Справа № 761/27690/15-а
Суддя: Макаренко І. О.
Дата ухвалення: 2015-10-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження №2-а/761/428/2015
П О С Т А Н О В А

іменем України

26 жовтня 2015 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Макаренко І.О.

при секретарі Нечипорук А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління МВС України в м. Києві про зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом про зобов'язання вчинити дії.

Свої позовні вимоги мотивує тим, що в серпні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії за вислугу років відповідно до п. «б» ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб», однак останнім було відмовлено у підготовці та поданні до головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві необхідні для призначення пенсії за вислугу років документів стосовно ОСОБА_1. Дії відповідача позивач вважає незаконними, а тому звернувся до суду з даним позовом.

Позивач та представник позивача в судовому засіданні позов підтримали, посилаючись на обставини, викладені в ньому.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог та пояснив, що на день звільнення з ОВС ОСОБА_1 не досяг 45-річного віку та не мав 25 років загального трудового стажу, що є обов'язковими вимогами для призначення пенсії згідно п. «б» ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб», у зв'язку з чим підстав для підготовки подання про призначення пенсії та направлення документів до органу, що призначає пенсію, відсутні.

Суд, вислухавши пояснення позивача, представника позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 звільнився з органів внутрішніх справ у 1996 році.

Листом від 31.08.2015 р. звернувся до Головного управління МВС України в м. Києві із заявою про призначення йому пенсії за вислугу років відповідно до п. «б» ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб».

Листом від 10.09.2015 р. відповідач відмовив останньому у задоволенні його заяви посилаючись на те, на час звільнення ОСОБА_1 не мав 25 років загального трудового стажу та 45 років віку, а тому відсутні правові підстави для призначення пенсії за вислугу років з урахуванням загального трудового стажу.

З такими висновками відповідача не можна погодитись з огляду на таке.

Умови призначення пенсії за вислугу років визначено статтею 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» N 2262-XII.

Редакція пункту «б» зазначеної статті змінювалась, міняючи при цьому умови і підстави виникнення права на пенсію за вислугу років, зокрема, умову призначення пенсії - досягнення 45-річного віку на час звільнення зі служби.

У певний час існували положення статті, за якими військовослужбовець міг звільнитися зі служби і раніше, але при досягненні ним 45-річного віку йому могла бути призначена пенсія за вислугу років за наявності інших обов'язкових показників.

Так, відповідно до пункту «б» статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» № 2262-ХІІ в редакції, що діяла в період виникнення у позивача права на пенсію (з 1 серпня 2002 року по 29 квітня 2006 року), право на пенсію за вислугу років мали особи офіцерського складу, прапорщики і мічмани, військовослужбовці надстрокової служби за контрактом, особи, які мають право на пенсію за цим Законом, звільнені зі служби незалежно від підстав та часу звільнення і досягли 45-річного віку, крім осіб, позбавлених військових або спеціальних звань, а також звільнених із служби у зв'язку з засудженням за умисний злочин, вчинений з використанням свого посадового становища, або вчиненням корупційного діяння, а ті з них, що є інвалідами війни, незалежно від віку, і мають загальний трудовий стаж 25 календарних років і більше, з яких не менше 12 календарних років і 6 місяців становить військова служба або служба в органах внутрішніх справ.

Законом України від 4 квітня 2006 року № 3591-IV «Про внесення змін до деяких законів України з питань пенсійного забезпечення та соціального захисту військовослужбовців» (набрав чинності з 29 квітня 2006 року; далі - Закон № 3591-IV) внесено зміни до Закону 2262-ХІІ, зокрема, змінено назву цього Закону, зміст і редакцію окремих статей та доповнено його новими статтями. Так, статтю 12 викладено в іншій редакції, зокрема пункт «б» цієї статті передбачає, що пенсія за вислугу років призначається особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах «б» - «д» статті 12 Закону № 2262-ХІІ, в разі досягнення ними на день звільнення зі служби 45-річного віку, крім осіб, зазначених у частині третій статті 5 цього Закону, за наявністю у них страхового стажу 25 років і більше, з яких не менше ніж 12 календарних років і 6 місяців становить військова служба або служба в органах внутрішніх справ, державній пожежній охороні, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи державній кримінально-виконавчій службі України.

Вирішуючи питання про застосування цього Закону у часі, суд виходить із того, що згідно зі статтею 22 Конституції України закріплені нею права і свободи не є вичерпними, гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законодавчих актів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Виходячи із висловленого, розуміння сутності соціальних гарантій військовослужбовців та прирівняних до них осіб зміст та обсяг досягнутих ними соціальних гарантій не може бути звужено шляхом внесення змін до законодавства, а правовідносини щодо їхнього пенсійного забезпечення виникають не в момент звернення за призначенням пенсії, а в момент виникнення права на її призначення.

Так, 45 річного віку ОСОБА_2 досяг ІНФОРМАЦІЯ_1 року, та станом на ІНФОРМАЦІЯ_1 року згідно записів трудової книжки страховий стаж складав більше 25 років.

Вислугу років складають такі періоди трудової діяльності: з 05.11.1976 р. по 04.11.1978 р. дійсна військова служба; з 30.01.1979 р. по 05.02.1996 р. служба в органах внутрішніх справ.

Отже, загальна вислуга років складає повних 19 років.

Законодавче обґрунтування вислуги років визначене ст. 17 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», а саме, до вислуги років для призначення пенсії зараховуються: військова служба та служба в органах внутрішніх справ.

Отже, ОСОБА_2 досяг пенсійного віку - 45 років, ІНФОРМАЦІЯ_1 року, тобто, в період дії положень ст. 12 Закону № 2262-ХІІ, які визначали право на пенсію за вислугу років незалежно від підстав та часу звільнення, та мав на цю дату загальний стаж повних 25 років та вислугу років повних 12 років 6 місяців, а тому має право на пенсію за вислугою років відповідно до ст. 12 Закону «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб».

Тобто, моментом виникнення права на пенсію за вислугою років є саме ІНФОРМАЦІЯ_1 року, і тому підлягає застосуванню п. «б» ст. 12 Закону № 2262-ХІІ в редакції, яка діяла з 1 серпня 2002 року по 29 квітня 2006 року.

Згідно статті 10 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» органи Пенсійного фонду України з 01.01.2007 року виконують функції призначення, перерахунку та виплати пенсій особам, які визначені цим Законом. Відповідні функції передані органам Пенсійного фонду ст. 99 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік».

Згідно п. 1 Порядку подання документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», затвердженого Постановою Правління Пенсійного фонду України від 30.01.2007 р. № 3-1, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 15.02.2007 р. за № 135/13402, заяви про призначення пенсії за вислугу років та по інвалідності особам, звільненим зі служби, які мають право на пенсію згідно із Законом, та особам, які мають право на пенсійне забезпечення відповідно до міжнародних договорів у галузі пенсійного забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, подаються цими особами до головних управлінь Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі через уповноважені структурні підрозділи Міністерства оборони України, Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства надзвичайних ситуацій України, Міністерства інфраструктури України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Управління державної охорони України, Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації України, Державної прикордонної служби України, Державної податкової служби України, Державної пенітенціарної служби України, Державної інспекції техногенної безпеки України.

Міністерства та інші органи, їх територіальні підрозділи в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі визначають уповноважені структурні підрозділи, на які за їх рішенням покладаються функції щодо підготовки та подання по органів, що призначають пенсії, необхідних для призначення пенсії документів.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень суд перевіряє чи вчинені вони на підставі у межах повноважень та у спосіб, визначений Конституцією та Законами України. В ч. 2 ст. 162 КАС України зазначено, що у разі задоволення адміністративного позову, суд може визнати протиправними дії суб'єкта владних повноважень та зобов'язати його вчинити певні дії щодо усунення порушень.

Відповідач не надав суду достатніх беззаперечних доказів в обґрунтування правомірності своїх дій.

Згідно ч. 2 ст. 99 КАС України, для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналися або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

За таких обставин суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 3, 19, 22, 46, 64, 152 Конституції України, ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб», ст.ст. 2, 8, 10, 11, 13, 17-19, 69-71, 86, 99, 100, 104, 122, 158-163, 167, 185, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України,

постановив:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління МВС України в м. Києві про зобов'язання вчинити дії - задовольнити в повному обсязі.

Зобов'язати Головне управління Міністерства внутрішніх справ України в м. Києві підготувати та подати до головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві необхідні для призначення пенсії за вислугу років документи стосовно ОСОБА_1 згідно його заяви від 31.08.2015 року.

Постанову може бути оскаржено до Київського апеляційного адміністративного суду через Шевченківський районний суд м. Києва протягом 10 днів з дня отримання її копії.

Суддя: