможливість визнання митної вартості, заявленої декларантом. Таким чином, оскаржувані рішення про коригування заявленої митної вартості товарів та картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні чи пропуску товарів, транспортних засобів через митний кордон України прийняті неправомірно.

Такий висновок суду першої інстанції, на думку колегії суддів, відповідає нормам матеріального права та фактичним обставинам справи і є правильним, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.51 МК України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

При цьому, згідно з приписами п.2 ч.2 ст.52 МК України, декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов'язані подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об'єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.

Ч.4 ст.52 МК України передбачено, що у випадках, визначених цим Кодексом, для заявлення митної вартості товарів, що переміщуються через митний кордон України відповідно до митного режиму імпорту, митному органу, який проводить митне оформлення цих товарів, разом з митною декларацією та іншими необхідними для митного оформлення зазначених товарів документами в установленому порядку подається декларація митної вартості.

Згідно з ч.1 ст.57 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). При цьому, кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Відповідно до приписів ст.58 МК України метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо: 1) немає жодних обмежень щодо прав покупця (імпортера) на використання оцінюваних товарів, за винятком тих, що: а) встановлюються законом чи запроваджуються органами державної влади в Україні; б) обмежують географічний регіон, у якому товари можуть бути перепродані (відчужені повторно); в) не впливають значною мірою на вартість товару; 2) щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів; 3) жодна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу, розпорядження або використання товарів покупцем не надійде прямо чи опосередковано продавцеві, якщо тільки не буде зроблено відповідне коригування з урахуванням положень частини десятої цієї статті; 4) покупець і продавець не пов'язані між собою особи або хоч і пов'язані між собою особи, однак ці відносини не вплинули на ціну товарів.

Ст.53 МК України передбачено, що у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Документами, які підтверджують митну вартість товарів, зокрема, є: декларація митної вартості та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу); якщо рахунок сплачено - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Згідно з вимогами ч.5 ст.53 МК України забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

Системний аналіз наведених норм дозволяє зробити висновок про те, що МК України передбачено вичерпний перелік документів, що подається декларантом митному органу для підтвердження заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення.

Дана норма кореспондується з положеннями ст.318 МК України, якою передбачено, що митний контроль має передбачати виконання митними органами мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.

Крім того, це узгоджується з проголошеними у ст.8 МК України принципами здійснення державної митної справи на засадах законності та презумпції невинуватості, єдиного порядку переміщення товарів, транспортних засобів через митний кордон України, спрощення законної торгівлі, заохочення доброчесності.

Ч.3 ст.53 МК України передбачено обов`язок декларанта подавати додаткові документи (за наявності) до визначеного ч.2 цієї статті загального переліку. При цьому такий обов`язок виникає у декларанта виключно у разі, якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

У такому випадку декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності): 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Згідно з ч.4, 5 ст.54 МК України митний орган під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов'язаний, зокрема, здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у ч.1 ст.58 цього Кодексу (ч.2 ст.54 МК України).

Послідовність дій посадових осіб митного органу при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товарів під час здійснення їх митного контролю та митного оформлення визначено Методичними рекомендаціями щодо роботи посадових осіб митних органів з аналізу, виявлення та оцінки ризиків при здійсненні контролю правильності визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, затвердженими наказом Державної митної служби України від 13 липня 2012 року № 362 (який був чинний на момент виникнення спірних правовідносин).

Згідно з приписами Р.2 п.6 вказаних Методичних рекомендацій при перевірці розрахунку, здійсненого декларантом або уповноваженою ним особою при визначенні митної вартості товарів за основним методом, та числового значення заявленої митної вартості, зокрема, аналізується: включення всіх складових митної вартості; включення всіх платежів, які відповідають вимогам, встановленим ч.5-8 ст.58 Кодексу, до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті; наявність помилок при перенесенні відомостей з документів, які підтверджують митну вартість товарів, до митної декларації та/або до декларації митної вартості; наявність арифметичних помилок в митній декларації, декларації митної вартості або документах, які підтверджують митну вартість товарів; наявність помилок при перерахунку сум в іноземній та/або національній валютах; наявність помилок при здійсненні нарахувань (наприклад, знижок); наявність помилок при перерахуванні одиниць виміру оцінюваного товару на одиниці виміру товару відповідно до Митного тарифу України.

При перевірці розрахунку та числового значення заявленої митної вартості товарів здійснюється перевірка наявності у підтверджуючих документах всіх відомостей в кількісному виразі, використаних при обчисленні митної вартості, а саме: ДМВ (якщо ДМВ подається); митній декларації графи 12, 20, 22, 31 (в частині зазначення характеристик товару, які впливають виключно на рівень його митної вартості), 42, 43, 44 (в частині наявності реквізитів документів, які підтверджують митну вартість товарів), 45, 46; документах, поданих для здійснення митного контролю та митного оформлення товарів, для декларування яких не застосовується митна декларація (в частині зазначення характеристик товару, які впливають виключно на рівень його митної вартості); рахунку-фактурі або іншому документі, який визначає вартість товару (Р.2 п.7 Методичних рекомендацій).

Ч.1 ст.55 МК України передбачено, що рiшення про коригування заявленої митної вартостi товарiв, якi ввозяться на митну територiю України з помiщенням у митний режим iмпорту, приймається митним органом у письмовiй формi пiд час здiйснення контролю правильностi визначення митної вартостi цих товарiв як до, так i пiсля їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статтi 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповнi та/або недостовiрнi вiдомостi про митну вартiсть товарiв, у тому числi невiрно визначено митну вартiсть товарiв.

Відповідно до ч.6 ст.54 МК України митний орган може вiдмовити у митному оформленнi товарiв за заявленою декларантом митною вартiстю виключно за наявностi обґрунтованих пiдстав вважати, що заявлено неповнi та/або недостовiрнi вiдомостi про митну вартiсть товарiв, у тому числi невiрно визначено митну вартiсть товарiв, у разi: невiрно проведеного декларантом розрахунку митної вартостi; неподання основних документiв, якi пiдтверджують вiдомостi про заявлену митну вартiсть товарiв (згiдно з перелiком та вiдповiдно до умов, наведених у ч.2 ст.53 цього Кодексу); невiдповiдностi обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартостi товару умовам, наведеним у гл.9 цього Кодексу; надходження до митного органу документально пiдтвердженої офiцiйної iнформацiї митних органiв iнших країн щодо недостовiрностi заявленої митної вартостi.

Судом встановлено, що спір між сторонами виник з приводу правильності визначення декларантом митної вартості товару "яблука свіжі - 10140 кг, клас якості II, сорт LIGOL, урожай 2014 року, виробник - нема даних, PL, торгівельна марка - АNONIMO" за основним методом (за ціною договору) та надання відповідачу необхідних додаткових документів для підтвердження заявленої митної вартості товару.

В силу вимог МК України обов'язок доведення митної ціни товару лежить у даному випадку на позивачеві.

Разом із тим, митний орган у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, може витребувати додаткові документи. При цьому імперативною умовою для витребування вказаних документів є наявність у митного органу саме обґрунтованих сумнівів у правильності зазначеної декларантом митної вартості товарів.

Як вбачається з матеріалів справи, документи, подані ФОП ОСОБА_1 до митного органу з метою підтвердження заявлених відомостей про митну вартість товарів, містять усю необхідну інформацію про вартість товару та транспортних послуг, а також реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару. Крім того, вказані документи чітко ідентифікують оцінюваний товар та містять об'єктивні і достовірні дані, що піддаються обчисленню, які підтверджували ціну товарів, що підлягала сплаті позивачем на користь продавця, тобто підтверджують митну вартість товарів за ціною договору.

Крім того, позивач на вимогу митного органу надав прайс-лист від 23 лютого 2015 року компанії-постачальника товару "BURY Trade Sp.z o.o.", яким підтверджено заявлену декларантом у митній декларації митна вартість товару (0,25 доларів США за 1 кг яблук Idared); договір перевезення вантажів транспортними засобами від 01 січня 2015 року та довідку про транспортні витрати від 24 лютого 2015 року, якими підтверджено вартість транспортних витрат, які декларант вказав під час митного оформлення відповідного товару; експертний висновок Волинської торгово-промислової палати №В-60 від 24 лютого 2015 року, яким підтверджено, що вартість, яка зазначена в фактурі (інвойсі) №FX/0078/2015/MG від 23 лютого 2015 року, та комерційній пропозиції (прайс-лист) фірми "BURY Trade Sp.z o.o." (Польща) від 23 лютого 2015 року відповідає рівню цін, який панує на ринку по продажу яблук свіжих та може складати 0,25 долара США за 1 кг.

Таким чином, позивач у межах строків, визначених ст.55 МК України, надав митному органу додаткові документи для підтвердження заявленої ним митної вартості товарів, разом з тим, відповідач відмовив у визнанні заявленої митної вартості з урахуванням додаткових документів.

Крім того, як встановлено в судовому засіданні, 24 лютого 2015 року Волинською митницею проведено розмитнення частини товару: лимони свіжі; мандарини свіжі; апельсини свіжі; виноград свіжий рожевий; виноград свіжий білий без жодних зауважень по умовах поставки, транспортування та ціни товару, а тому колегія суддів погоджується з висновкому суду першої інстанції про те, що посилання митного органу на ту обставину, що тільки товар «яблука свіжі» не мали складових митної вартості, які є обов'язковими при їх обчисленні та витрати по їх транспортуванню не містять всіх даних, викликають в суду сумніви в об'єктивності дій відповідача та дані твердження не беруться судом до уваги.

Таким чином, Волинська митниця не довела наявність обгрунтованих сумнівів щодо достовірності поданих декларантом відомостей щодо ціни товару, а тому відомості про заявлену позивачем митну вартість є об'єктивними та такими, що піддаються обчисленню і підтверджуються документально, тобто відповідають вимогам чинного законодавства, необхідним для надання їм юридичної сили та доказовості.

З врахуванням вищенаведеного колегія суддів вважає, що ФОП ОСОБА_1 при здійсненні митного оформлення товарів правомірно визначив їх митну вартість за основним методом - за ціною договору щодо товарів, які імпортуються (вартістю операції), тому відповідач не мав правових підстав застосовувати резервний метод визначення митної вартості товару.

Колегія суддів не приймає до уваги те, що заявлена позивачем митна вартість була нижчою від рівня митної вартості таких товарів, митне оформлення яких вже здійснено та інформація про які міститься у ціновій базі даних САІС, оскільки наявність в автоматизованій системі аналізу та управління ризиками інформації про те, що товар, який задекларовано ФОП ОСОБА_1, іншими особами розмитнювався за іншою вартістю, за відсутності інших визначених законом підстав, що обумовлюють межі і способи здійснення митним органом контролю митної вартості, не дає підстав для відмови у визнанні заявленої декларантом митної вартості за основним методом, оскільки торгові відносини є різноманітними, здійснюються на принципах автономії волі та свободи договору, при цьому безліч обставин можуть впливати на їх ціну (характеристика товару, виробник, торгова марка, умови і обсяги поставок, наявність знижок тощо).

Враховуючи те, що автоматизована система аналізу та управління ризиками з об'єктивних причин не містить усієї інформації, що стосується суб'єктів зовнішньоекономічної діяльності, товарів і умов їх продажу, такі дані не можуть мати першочергового значення у порівнянні з наданими декларантом первинними документами про товар.

Колегія суддів вважає безпідставними вимоги митного органу надати йому додатково акт виконаних робіт; рахунок; податкові накладні; товарно-транспортні накладні згідно з якими було оплачено попередні перевезення; виписку з бухгалтерської документації; платіжні документи; розрахунок ціни товару, оскільки ст.53 МК України передбачає вичерпний перелік документів, які митний орган має право витребовувати як додаткові документи, а в силу приписів ч.5 вказаної статті заборонено вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

Безпідставними також є покликання апелянта на те, що декларантом не включено до митної вартості товару витрати на страхування та навантаження (розвантаження) товару та не надано документів на підтвердження розміру цих витрат, виходячи з наступних підстав.

МК України не встановлює особливих вимог до форми, типу та вигляду документів, які підтверджують вартість перевезення, як це зроблено в деяких інших законодавчих актах, що регулюють окремі сфери діяльності суб'єктів господарювання (наприклад, ведення бухгалтерського обліку). Так, для надання інформації митниці перевізниками складаються спеціальні документи - довідки/калькуляції, що містять всю необхідну інформацію для митного оформлення товарів.

Таким чином, якщо довідки про вартість перевезення до місця ввезення на митну територію України, які надаються імпортерами на митницю під час оформлення тимчасових декларацій та другі примірники яких можуть бути надані перевіряючим, містять всю інформацію, необхідну для надання їм юридичної сили, а саме: прописано зміст довідки (надання інформації про вартість перевезення до місця ввезення на митну територію України), описано маршрут, наведено дані про транспортні засоби, на яких здійснювалося перевезення, присутня дата складання довідки, зроблено підпис керівника, який має право вчиняти юридичні дії від імені підприємства, то можна зробити висновок, що такі довідки є належним чином складеними документами.

Колегія суддів звертає також увагу на те, що застосуванню другорядних методів повинна передувати процедура консультацій між митним органом та декларантом згідно з положеннями статей 59 і 60 МК України. Під час таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

Доводи Волинської митниці про те, що консультації проводились у вигляді надіслання декларанту в електронному вигляді повідомлення-вимоги про надання додаткових документів, є необґрунтованими, оскільки право вимоги таких документів, передбачене у ч.3 ст.53 МК України, не може вважатися частиною процедури консультацій, передбачених ч.4 ст.57 МК України та свідчить про недотримання відповідачем процедури при обранні методу визначення митної вартості товару, що є порушенням прав декларанта.

Аналізуючи вищенаведені законодавчі приписи та фактичні обставини справи, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що висновок митного органу про неможливість визначення митної вартості товару за ціною договору щодо товарів, які імпортуються (вартості операції) є необґрунтованим, тому визначення митної вартості Волинською митницею та коригування її у бік збільшення за резервним методом здійснено з порушенням вимог митного законодавства України, що є підставою для скасування рішення про коригування митної вартості товарів та картки відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення.

Ч.2 ст.71 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладаються на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Разом з тим, Волинською митницею не доведено правомірності рішення про коригування митної вартості товарів № 205000011/2015/000011/2 від 24 лютого 2015 року та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № 205070000/2015/00018 від 24 лютого 2015 року.

Аналізуючи вищенаведені законодавчі приписи та фактичні обставини справи, колегія суддів прийшла до переконання про те, що доводи апеляційної скарги є безпідставними та не спростовують висновків суду першої інстанції.

З врахуванням вищенаведеного колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про підставність позовних вимог, правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому відповідно до ч.1 ст.200 КАС України апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а постанову суду - без змін.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 197, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, суд,-

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу Волинської митниці ДФС залишити без задоволення, а постанову Волинського окружного адміністративного суду від 08 травня 2015 року у справі № 803/811/15-a - без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, що беруть участь у справі, та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий О.І. Мікула

Судді А.Р. Курилець

М.П. Кушнерик