Справа № 158/1996/15-а
Суддя: Корецька В. В.
Дата ухвалення: 2015-10-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 158/1996/15-а
Провадження № 2-а/0158/60/15
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р АЇ Н И

21 жовтня 2015 року м. Ківерці

Ківерцівський районний суд Волинської області у складі:

головуючого - судді Корецької В.В.

при секретарі - Процик Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Реєстраційної служби Ківерцівського районного управління юстиції у Волинській області про скасування рішення про відмову у реєстрації та зобов'язання зареєструвати право власності,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися в суд з адміністративним позовом до Реєстраційної служби Ківерцівського районного управління юстиції у Волинській області про скасування рішення про відмову у реєстрації та зобов'язання зареєструвати право власності.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що на підставі рішення від 28.04.2014 року та ухвали від 22.05.2014 року Ківерцівського районного суду Волинської області за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 визнано право власності на самочинно реконструйоване приміщення під житло, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, а саме: коридор 1-1 площею 6,3 кв.м; кімнату 1-2 площею 31,1 кв.м; веранду 1-3 площею 8,3 кв.м; кімнату 1-4 площею 12,1 кв.м; кімнату 1-5 площею 13,0 кв.м; коридор 1-6 площею 11,1 кв.м; вбиральню 1-7 площею 1,3 кв.м; ванну 1-8 площею 2,1 кв.м; кімнату 1-9 площею 14.2 кв.м; кладову 1-10 площею 2,1 кв.м; кухню 1-11 площею 15,4 кв.м.

Рішенням виконавчого комітету Ківерцівської міської ради № 49 від 31.03.2015 року присвоєно порядковий номер № 1 квартирі, яка виникла в результаті реконструкції частини адмінприміщення з магазином під житло в АДРЕСА_1.

Однак при зверненні до Державної реєстраційної служби Ківерцівського районного управління юстиції їм було відмовлено у реєстрації права власності квартиру, і мотивовано тим, що подані для проведення державної реєстрації документи не відповідають вимогам та не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують.

Вважає таку відмову незаконною, оскільки ними були подані реєстратору всі необхідні документи.

Просять визнати незаконним та скасувати рішення Державної реєстраційної служби Ківерцівського районного управління юстиції № 24295609 від 09.092015 року про відмову у державні реєстрації права та їх обтяжень та зобов'язати відповідача зареєструвати за ними право власності на самочинно реконструйовані приміщення під житло, а саме: квартиру АДРЕСА_1.

Позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в судове засідання не з'явилася, подали до суду заяви, згідно яких позовні вимоги підтримують та просять розгляд справи проводити у їх відсутності.

Представник відповідача Реєстраційної служби Ківерцівського районного управління юстиції Волинської області в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, заяв та заперечень на позов до суду подано не було.

Відповідно до ч. 4 ст. 128 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі неприбуття відповідача - суб'єкта владних повноважень, належним чином повідомленого про дату, час та місце судового розгляду, без поважних причин або без повідомлення ним про причини неприбуття розгляд справи не відкладається і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

Згідно ч. 1 ст. 41 КАС України, суд під час судового розгляду адміністративної справи здійснює повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу. У разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши подані суду письмові докази, оцінивши обставин справи в їх сукупності, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Судом встановлено, що на підставі рішення Ківерцівського районного суду Волинської області від 28.04.2014 року та ухвали цього ж суду від 22.05.2014 року про виправлення описки в судовому рішенні, за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 визнано право власності на самочинно реконструйовані приміщення під житло, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, а саме: коридор 1-1 площею 6,3 кв.м; кімнату 1-2 площею 31,1 кв.м; веранду 1-3 площею 8,3 кв.м; кімнату 1-4 площею 12,1 кв.м; кімнату 1-5 площею 13,0 кв.м; коридор 1-6 площею 11,1 кв.м; вбиральню 1-7 площею 1,3 кв.м; ванну 1-8 площею 2,1 кв.м; кімнату 1-9 площею 14.2 кв.м; кладову 1-10 площею 2,1 кв.м; кухню 1-11 площею 15,4 кв.м.

Відповідно до частини першої статті 72 КАС України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Отже, обставини щодо наявності права власності у ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на самочинно реконструйовані приміщення під житло, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, перелік кімнат та їх площа встановлені судовими рішеннями в цивільній справі № 158/850/14-ц (провадження №2/0158/278/14), тому у даній адміністративній справі не підлягають доказуванню.

Як вбачається з рішення виконавчого комітету Ківерцівської міської ради № 49 від 31.03.2015 року, квартирі, яка виникла в результаті реконструкції частини адмінприміщення з магазином під житло в АДРЕСА_1, присвоєно порядковий номер № 1.

01.09.2015 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до державного реєстратора РС Ківерцівського РУЮ із заяами про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, а саме: квартиру АДРЕСА_1

Рішенням державного реєстратора РС Ківерцівського РУЮ № 24295609 від 09.09.2015 року позивачам відмовлено у державній реєстрації, оскільки подані документи не відповідають вимогам, або не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують, зокрема рішенням Ківерцівського районного суду Волинської області від 28.04.2014 року визнано право власності на самочинно реконструйовані приміщення під житло, що знаходяться в АДРЕСА_1 та технічний паспорт подано на квартиру АДРЕСА_1

Відповідно до статті 2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Державний реєстр речових прав на нерухоме майно - єдина державна інформаційна система, що містить відомості про права на нерухоме майно, їх обтяження, а також про об'єкти та суб'єктів цих прав; нерухоме майно - земельні ділянки, а також об'єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких неможливе без їх знецінення та зміни призначення.

Згідно із пунктом 1 частини першої статті 4 цього ж Закону право власності на нерухоме майно, розміщене на території України, що належить фізичним та юридичним особам, державі в особі органів, уповноважених управляти державним майном, іноземцям та особам без громадянства, іноземним юридичним особам, міжнародним організаціям, іноземним державам, а також територіальним громадам в особі органів місцевого самоврядування, підлягає обов'язковій державній реєстрації.

Згідно із частинами першою, другою статті 15 цього ж Закону державна реєстрація прав та їх обтяжень проводиться в такому порядку: 1) прийняття і перевірка документів, що подаються для державної реєстрації прав та їх обтяжень, реєстрація заяви; 2) встановлення факту відсутності підстав для відмови в державній реєстрації прав та їх обтяжень, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та/або їх обтяжень; 3) прийняття рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, відмову в ній або зупинення державної реєстрації; 4) внесення записів до Державного реєстру прав; 5) видача свідоцтва про право власності на нерухоме майно у випадках, встановлених статтею 18 цього Закону; 6) надання витягів з Державного реєстру прав про зареєстровані права та/або їх обтяження. Орган державної реєстрації прав, державні реєстратори зобов'язані надати до відома заявників інформацію про необхідний перелік документів для здійснення державної реєстрації прав. Перелік документів для здійснення державної реєстрації прав визначається Кабінетом Міністрів України у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень. Документи, що подаються для проведення державної реєстрації прав, взяття на облік безхазяйного нерухомого майна, повинні відповідати вимогам, що встановлені законом, цим Порядком та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до вимог частини другої статті 9 вказаного Закону, державний реєстратор встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями.

Згідно п. 15 Порядку, під час розгляду заяви і документів, що додаються до неї, державний реєстратор встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно, їх обтяженнями, зокрема щодо: 1) обов'язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення (у встановлених законом випадках); 2) повноважень заявника; 3) відомостей про нерухоме майно, речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, наявних у Державному реєстрі прав та поданих документах; 4) наявності обтяжень прав на нерухоме майно, зареєстрованих відповідно до закону; 5) наявності факту виконання умов правочину, з якими закон та/або договір (угода) пов'язує можливість проведення державної реєстрації виникнення, переходу, припинення прав на нерухоме майно або обтяження таких прав.

Оскаржувані рішення про відмову у проведенні державної реєстрації прав та їх обтяжень прийняті з покликанням на статтю 24 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", відповідно до якої у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом, або не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують.

Процедура відповідності поданих документів вимогам закону визначена у статтях 16, 17, 19 вказаного закону. Зокрема, відповідно до пункту 5 частини першої статті 19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державна реєстрація прав проводиться на підставі рішень судів, що набрали законної сили. Вказані норми не містять вимог щодо форми, змісту судового рішення та не зобов'язують державного реєстратора надавати правову оцінку судовому рішенню.

Відповідно до частин першої, другої статті 14 Цивільного процесуального кодексу України судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Також суд звертає увагу на те, що Наказом Міністерства юстиції України № 3601/5 від 26 грудня 2011 року (з наступними змінами та доповненнями) затверджено форму рішень державного реєстратора прав на нерухоме майно та вимог до їх оформлення, згідно із яким рішення повинно містити підстави для відмови у державній реєстрації прав та їх обтяжень відповідно до статті 24 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" із зазначенням вичерпного переліку обставин, які стали передумовою для їх застосування.

В оскаржуваних рішеннях про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень не вказано конкретних, чітких обставин, які стали передумовою для відмови у державній реєстрації прав та їх обтяжень, що позбавило позивача можливості їх унесення.

При постановленні рішення суд, відповідно до статті 162 КАС України, може визнати протиправним рішення суб'єкта владних повноважень і скасувати його.

Згідно із частиною 1 статті 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. Відповідно до частини другої статті 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Оскільки позивачами оскаржується рішення суб'єкта владних повноважень, та враховуючи що відповідачем жодним чином не доведено порушення позивачами норм чинного законодавства, а доводи позивачів знайшли своє підтвердження, тому суд вважає, що рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень № 24295609 від 09.09.2015 є протиправними, тому позовні вимоги позивачів підлягають до задоволення, а оскаржуване рішення підлягає скасуванню.

Встановивши, що РС Ківерцівського РУЮ порушено процедуру державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, суд вважає, що визначений державний орган слід зобов'язати до проведення державної реєстрації речових прав на нерухоме майно у відповідності до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" та чинного Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Відповідно до частини 1 статті 94 КАС України слід присудити на користь позивача всі здійснені ним і документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України.

Керуючись статтями 2, 69-72, 94, 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України та на підставі Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення Державного реєстратора реєстраційної служби Ківерцівського районного управління юстиції Головного територіального управління юстиції у Волинській області № 24295609 від 09.09.2015, яким відмовлено ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у державній реєстрації права власності на квартиру АДРЕСА_1.

Зобов'язати Реєстраційну службу Ківерцівського районного управління юстиції Волинської області здійснити державну реєстрацію прав та їх обтяжень ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на нерухоме майно: квартиру АДРЕСА_1, відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" та Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Ківерцівський районний суд протягом 10 днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Ківерцівського районного суду В.В. Корецька