Справа № 2а-10965/10/0470
Суддя: Захарчук Наталія Віталіївна
Дата ухвалення: 2011-02-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2011 р. Справа № 2а-10965/10/0470

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_1
при секретаріОСОБА_2
за участю:

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпропетровську адміністративну справу за адміністративним позовом Дніпропетровського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів до ОСОБА_3 про стягнення адміністративно-господарських санкцій, -

ВСТАНОВИВ:

07 вересня 2010 року Дніпропетровське обласне відділення Фонду соціального захисту інвалідів (далі - Позивач) звернулося до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою про стягнення з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 (далі Відповідач) суми адміністративно-господарських санкцій у розмірі 4561 грн. 11 коп. та пені у розмірі 163 грн. 03 коп.

Представник позивача надав клопотання про розгляд справи без його участі, підтримавши позовні вимоги у повному обсязі.

Відповідач не зявився у судове засідання, повістка про дату, час та місце його проведення судом направлена вчасно, заперечення проти позову не надав, з клопотанням про відкладення розгляду справи не звертався.

Розглянувши надані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню.

В обґрунтування позовних вимог Позивач посилався на те, що відповідно до статті 19 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні" для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій інвалідів, фізичних осіб, які використовують найману працю, установлюється норматив робочих місць для працевлаштування інвалідів у розмірі чотирьох відсотків середньооблікової чисельності штатних працівників облікового складу за рік, а якщо працює від 8 до 25 осіб, - у кількості одного робочого місця.

Підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій інвалідів, фізичні особи, які використовують найману працю, самостійно розраховують кількість робочих місць для працевлаштування інвалідів відповідно до нормативу, встановленого частиною 1 статті 19 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні" і забезпечують працевлаштування інвалідів.

Згідно зі статтею 20 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні" підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій інвалідів, фізичні особи, які використовують найману працю, де середньооблікова чисельність працюючих інвалідів менша, ніж установлено нормативом, передбаченим статтею 19 цього Закону, щороку сплачують відповідним відділенням Фонду соціального захисту інвалідів адміністративно-господарські санкції, сума яких визначається в розмірі середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, установі, організації, у тому числі підприємстві, організації громадських організацій інвалідів, фізичної особи, які використовують найману працю, за кожне робоче місце, призначене для працевлаштування інваліда і не зайняте інвалідом. Для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій інвалідів, фізичних осіб, на яких працює від 8 до 25 осіб, розмір адміністративно-господарських санкцій за робоче місце, призначене для працевлаштування інваліда і не зайняте інвалідом, визначається в розмірі половини середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, в установі, організації, у тому числі підприємстві, організацій громадських організацій інвалідів, фізичних осіб, які використовують найману працю.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що у 2009 році відповідачем робота, щодо працевлаштування інвалідів не проводилась, атестація місць для працевлаштування інвалідів не проводилась, робочі місця для роботи працівників - інвалідів не облаштовувались, звіти до районного центру зайнятості про наявність вільних місць(вакансій) Відповідач не надавав.

Таким чином, за одне робоче місце, призначених для працевлаштування інвалідів і не зайняті інвалідами, Відповідач, на думку Позивача, до 16.04.2010 року повинен був самостійно сплатити адміністративно-господарські санкції у розмірі 4561 грн. 11 коп. та пеню у розмірі 163 грн. 03 коп.

Зазначена вище сума заборгованості по адміністративно-господарських санкціях підтверджується документом звіт за формою 10-ПІ №8137 від 26.02.2010 року за 2009 рік та розрахунком заборгованості по сплаті адміністративно-господарських санкцій.

Також, розмір пені у сумі 163 грн. 03 коп. підтверджується розрахунком пені на суму заборгованості по сплаті адміністративно-господарських санкцій.

Порушення термінів сплати адміністративно-господарських санкцій тягне за собою нарахування пені. Пеня обчислюється виходячи з 120 відсотків річних облікової ставки Національного банку України, що діяла на момент сплати, нарахованої на повну суму недоїмки за весь її строк.

Так, судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що Відповідач не виконав вимоги ст.ст.19, 20 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні" від 21.03.1991р. № 875-ХІІІ, (зі змінами та доповненнями).

Загальна сума заборгованості складає 4724 грн. 14 коп.

Відповідно до частини 1 статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно із статтею 69 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів. Докази суду надають особи, які беруть участь у справі.

Статтею 71 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. Суд, згідно зі статтею 86 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Отже, проаналізувавши зазначені вище норми чинного законодавства України, матеріали адміністративного позову, суд вважає, що позовні вимоги Дніпропетровського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 про стягнення (коштів) адміністративно-господарських санкцій та пені є правомірними та підлягають задоволенню в повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 3, 11, 35, 69, 71, 86, 94, 158-163, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, Дніпропетровський окружний адміністративний суд ,

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов Дніпропетровського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 про стягнення (коштів) адміністративно-господарських санкцій та пені - задовольнити в повному обсязі.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 на користь Дніпропетровського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів адміністративно-господарські санкції у розмірі 4561 грн. 11 коп.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 на користь Дніпропетровського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів пеню за порушення сплати адміністративно-господарських санкцій у розмірі 163 грн. 03 коп.

Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Дніпропетровський окружний адміністративний суд з одночасним направленням копії апеляційної скарги особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі складення постанови у повному обсязі, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна, скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

У разі якщо справа розглядалась судом за місцезнаходженням суб'єкта владних повноважень і він не був присутній у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, але його було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо у суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Постанова суду набирає законної сили відповідно до вимог ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст постанови складений 09.02.2011 року.

Суддя ОСОБА_1