Справа № 820/6023/15
Суддя: Жигилій С.П.
Дата ухвалення: 2015-10-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 жовтня 2015 р.Справа № 820/6023/15
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Жигилія С.П.

Суддів: Дюкарєвої С.В. , Перцової Т.С.

за участю секретаря судового засідання Мороз Є.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Державної податкової інспекції у Київському районі м. Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 27.08.2015р. по справі № 820/6023/15

за позовом Приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_1

до Державної податкової інспекції у Київському районі м. Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області

про визнання протиправними дій, визнання незаконними та скасування вимоги, рішення та податкового повідомлення - рішення,

ВСТАНОВИЛА:

Приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач ПН ХМНО ОСОБА_1.), звернулась до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у Київському районі м. Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області (далі по тексту - відповідач, ДПІ у Київському районі м. Харкова ГУ Міндоходів у Харківській області), в якій просить суд: - визнати незаконними дії ДПІ у Київському районі м. Харкова ГУ Міндоходів щодо проведення документальної планової виїзної перевірки дотримання приватним нотаріусом ХМНО ОСОБА_1, як особою, що займається незалежною професійною діяльністю, законодавства, що регулює нарахування, обчислення та сплату єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування; - визнати протиправною та скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 28.04.2015 року №Ф- зі сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування на суму 138006,73 грн; - визнати незаконним та скасувати рішення ДПІ у Київському районі м. Харкова від 28 квітня 2015 року № про застосування штрафних санкцій на суму 15018,16 грн за донарахування територіальним органом доходів і зборів не нарахованого єдиного внеску; - визнати незаконним та скасувати податкове повідомлення-рішення № від 28 квітня 2015 року, яким збільшено суму грошового зобов'язання за платежем: податок з доходів фізичних осіб на суму 18131,13 грн (з яких 14504,90 грн - за основним платежем та 3626,23 грн - за штрафними санкціями.

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 27.08.2015 р. по справі № 820/6023/15 адміністративний позов Приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_1 до Державної податкової інспекції у Київському районі м. Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області про визнання протиправними дій, визнання незаконними та скасування вимоги, рішення та податкового повідомлення рішення - задоволено частково.

Визнано незаконними дії ДПІ у Київському районі м. Харкова ГУ Міндоходів щодо проведення документальної планової виїзної перевірки дотримання приватним нотаріусом ХМНО ОСОБА_1, як особою, що займається незалежною професійною діяльністю, законодавства, що регулює нарахування, обчислення та сплату єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування.

Скасовано вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 28.04.2015 року №Ф- зі сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування на суму 138006,73 грн.

Скасовано рішення ДПІ у Київському районі м. Харкова від 28 квітня 2015 року № про застосування штрафних санкцій на суму 15018,16 грн за донарахування територіальним органом доходів і зборів не нарахованого єдиного внеску.

Скасовано податкове повідомлення-рішення № від 28 квітня 2015 року, яким збільшено суму грошового зобов'язання за платежем: податок з доходів фізичних осіб на суму 18131,13 грн (з яких 14504,90 грн - за основним платежем та 3626,23 грн - за штрафними санкціями).

Стягнуто з Державного бюджету України на користь Приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, інші відомості суду не відомі) сплачений при поданні позову судовий збір в розмірі 342 (триста сорок два) грн 32 коп.

Відповідач, не погодившись із вказаною постановою суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваної постанови норм матеріального та процесуального права, не взяття до уваги доводів відповідача, просить суд апеляційної інстанції скасувати постанову Харківського окружного адміністративного суду від 27.08.2015 р. по справі № 820/6023/15 та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначив, що відповідно до наказу ДПІ у Київському районі м. Харкова ГУМ у Харківській області "Про проведення документальної планової перевірки" №203 від 11.02.2015 року згідно плану-графіку проведення документальних планових перевірок на 1 квартал 2015 року посадовою особою податкового органу правомірно було проведено документальну планову виїзну перевірку самозайнятої особи, яка провадить незалежну професійну діяльність ОСОБА_1 Враховуючи встановлення порушення позивачем вимог податкового законодавства, вважає оскаржувані вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 28.04.2015 року, рішення від 28 квітня 2015 року № про застосування штрафних санкцій, а також податкове повідомлення-рішення № від 28 квітня 2015 року винесеними з дотриманням вимог чинного законодавства та такими, що скасуванню не підлягають.

Сторони в судове засідання апеляційної інстанції не з'явилися, про дату, час та місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином.

Відповідно до ч. 4 ст. 196 КАС України, неприбуття в судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час та місце апеляційного розгляду, не перешкоджає судовому розгляду справи.

Згідно з ч. 1 ст. 41 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до ч.1 ст.195 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, отже, перегляду підлягає рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог.

Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, перевіривши в межах апеляційної скарги рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 є самозайнятою особою, що проводить незалежну професійну нотаріальну діяльність, є приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу та здійснює нотаріальну діяльність на підставі свідоцтва про право зайняття нотаріальною діяльністю від 15.10.2002 року № 4491 та реєстраційного посвідчення №292 від 22.05.2007 року.

Позивач з 26.11.2011 року перебуває на обліку в Державній податковій інспекції у Київському районі м. Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області.

Головним державним ревізором-інспектором відділу контрольно-перевірочної роботи доходів і зборів з фізичних осіб управління доходів і зборів з фізичних осіб Державної податкової інспекції ГУМ у Харківській області Новіковою Л.І. відповідно до наказу ДПІ у Київському районі м. Харкова ГУМ у Харківській області "Про проведення документальної планової перевірки" №203 від 11.02.2015 року згідно плану-графіку проведення документальних планових перевірок на 1 квартал 2015 року проведено документальну планову виїзну перевірку самозайнятої особи, яка провадить незалежну професійну діяльність ОСОБА_1, р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1.

За наслідками зазначеної перевірки складено акт перевірки від 19.03.2015 року №792/20-31-17-02-08/НОМЕР_1 "Про результати документальної планової виїзної перевірки платника податків, який провадить незалежну професійну діяльність ОСОБА_1 р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів за період з 01.01.2011року по 31.12.2013 року, дотримання законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, виконання вимог валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2011 року по 31.12.2013 року (а.с.16-47).

В результаті проведеної перевірки податковим органом встановлено порушення, що визначені у висновках акту перевірки від 19.03.2015 року № /20-31-17-02-08/НОМЕР_1, а саме: порушення п.178.3 ст.178 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-УІ із змінами та доповненнями, в результаті чого занижено оподатковуваний (чистий) дохід у 2011р.-2013р. на суму 353 767,33 грн. Відповідно до п. 167.1 ст. 167, п. 178.2 ст.178 податок на доходи фізичних осіб за 2013р., що підлягає сплаті за наслідками проведеної перевірки, визначений у сумі 14504,90 грн; абз.1 п.2 ч. 1 ст.7, п.11 ст.8, п.2 ст.9 Закону України від 08.07.2010 №2464-VI „Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" із змінами та доповненнями, у результаті чого визначено суму єдиного внеску на загальнообов'язкове соціальне страхування за 2011р.-2013р. у загальному розмірі 138006,73 грн.

На підставі акту перевірки від 19.03.2015 року № /20-31-17-02-08/НОМЕР_1 та визначених у висновках порушень платника податків ОСОБА_1 податковим органом сформовано та винесено вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 28.04.2015 року № Ф- зі сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування на суму 138006,73 грн (а.с.51), рішення ДПІ у Київському районі Головного управління Міндоходів у Харківській області від 28.04.2015 року № про застосування штрафних санкцій на суму 15018,16 грн за донарахування територіальним органом доходів і зборів не нарахованого єдиного внеску (а.с.50); податкове повідомлення-рішення № від 28.04.2015 року, яким збільшено суму податкового зобов'язання за платежем податок з доходів фізичних осіб на суму 18131, 13 грн (а.с. 52).

Не погоджуючись з діями податкового органу щодо проведення документальної планової виїзної перевірки ОСОБА_1, вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 28.04.2015 року №Ф- зі сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування на суму 138006,73 грн., рішенням від 28 квітня 2015 року № про застосування штрафних санкцій на суму 15018,16 грн, а також податковим повідомленням-рішенням № від 28 квітня 2015 року, яким збільшено суму грошового зобов'язання за платежем: податок з доходів фізичних осіб на суму 18131,13 грн., позивач звернувся до суду з даним позовом про визнання протиправними таких дій відповідача, а також визнання незаконними та скасування вказаних вимоги, рішення та податкового повідомлення-рішення.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог в частині визнання незаконними вимоги від 28.04.2015 року №Ф-, визнання протиправними рішення від 28 квітня 2015 року № та податкового повідомлення-рішення № від 28 квітня 2015 року, суд першої інстанції виходив з того, що вимоги про визнання протиправними та скасування рішення суб'єкта владних повноважень є однорідними позовними вимогами та передбачають один і той самий спосіб захисту прав позивача, тобто є похідними.

Приймаючи рішення про задоволення позовних вимог в частині визнання незаконними дій ДПІ у Київському районі м. Харкова ГУ Міндоходів щодо проведення документальної планової виїзної перевірки дотримання приватним нотаріусом ХМНО ОСОБА_1, як особою, що займається незалежною професійною діяльністю, законодавства, що регулює нарахування, обчислення та сплату єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 28.04.2015 року №Ф- зі сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування на суму 138006,73 грн., рішення від 28 квітня 2015 року № про застосування штрафних санкцій на суму 15018,16 грн за донарахування територіальним органом доходів і зборів не нарахованого єдиного внеску та податкового повідомлення-рішення № від 28 квітня 2015 року, яким збільшено суму грошового зобов'язання за платежем: податок з доходів фізичних осіб на суму 18131,13 грн. (з яких 14504,90 грн - за основним платежем та 3626,23 грн - за штрафними санкціями), суд першої інстанції виходив з того, що в спірних правовідносинах відповідач діяв не у межах своїх повноважень, з порушенням норм податкового законодавства.

Відповідно до ч.1 ст.195 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, отже, перегляду підлягає рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог, з огляду на таке.

Суд зазначає, що відповідно до ст. 67 Конституції України, кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Пунктом 1.1. ст.1 Податкового кодексу України визначено, що цей кодекс регулює відносини, які виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Разом з тим, відповідно до п. 1.3 цієї ж статті, ПКУ не регулює погашення зобов'язань зі сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування.

Відповідно до абзацу другого п. 75.1 Податкового кодексу України, камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

Відповідно до п.1 ст. 13 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" від 08.07.2014 № 2464-VI, органи доходів і зборів мають право отримувати безоплатно від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання і від фізичних осіб-підприємців відомості про нарахування, обчислення і сплату єдиного внеску, а також інші відомості, необхідні для виконання органами доходів і зборів функцій, передбачених цим Законом а також проводити перевірки на підприємствах, в установах і організаціях, у фізичних осіб - підприємців бухгалтерських книг, звітів, кошторисів та інших документів про нарахування, обчислення та сплату єдиного внеску, достовірності відомостей, поданих до Державного реєстру, отримувати необхідні пояснення, довідки і відомості (зокрема письмові) з питань, що виникають під час такої перевірки.

Стаття 3 Закону України "Про нотаріат" визначає, що нотаріус - це уповноважена державою фізична особа, яка здійснює нотаріальну діяльність у державній нотаріальній конторі, державному нотаріальному архіві або незалежну професійну нотаріальну діяльність, зокрема посвідчує права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняє інші нотаріальні дії, передбачені законом, з метою надання їм юридичної вірогідності.

Як випливає із приписів п. 14.1.226 ст. 14 ПК України, самозайнята особа - це платник податку, який є фізичною особою-підприємцем або провадить незалежну професійну діяльність за умови, що така особа не є працівником в межах такої підприємницької чи незалежної професійної діяльності. Незалежна професійна діяльність це участь фізичної особи у науковій, літературній, артистичній, художній, освітній або викладацькій діяльності, діяльність лікарів, приватних нотаріусів, адвокатів, аудиторів, бухгалтерів, оцінщиків, інженерів чи архітекторів, особи, зайнятої релігійною (місіонерською) діяльністю, іншою подібною діяльністю за умови, що така особа не є працівником або фізичною особою-підприємцем та використовує найману працю не більш, як чотирьох фізичних осіб.

Відповідно до абзацу другого п. 75.1 Податкового кодексу України, камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

З огляду на зазначені норми, колегія суддів приходить до висновку, що приватний нотаріус є фізичною особою, а в трактуванні ПКУ та Закону № 2464 - самозайнятою особою, яка займається незалежною професійною діяльністю, та не є суб`єктом, що зобов`язаний надавати відомості про нарахування, обчислення і сплату єдиного внеску органам доходів і зборів та не підлягає перевірці ними з цього приводу.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що посадовою особою Державної податкової інспекції у Київському районі м. Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області під час проведення документальної планової виїзної перевірки щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати єдиного соціального внеску є перевищенням такою особою своїх службових повноважень.

Між тим, матеріалами справи підтверджено, що в результаті проведеної перевірки, податковий орган дійшов висновку про порушення позивачем, зокрема, абз. 1 пп. 2 п. 1 ст. 7, п. 11 ст. 8, п. 2 ст. 9 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування".

Колегія суддів вважає такі висновки відповідача хибними з огляду на наступне.

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку, визначені Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" від 08.07.2014 № 2464-VI (далі - Закон №2464-VI).

Відповідно до пункту 5 частини 1 статті 4 Закону №2464-VI, платниками єдиного внеску є особи, які провадять незалежну професійну діяльність, а саме наукову, літературну, артистичну, художню, освітню або викладацьку, а також медичну, юридичну практику, в тому числі адвокатську, нотаріальну діяльність, або особи, які провадять релігійну (місіонерську) діяльність, іншу подібну діяльність та отримують дохід від цієї діяльності.

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 6 Закону №2464-VI платник єдиного внеску зобов'язаний, зокрема, своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

Пунктом 2 частини 1 статті 7 Закону №2464-VI (в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) передбачено, що для платників, зазначених у пунктах 4 (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування) та 5 частини першої статті 4 цього Закону, єдиний внесок нараховується на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб, та на суму доходу, що розподіляється між членами сім'ї фізичних осіб - підприємців, які беруть участь у провадженні ними підприємницької діяльності. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску за кожну особу за місяць, у якому отримано дохід (прибуток).

Частинами 2, 3, 8 статті 9 Закону №2464-VI визначено, що обчислення єдиного внеску здійснюється на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) виплат (доходу), на які відповідно до цього Закону нараховується єдиний внесок.

Обчислення єдиного внеску органами доходів і зборів у випадках, передбачених цим Законом, здійснюється на підставі актів перевірки правильності нарахування та сплати єдиного внеску, звітності, що подається платниками до органів доходів і зборів, бухгалтерських та інших документів, що підтверджують суми виплат (доходу), на суми яких (якого) відповідно до цього Закону нараховується єдиний внесок.

Платники єдиного внеску, зазначені у пункті 5 частини першої статті 4 цього Закону, зобов'язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний рік, до 1 травня наступного року.

Періодом, за який платники єдиного внеску подають звітність до органу доходів і зборів (звітним періодом), є календарний місяць, крім платників, зазначених у пунктах 4 і 5 частини першої статті 4 цього Закону, для яких звітним періодом є календарний рік.

Таким чином, подання річної податкової звітності особами, які забезпечують себе роботою самостійно, у т.ч. й позивачем по справі, прямо передбачено Законом № 2464-VІ.

Наказом Міністерства доходів і зборів України №455 від 09.09.2013 р. (чинним до 20.04.2015 року) було затверджено Інструкцію про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування (далі - Інструкція №455), яка станом на час виникнення спірних відносин визначала процедуру нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) страхувальниками, визначеними Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" (далі - Закон), нарахування і сплати фінансових санкцій, стягнення заборгованості зі сплати страхових коштів органами доходів і зборів.

Відповідно до п.6.2 Інструкції №455 сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена платниками у строки, визначені відповідно до Закону підпунктом 6 пункту 4.3, абзацом другим підпункту 2, підпунктом 3 пункту 4.5 та підпунктом 2 пункту 4.6 розділу IV цієї Інструкції, обчислена органами доходів і зборів у випадках, передбачених Законом, є недоїмкою.

Суми недоїмки стягуються з нарахуванням пені та застосуванням штрафів.

Згідно з абз.2 п.6.3 Інструкції №455 органи доходів і зборів надсилають платникам вимогу про сплату недоїмки в таких випадках, серед іншого, якщо дані документальних перевірок результатів діяльності платника про суми доходу (прибутку) фізичних осіб - підприємців чи осіб, які забезпечують себе роботою самостійно, свідчать про донарахування сум єдиного внеску органами доходів і зборів у повідомленнях-розрахунках, де визначено суми єдиного внеску, які підлягають доплаті.

У випадку, передбаченому абзацом другим цього пункту, вимога надсилається одночасно з актом документальної перевірки платника єдиного внеску або актом про суми розбіжностей щодо сум доходу (прибутку), заявлених у звітності до органу доходів і зборів та задекларованих у річній податковій декларації фізичними особами - підприємцями чи особами, які забезпечують себе роботою самостійно, або повідомленням-розрахунком на всю суму донарахованого єдиного внеску.

Разом з тим, слід вказати, що відповідно до п. 164.1 ст.164 Податкового кодексу України базою оподаткування для доходів, отриманих від провадження господарської або незалежної професійної діяльності, є чистий річний оподатковуваний дохід, який визначається відповідно до пункту 177.2 статті 177 та пункту 178.3 статті 178 цього Кодексу.

У свою чергу, за визначенням п.177.2 ст.177 ПК України об'єктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та негрошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов'язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи - підприємця.

Як встановлено пунктом 178.3 статті 178 ПК України оподатковуваним доходом вважається сукупний чистий дохід, тобто різниця між доходом і документально підтвердженими витратами, необхідними для провадження певного виду незалежної професійної діяльності.

Пунктом 178.6 ст.178 ПК України передбачено, що фізичні особи, які провадять незалежну професійну діяльність, зобов'язані вести облік доходів і витрат від такої діяльності. Форма такого обліку та порядок його ведення визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Згідно з п.178.4 ст.178 Податкового кодексу України фізичні особи, які провадять незалежну професійну діяльність, подають податкову декларацію за результатами звітного року відповідно до цього розділу у строки, передбачені для платників податку на доходи фізичних осіб.

На підставі ст.6 Закону № 2464-VІ Пенсійним фондом України було прийнято постанову від 08.10.2010 року №22-2, якою затверджено Порядок формування та подання страхувальниками звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування (даний Порядок був чинним, зокрема, в період виникнення спірних відносин з 01.01.2013 року по 02.12.2013 року, далі Порядок №22-2).

Згідно з пунктом 3.4. Порядку № 22-2 фізичні особи, які забезпечують себе роботою самостійно - займаються незалежною професійною діяльністю, а саме науковою, літературною, артистичною, художньою, освітньою або викладацькою, а також медичною, юридичною практикою, у тому числі адвокатською, нотаріальною діяльністю, або особи, які провадять релігійну (місіонерську) діяльність, іншу подібну діяльність та отримують дохід безпосередньо від цієї діяльності, за умови, що такі особи не є найманими працівниками чи підприємцями, самі за себе формують та подають до органів доходів і зборів звіт один раз на рік до 1 травня року, наступного за звітним періодом. Звітним періодом для них є календарний рік. Звіт подається за формою згідно з таблицею 3 Додатка №5 до Порядку. В таблиці 3 в другій графі зазначається сума доходу, заявлена в податковій декларації.

Наведеним положенням Порядку № 22-2 кореспондують норми п.3.4 Порядку формування та подання страхувальниками звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, затвердженого наказом Міністерства доходів і зборів від 09.09.2013 року №454, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 20.09.2013 року №1628/24160 (чинного до 14.04.2015 року), яким було урегульовано питання подання звітності з ЄСВ у період, зокрема, з 01.10.2013 року по 31.12.2013 року (далі - Порядок №454).

Таким чином, як вірно зазначено судом першої інстанції, сума доходу, з якої розраховується єдиний внесок в графі "усього" таблиці 3 Додатка № 5 до Порядку № 454 та Порядку № 22-2, має відповідати чистому доходу, заявленому в податковій декларації, що подається фізичною особою, яка забезпечує себе роботою самостійно, до органів доходів і зборів за результатами календарного року.

Судом першої інстанції встановлено, що позивачем, з використанням даних Книги обліку доходів і витрат, у визначені законодавством терміни подано податкові декларації:

- декларація від 27.04.2012 р. №167314 за 2011 рік, якою визначено суму чистого оподаткованого доходу, який є базою нарахування для єдиного внеску та становить 159523,93 грн (а.с. 53-55).

- декларація від 29.04.2013 р. № за 2012 рік, якою визначено суму чистого оподаткованого доходу, який є базою нарахування для єдиного внеску та становить 193510,14 грн (а.с.57-59).

- декларація від 13.02.2014 р. № за 2013 рік, якою визначено суму чистого оподаткованого доходу, який є базою нарахування для єдиного внеску та становить82425,01 грн. (а.с. 61-63).

З огляду на встановлені обставини, колегія суддів вказує на те, що позивачем правильно визначено суму доходу, на яку нараховується єдиний внесок.

Колегія суддів відмічає, що пунктом 102 Закону України від 04.07.2013 року №406-VІІ "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв'язку з проведенням адміністративної реформи" внесено зміни до Закону №2464, зокрема, статтю 12 Закону викладено у редакції, пункт 8 частини 2 якої передбачає, що центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, надає роз'яснення з питань застосування законодавства, про збір та ведення обліку єдиного внеску. При цьому відповідно до п.2 ч.1 ст.12-1 Закону № 2464 (в редакції Закону № 406-VІІ) Пенсійний фонд відповідно до покладених на нього завдань взаємодіє в установленому законодавством порядку, зокрема, з даним центральним органом виконавчої влади.

На виконання вказаної норми Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" було видано спільний лист Міністерства доходів та зборів України та Пенсійного фонду України від 27.12.2013 року №21052/5/99-99-17-03-01-16; №36398/05.10, згідно з яким Міністерство доходів і зборів України та Пенсійний фонд України повідомляє, що консультації з питань ведення Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов'язкового державного соціального страхування, включаючи питання заповнення таблиць 5-9 Додатка 4, всіх таблиць Додатка 5, Додатка 6 та Додатка 7 звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов'язкові державне соціальне страхування, затвердженого наказом Міністерства доходів і зборів України від 09.09.2013 року №454 "Про затвердження Порядку формування та подання страхувальникам звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування", зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 20.09.2013 року за №1628/2416, надають органи Пенсійного фонду України.

У відповідності до роз'яснення Пенсійного фонду України "Опис формату звіту щодо суми нарахованого єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування органами Пенсійного фонду України відповідно до Порядку, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 08.10.2010 року №22-2, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 01.11.2010 року за №1014/18309, враховуючи зміни постанови правління Пенсійного фонду №18-1 від 23.06.2011 року, зміни постанови правління Пенсійного фонду №24-1 від 10.12.2012 року" - особи, які забезпечують себе роботою самостійно, тобто займаються незалежною професійною діяльністю, формують та подають звіт згідно з таблицею 3 додатка № 5 до Порядку. У графі 2 таблиці 3 Додатка №5 "Сума доходу, заявлена в податковій декларації" відображаються в розрізі місяців суми доходу (прибутку), отриманого від відповідної діяльності та задекларованого до органу податкової служби за результатами звітного року. При цьому слід зазначити, що у графі 3 таблиці 3 додатка № 5 зазначені особи самостійно визначають суму доходу у розрізі кожного місяця відповідного звітного року".

Облік доходів та витрат фізичні особи, які провадять незалежну професійну діяльність ведуть у Книзі обліку доходів і витрат, форма та порядок ведення якої затверджені наказом ДПАУ від 24.12.2010 року № 1025 (втратив чинність 18.10.2013 року).

Згідно з п. 3 Порядку ведення Книги обліку доходів та витрат здійснюється у такому порядку: у графі 1 вказується дата заповнення, у графах 2 та 11 відображається сума нереалізованих товарних запасів, сировини, матеріалів тощо на початок та на кінець звітного податкового періоду (року), яка виводиться в грошовій формі, виходячи із ціни їх придбання, у графі 3 щоденно відображається фактично отримана сума доходу від здійснення діяльності із сумарним підсумком за місяць, квартал, рік, тобто наростаючим підсумком.

Приписами пункту 5 Порядку № 1025 встановлено, що дані Книги використовуються самозайнятою особою для заповнення податкової декларації за звітний податковий період (рік).

Відповідно до отриманого позивачем чистого оподаткованого доходу, розмір якого відображено у поданих податкових декларацій, позивачем сформовано звіти про сплату єдиного внеску (таблиця №3, Додаток 5):

- за 2011 рік подано звіт 30.03.2012 р. та сплачено єдиного внеску за 2011 р. у розмірі 9584,51 грн.

- за 2012 рік подано звіт 29.04.2013 р. та сплачено єдиного внеску за 2012 р. у розмірі 10 868,39 грн.

- за 2013 рік подано звіт 29.04.2014 р. та сплачено єдиного внеску за 2013 р. у розмірі 11 563,09 грн.

Колегія суддів вказує на те, що загальна сума річного доходу, визначена у податковій звітності співпадає із загальними річними показниками Книги обліку доходів та витрат.

Враховуючи, що звіти про суми нарахованого доходу та суми нарахованого єдиного внеску було подано позивачем своєчасно, у встановленому законодавством порядку, страхові внески сплачувались в повному обсязі, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про безпідставність винесення податкової вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 28.04.2015 р.№Ф-, яка підлягає скасуванню.

Крім того, колегія суддів вказує на хибність висновків податкового органу про завищення позивачем суми витрат позивача, а саме включення до витратної частини за 2011 р.-2013 р. витрат пов'язанних із отриманням послуг за результатом взаємовідносин з ФОП ОСОБА_3 на загальну суму 57000,00 грн та ФОП ОСОБА_4 на загальну суму 31500,00 грн., що вплинуло на суму чистого оподатковуваного доходу, з огляду на таке.

Відповідно до п.п.14.1.226 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України, приватний нотаріус є самозайнятою особою, яка здійснює незалежну професійну нотаріальну діяльність.

Оподаткування доходів, отриманих фізичною особою, яка провадить незалежну професійну діяльність, регламентується нормамист.178 Податкового кодексу України.

Згідно з п.178.1 ст.178 Податкового кодексу України, особи, які мають намір здійснювати незалежну професійну діяльність, зобов'язані стати на облік у контролюючих органах за місцем свого постійного проживання як самозайняті особи та отримати довідку про взяття на облік згідно із ст.65 цього Кодексу.

Відповідно до приписів ст. 178 Податкового кодексу України, доходи громадян, отримані протягом календарного року від провадження незалежної професійної діяльності, оподатковуються за ставками, визначеними в п.167.1 ст.167 цього Кодексу.

Пунктом 178.3 статті 178 Податкового кодексу України визначено базу оподаткування при здійсненні незалежної професійної діяльності, а саме, оподатковуваним доходом вважається сукупний чистий дохід, тобто різниця між доходом і документально підтвердженими витратами, необхідними для провадження певного виду незалежної професійної діяльності.

Частиною 9 ст.24 Закону України "Про нотаріат" передбачено, що приватний нотаріус вправі укладати цивільно-правові договори, відповідно, зазначене вказує на можливість залучення нотаріусом при здійсненні своєї діяльності (на договірних засадах) необхідних ресурсів, придбання товарів, робіт чи послуг.

Як встановлено судом першої інстанції, відповідно до умов договорів від 10.01.2011 року №б/н та від 01.04.2013 року №б/н укладених позивачем з ФОП ОСОБА_5 встановлено, що фізична особа-підприємець надає приватному нотаріусу послуги з копіювання, підготовки документів, редагування та перевірки документів, набору та електронного оброблення тексту, написання листів, інших секретарських та поштових послуг, перекладу, прибирання приміщення, щоденних комплексних адміністративних послуг, послуг необхідних для забезпечення збереження документів нотаріального діловодства.

Відповідно до договору від 04.01.2012 року №б/н з ФОП ОСОБА_4 відповідно до умов якого фізичною особою-підприємцем надаються послуги копіювання, підготовки документів, редагування та перевірки документів, набору та електронного оброблення тексту, написання листів, інших секретарських та поштових послуг, перекладу, секретарські послуги, кур'єрські послуги та послуги з ремонту комп'ютерної техніки, що є необхідним для забезпечення діяльності приватного нотаріуса.

Оплата отриманих послуг здійснена за актами наданих послуг та підтверджена наявними в матеріалах справи квитанціями.

Колегія суддів зазначає, що з наявних в матеріалах справи копій первинних документів вбачається, що останні оформлені у відповідності до вимог ч.2 ст.9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку (затверджено наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995р. №88, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 05.06.1995р. за №168/704). Вищевказані документи не мають дефектів форми.

Доказів визнання вище зазначених договорів у судовому порядку недійсними, або достатніх доказів відсутності економічного інтересу позивача за даними договорами, матеріали справи не містять.

Разом з тим, матеріалами справи підтверджено, що зазначені послуги необхідні позивачу для здійснення своєї діяльності. Стосовно невизначеності обсягу та кількості робіт в актах наданих робіт представником позивача надано пояснення та зазначено, що перелік робіт визначено сторонами в спірних договорах, окрім того сторонами визначено оплату за послуги у договорі.

Колегія суддів звертає увагу на те, що укладення цивільних договорів для отримання послуг, що будуть використані у незалежній професійній діяльності позивача не суперечить чинному законодавству.

З врахуванням вищенаведеного, колегія суддів приходить до висновку про безпідставність висновків податкового органу про завищення позивачем суми витрат.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про необхідність скасування податкового повідомлення - рішення Державної податкової інспекції у Київському районі м. Харкова ГУ Міндоходів у Харківській області, яким збільшено позивачу суму грошового зобов'язання за платежем податок на доходи з фізичних осіб № від 28.04.2015 року.

Також, колегія суддів вважає рішення № від 28.04.2015 р. про застосування штрафних санкцій за донарахування територіальним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску таким, що підлягає скасуванню, з огляду на таке.

Відповідно до п. 7.1 Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, затвердженою наказом Міністерства доходів і зборів України від 09.09.2013 № 455, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 19.09.2013 № 1622/24154 за порушення норм законодавства про єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування до платників, на яких згідно із Законом покладено обов'язок нараховувати, обчислювати та сплачувати єдиний внесок, застосовуються фінансові санкції (штрафи та пеня) відповідно до Закону.

Згідно з п.7.12 Інструкції № 455, суми штрафів та нарахованої пені включаються до вимоги про сплату недоїмки, якщо їх застосування пов'язано з виникненням та сплатою недоїмки.

З огляду на зазначені норми, та встановлені обставини справи, колегія суддів вказує на те, що податковим органом порушено порядок винесення рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування територіальним органом доходів і зборів або платником податків своєчасно не нарахованого єдиного внеску.

Враховуючи, що звіти з єдиного внеску було подано позивачем своєчасно, страхові внески сплачувались в повному обсязі, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що відсутні й підстави для застосування до позивача штрафних санкцій.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку про необхідність скасування рішення № від 28.04.2015.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частиною 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З огляду на встановлені у справі фактичні обставини та досліджені докази, колегія суддів вважає, що відповідач у спірних правовідносинах, діяв не на підставі та не у спосіб, що передбачені Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування", Податковим кодексом України.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про необхідність визнання незаконними дій ДПІ у Київському районі м. Харкова ГУ Міндоходів щодо проведення документальної планової виїзної перевірки дотримання приватним нотаріусом ХМНО ОСОБА_1, як особою, що займається незалежною професійною діяльністю, законодавства, що регулює нарахування, обчислення та сплату єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а також скасування оскаржуваних вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 28.04.2015 року №Ф- зі сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування на суму 138006,73 грн., рішення ДПІ у Київському районі м. Харкова від 28 квітня 2015 року № про застосування штрафних санкцій на суму 15018,16 грн за донарахування територіальним органом доходів і зборів не нарахованого єдиного внеску та податкового повідомлення-рішення № від 28 квітня 2015 року, яким збільшено суму грошового зобов'язання за платежем: податок з доходів фізичних осіб на суму 18131,13 грн (з яких 14504,90 грн - за основним платежем та 3626,23 грн - за штрафними санкціями).

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справа та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції в частині задоволення позову, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду в цій частині не спростовують.

Керуючись ст.ст.41, 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Київському районі м. Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області залишити без задоволення.

Постанову Харківського окружного адміністративного суду від 27.08.2015р. по справі № 820/6023/15 в частині задоволення позову залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Жигилій С.П.
Судді Дюкарєва С.В. Перцова Т.С.
Повний текст ухвали виготовлений 03.11.2015 р.