Справа № 804/9418/15
Суддя: Коренев Андрій Олексійович
Дата ухвалення: 2015-11-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03 листопада 2015 р. Справа № 804/9418/15
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді - Коренева А.О.,
при секретарі судового засідання Литвин Ю.Ю.,
представника позивача ОСОБА_1, ОСОБА_2,
представника відповідача ОСОБА_3,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську в приміщенні Дніпропетровського окружного адміністративного суду адміністративну справу за позовом Приватного підприємства «Онікс» до Східно-Дніпровської ОДПІ ГУ ДФС У Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -
Відповідач, Східно-Дніпровська ОДПІ ГУ ДФС У Дніпропетровській області, проти задоволення позову заперечував. Мотиви незгоди зводяться до того, що рішення в оскаржувані частині прийняті ОДПІ на підставі акту перевірки, складеного за результатами перевірки позивача, в ході якої встановлено, що акти виконаних робіт ТОВ «Булар» та ТОВ «Калина маркет» оформлені з порушене встановлених законодавством вимог - не вказано місце складання актів, товарно - транспортні накладні оформлені не належним чином - відсутня будь-яка інформація стосовно вантажно- розвантажувальних операцій, не відображено час прибуття, вибуття вантажу, маса вантажу, крім того, на думку відповідача, перевезення ТМЦ неможливо здійснити одним рейсом. В судовому засіданні представник відповідача просив відмовити в задоволені позову, навівши доводи, викладені в акті перевірки, на підставі якого прийняті оскаржувані рішення, та запереченнях проти позову.
Вивчивши доводи позову та заперечень, заслухавши пояснення представників сторін та свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6, дослідивши матеріали справи, зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та заперечення, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд при винесені постанови виходить з наступних підстав та мотивів.
З оскаржених податкових повідомлень-рішень від 10.04.15 №000027411, яким позивачу збільшено грошові зобовязання з податку на прибуток в тому числі за 2014 рік на загальну суму 84 020 грн., з яких за основним платежем 67 216,00 грн., за штрафними санкціями 16 804,00 грн., а також №000026411, яким позивачу збільшено суму грошового зобовязання з податку на додану вартість в тому числі в частині донарахування податку на додану вартість за період з жовтня 2014 року по грудень 2014 року на загальну суму 93 355 грн., з яких за основним платежем 74 684,00 грн., за штрафними санкціями 18 671 грн., вбачається що вони прийняті на підставі акту перевірки від 07.04.15 №50/22-0411/30012979.
Матеріалами справи підтверджено, що згаданий акт перевірки складений за результатами проведеної відповідачем документальної позапланової виїзної перевірка позивача з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2011 по 31.12.2014 року. За висновками вказаного акту, з огляду на часткове оскарження позивачем рішень ОДПІ від 10.04.15, суд зазначає, що, на думку відповідача позивачем порушені, зокрема п. 138.2 ст. 138, пп. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139 Податкового кодексу України, в результаті чого встановлено заниження податку на прибуток за 2014 рік в сумі 96 537 грн.; п. 198.1, п. 198.2, п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України, в результаті чого встановлено заниження податку на додану вартість за жовтень 2014 року в сумі 13 950 грн., за листопад 2014 року в сумі 55 634 грн., за грудень 2014 року в сумі 5 100 грн.
За результатами адміністративного оскарження позивачем вказаних рішень ОДПІ Головним Управлінням ДФС у Дніпропетровській області прийнято рішення про результати розгляду скарги від 19.06.15 №5984/10/04-36-10-07-09, яким вказані рішення в оскаржуваній частині залишені без змін, скарга без задоволення, а також ДФС збільшено суму штрафної санкції на 18 671 грн., адже Східно-Дніпровською ОДПІ, при здійсненні розрахунку штрафної санкції з ПДВ, не враховано вимоги пункту 123.1 статті 123 ПК України, в частині повторності визначення податкового зобовязання з ПДВ (акт попередньої перевірки Східно-Дніпровської ОДПІ від 16.05.2013 року № 274/22/30012979, податкове повідомлення-рішення від 16.05.2013 року № НОМЕР_1 про збільшення грошового зобовязання з ПДВ), та застосовано штраф у розмірі 25% замість 50%, у звязку з чим, на думку ДФС, за наслідками розгляду скарги підлягає збільшенню розмір штрафної санкції з ПДВ на суму 18 671,0 грн. (74 684,0 грн. (основний платіж) х 50% - 18 671,0 грн. (25%).
З посиланням на вказане рішення ГУ ДФС у Дніпропетровській області про результати розгляду скарги від 19.06.15 №5984/10/04-36-10-07-09, ОДПІ прийнято оскаржуване податкове повідомлення-рішення форми «Р» №000002411 від 19.06.2015 року, яким позивачу збільшено суму грошового зобовязання за штрафними санкціями на суму 18 671 грн.
Як свідчать дані акту перевірки, рішення про результати розгляду скарги та заперечень відповідача, підставою для наведених висновків та прийняття оскаржуваних рішень слугували судження посадових осіб ОДПІ про заниження позивачем ПДВ у сумі 74 684,0 грн. та податку на прибуток в сумі 67 216,0 грн. за господарськими операціями, що не спрямовані на настання реальних правових наслідків з такими контрагентами-постачальниками як ТОВ «Булар» та ТОВ «Калина Маркет». Так, щодо ТОВ «Булар» зазначено, що свідоцтво платника податку на додану вартість анульоване 29.12.2014 року у звязку з відсутністю платника за місцезнаходженні; відповідно до даних інформаційної системи (АІС «Податковий блок») ТОВ «Булар» не звітував до податкових органів про наявність і рух активів (фінансова звітність за 2014р. відсутня, ТОВ «Булар» не подавало звіт про суми нарахованої заробітної плати (1ДФ); перевіркою встановлено, що акти виконаних робіт оформлені з порушене встановлених законодавством вимог, а саме: не вказано місце складання актів, товарно-транспортні накладні оформлені не належним чином: відсутня будь-яка інформація стосовно вантажно - розвантажувальних операцій, не відображено час прибуття, вибуття вантажу тощо; проведені в ході перевірки підрахунки свідчать, що перевезення всього товару неможливо здійснити одним рейсом; підприємством не надані сертифікати (паспорти) походження ТМЦ, що підтверджуй їх якість, неможливо встановити ланцюг походження товару; згідно з даними АІС «Податковий блок» встановлено, що основними постачальниками ТОВ «Булар» у вказаному періоді, за рахунок яких підприємством сформовано податковий кредит, є підприємства з неосновним станом, в яких відсутні основні фонди, транспортні засоби, трудові ресурси; згідно з аналізом зареєстрованих постачальниками податкових накладних в ЄДРПН встановлено відсутність реалізації товарів та транспортних послуг на адресу ТОВ «Булар» в листопаді 2014 року. Щодо ТОВ «Калина Маркет» відповідачем зазначено, що відносно даного платника триває процедура припинення; згідно з даними, зазначеними в інформаційних ресурсах ДПІ (АІС «Податковий блок», Єдиний реєстр податкових накладних), ТОВ «Калина Маркет» не звітував до податкових органів про наявність і рух активів (фінансова звітність за 2014 рік відсутня, додаток AM до Декларації з податку на прибуток за відповідний період відсутній); ТОВ «Калина Маркет» у 2014 року не подавало звіт про суми нарахованої заробітної плати (форма 1ДФ). Тобто інформація щодо наявності основних фондів, та чисельності працюючих відсутня; відповідно до АІС «Перегляд податкових накладних» ТОВ «Калина Маркет» у періоді, що перевірявся, придбавало суміш газів вуглеводневих скраплених, мясо курчат, та, в свою чергу, реалізувало Кайзер протруйник, електромагніт, пісок карєрний; підприємством не надані сертифікати (паспорти) походження ТМЦ, що підтверджують їх якість товару, а також перевіркою встановлено, що акти виконаних робіт (послуг) оформлені з порушенням встановлених законодавством вимог, а саме: не вказано місце складання актів, товарно- транспортні накладні оформлені не належним чином: відсутня будь-яка інформація стосовно вантажно-розвантажувальних операцій, не відображено час прибуття, вибуття вантажу, маси вантажу. Враховуючи наведену інформацію, ОДПІ зроблено висновок про здійснення господарських операцій між ПП «Онікс» та контрагентами-постачальниками -ТОВ «Булар» та ТОВ «Калина Маркет», що не спрямовані на настання реальних правових наслідків, як наслідок - зниження ПП «Онікс» податку на прибуток на суму 67 216,0 грн. за 2014 рік та ПДВ у сумі 74 684,0 грн. за відповідні податкові періоди жовтня-грудня 2014 року.
Перевіряючи юридичну та фактичну обґрунтованість вказаних висновків відповідача і винесених на їх підставі спірних актів індивідуальної дії на відповідність вимогам ч.3 ст.2 КАС України, проаналізувавши положення законодавчих актів, якими врегульовані спірні правовідносини, суд зауважує на наступному.
Правове регулювання відносин між державою та платником податків з приводу формування останнім за звітний (податковий) період показників податкового кредиту та сум грошових зобовязань з ПДВ, а також витрат та сум грошових зобовязань з податку на прибуток, що підлягають сплати до бюджету, здійснюється відповідно до приписів ПКУ.
Приписами п.14.1 ст.14 ПКУ визначено, що господарською діяльністю є діяльність особи, що пов'язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами (14.1.36.); доходами є загальна сума доходу платника податку від усіх видів діяльності, отриманого (нарахованого) протягом звітного періоду в грошовій, матеріальній або нематеріальній формах як на території України, її континентальному шельфі у виключній (морській) економічній зоні, так і за їх межами (14.1.56.); постачанням товарів є будь-яка передача права на розпоряджання товарами як власник, у тому числі продаж, обмін чи дарування такого товару, а також постачання товарів за рішенням суду (14.1.191.); розумною економічною причиною (ділова мета) є причина, яка може бути наявна лише за умови, що платник податків має намір одержати економічний ефект у результаті господарської діяльності (14.1.231.).
Приписами п.138.2. ст.138 ПКУ визначено, що витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу; у разі якщо платник податку здійснює виробництво товарів, виконання робіт, надання послуг з довготривалим (більше одного року) технологічним циклом виробництва за умови, що договорами, укладеними на виробництво таких товарів, виконання робіт, надання послуг, не передбачено поетапної їх здачі, до витрат звітного податкового періоду включаються витрати, пов'язані з виробництвом таких товарів, виконанням робіт, наданням послуг у цьому періоді; платник податку для визначення об'єкта оподаткування має право на врахування витрат, підтверджених документами, що складені нерезидентами відповідно до правил інших країн.
Згідно з пп.139.1.9 п.139.1 ст.139 ПКУ не включаються до складу витрат витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.
Відповідно до п. 198.2, 198.3, 198.6 ст. 198 ПК України датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: або дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг, або дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною. Податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за встановленою ставкою, протягом такого звітного періоду, окрім іншого, у зв'язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку. Не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог ст. 201 Кодексу).
Так, відповідно до п.201.1 ст.201 ПКУ у податковій накладній зазначаються в окремих рядках такі обов'язкові реквізити: а) порядковий номер податкової накладної; б) дата виписування податкової накладної; в) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - продавця товарів/послуг; г) податковий номер платника податку (продавця та покупця); ґ) місцезнаходження юридичної особи-продавця або податкова адреса фізичної особи - продавця, зареєстрованої як платник податку; д) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - покупця (отримувача) товарів/послуг; е) опис (номенклатура) товарів/послуг та їх кількість, обсяг; є) ціна постачання без урахування податку; ж) ставка податку та відповідна сума податку в цифровому значенні; з) загальна сума коштів, що підлягають сплаті з урахуванням податку; и) вид цивільно-правового договору; і) код товару згідно з УКТ ЗЕД (для підакцизних товарів та товарів, ввезених на митну територію України).
Згідно з п. 201.6. ст.201 ПКУ податкова накладна є податковим документом і одночасно відображається у податкових зобов'язаннях і реєстрі виданих податкових накладних продавця та реєстрі отриманих податкових накладних покупця.
Положеннями п.201.10. ст.201 ПКУ визначено, що податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту; при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов'язаний надати покупцю податкову накладну та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних; реєстрація податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних здійснюється не пізніше п'ятнадцяти календарних днів, наступних за датою їх складання; відсутність факту реєстрації платником податку - продавцем товарів/послуг податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних та/або порушення порядку заповнення податкової накладної не дає права покупцю на включення сум податку на додану вартість до податкового кредиту та не звільняє продавця від обов'язку включення суми податку на додану вартість, вказаної в податковій накладній, до суми податкових зобов'язань за відповідний звітний період.
Окрім того, відповідно до ст. 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» № 996-XIV (далі Закон № 996-XIV) господарська операція дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства; первинний документ документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення; фінансова звітність бухгалтерська звітність, що містить інформацію про фінансове становище, результати діяльності та рух грошових коштів підприємства за звітний період. Згідно зі ст. 3 Закону № 996-XIV метою ведення бухгалтерського обліку і складання фінансової звітності є надання користувачам для прийняття рішень повної, правдивої та неупередженої інформації про фінансове становище, результати діяльності та рух грошових коштів підприємства. Приписами ст.9 Закону № 996-XIV визначено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо безпосередньо після її закінчення.
Системний аналіз наведених правових норм дає суду підстави для висновку, що законодавцем безумовно презумується реальність оподатковуваних операцій та витрат платника податку, достовірність документів податкового обліку. Таким чином, право платника податку на включення сум ПДВ до податкового кредиту обумовлено юридичним складом, до якого входять такі юридичні факти, як: придбання платником податку у інших платників цього податку товарів чи послуг, призначених для використання в оподатковуваних операціях, що відповідають цілям господарської діяльності платника податку (отримання доходу, тобто досягнення розумної економічної мети); підтвердження податковою накладною, оформленої належним чином із зазначенням усіх обов'язкових реквізитів, визначених Податковим кодексом України, та виписаною суб'єктом підприємницької діяльності, зареєстрованим платником податку на додану вартість.
Судовим розглядом справи встановлено, сторонами визнано, що спірна сума податкового кредиту в розмірі 74 684 грн. за період з жовтня по грудень 2014р. та спірна сума витрат в розмірі 372 920,0 грн. за 2014р. сформовані позивачем за взаємовідносинами в означеному періоді з ТОВ «Булар» та ТОВ «Калина Маркет» на підставі податкових накладних від 02.10.14 №54, від 08.10.14 №354, від 03.11.14 №108,109, 118, від 04.11.14 №154, від 14.11.14 №655,656, від 18.11.14 №862, від 26.11.14 №1264, від 03.12.14 №105, від 05.12.14 №206, 205.
В ході розгляду справи встановлено, що 22.09.14 між ПП «Онікс» та ТОВ «Булар» укладений договір поставки №2209/14, за яким ТОВ «Булар» (Постачальник) зобовязався поставити ПП «Онікс» товар, найменування, кількість та ціна якого визначається в специфікаціях до договору. Вартість договору з урахуванням ПДВ визначена сторонами в сумі 600 000,00 грн., розрахунки здійснюються в безготівковій формі, термін дії договору - до 31.12.2014 року. Також між ПП «Онікс» та ТОВ «Булар» 02.10.14 укладений договір №210/14, за яким ТОВ «Булар» (Виконавець) зобовязалось надати ПП «Онікс» (Замовник) послуги з навантаження вантажів.
На підтвердження реального здійснення відповідних операцій, а саме поставки ПП «Онікс» піску карєрного в кількості 4800 тон на суму 223 200,00 грн. з ПДВ, дизельного пального в кількості 3200 л на суму 50 304 грн. з ПДВ, а також надання послуги з навантаження в кількості 4800 тон піску карєрного на суму 144 000,00 грн. з ПДВ, позивачем надані до перевірки та до суду відповідні податкові накладні, рахунки-фактури, видаткові накладні, акти здачі-прийняття робіт, товарно-транспортні накладні, опис яких наведений відповідачем на стор. 67-74 ОСОБА_4 перевірки та копії яких наявні в матеріалах даної справи, а також журнал реєстрації видачі довіреностей.
Також в ході розгляду справи встановлено, що 10.11.14 між ПП «Онікс» та ТОВ «Калина Маркет» укладений договір поставки №101/11-14, за яким ТОВ «Калина Маркет» (Постачальник) зобовязалось поставити позивачу товари, кількість, найменування та ціна якого визначається специфікаціями до договору. Вартість договору була обумовлена сторонами в сумі 700 000,00 грн., розрахунки за договором здійснюються в безготівковій формі, термін дії договору - до 31.12.2014 року. Крім того, між ПП «Онікс» та ТОВ «Калина Маркет» укладений договір про надання послуг №102/11-14 від 10.11.2014 року, за яким ТОВ «Калина Маркет» зобовязалось надати послуги з навантаження вантажів.
На підтвердження реального здійснення відповідних операцій, а саме поставки позивачу протягом грудня 2014 року піску карєрного в кількості 400 тон на суму 18 600,00 грн. з ПДВ та надання позивачу послуг з навантаження піску карєрного в кількості 400 тон на суму 12 000,00 грн. з ПДВ, позивачем надані до суду та до перевірки відповідні податкові накладні, видаткові накладні, акти здачі-прийняття робіт, товарно транспортні накладні, опис яких наведений відповідачем на стор. 77-80 ОСОБА_4 перевірки та копії яких наявні в матеріалах справи, а також журнал реєстрації видачі довіреностей.
Отже, суд відмічає, що означені документи були досліджені відповідачем в ході перевірки позивача та відображені в ОСОБА_4, ОДПІ не заперечується, що податкові накладні, спірні суми податкового кредиту за якими віднесені позивачем до податкового кредиту, виписані платниками податків, які на час їх оформлення знаходились в Єдиному державному реєстрі, а також мали свідоцтво про реєстрацію платниками податку на додану вартість.
Також судом встановлено, матеріалами справи та свідками, допитами в судовому засіданні 03.11.15, підтверджено, що пісок доставлявся зі складу постачальника ТОВ «Булар» (копія договору оренди земельної ділянки №3/09 від 30.09.2014 року наявна в матеріалах справи) на склад позивача (Дніпропетровська область, Першотравенський район, с. Миколаївка, вул. Першотравнева, 229, договір суборенди №1 від 02.01.2014 року) транспортом ПП «Онікс», який використовується на підставі договору оренди №1/10 від 01.10.14, та транспортом Приватного підприємства «Софія-2010» за договором про надання транспортних послуг №1/08-ТУ від 01.08.2013 року та ТОВ «Євробуд Плюс». Видаткові накладні та товарно-транспортні накладні виписані на загальну кількість товару, перевезеного одним автомобілем за один день, який в день здійснював в середньому до 5 рейсів. Зі складу ТОВ «Калина Маркет» (копія договору оренди земельної ділянки №4/11 від 24.11.2014 року наявна в матеріалах справи) пісок доставлявся на склад позивача в с. Миколаївка Першотравенського району Дніпропетровської області транспортом, орендованим ПП «Онікс», а також транспортом ПП «Софія-2010», всього було залучено 3 одиниці автотранспорту. Видаткові накладні та товарно- транспортні накладні виписувались на загальну кількість товару, перевезеного одним автомобілем за один день.
Як свідчать матеріали справи та не спростовано відповідачем, частина придбаного у ТОВ «Булар» у жовтні 2014 року піску в кількості 1031,1 тон на суму 187 535,04 грн. була реалізована позивачем ПАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» за договором №14-16/27-КП від 02.01.2014 року на суму 183 695,04 грн., ПП «Комунальщик-3» за договором поставки №14/1 від 14.04.2014 року на суму 3 840,00 грн.; в листопаді 2014 року ПП «Онікс» було реалізовано 3048,8 тон піску на суму 555563,52 грн., а саме: ПАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» на суму 551723,52 грн, ПП «Комунальщик-1» на суму 1920,00 грн. (договір поставки №02/06 від 02.06.2014 року), ПП «Комунальщик-2» (договір поставки №10/02 від 10.02.2014 року); в грудні 2014 року ПАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» було реалізовано пісок в кількості 920,4 тон на суму 167880,96 грн. Заборгованості між ПП «Онікс» та ТОВ «Калина Маркет» немає, розрахунки між ПП «Онікс» від ТОВ «Булар» здійснені частково, заборгованість складає 247 840,00 грн. (з 417 504,00 грн.).
Суд зазначає, що зміст наведених вище первинних документів, які виступили підставою внесення відповідних записів до документів бухгалтерського та податкового обліку та копії яких наявні в матеріалах адміністративної справи, в повній мірі відповідають вимогам ч.2 ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», а саме, містять назву документа, дату і місце складання, назви підприємств, від імені яких складено документи, відомості про зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції, особисті підписи або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції (такі дані містяться в Договорах, Специфікаціях та актах), та в своїй сукупності підтверджують реальне здійснення господарських операцій в 2014р. між позивачем та ТОВ «Калина Маркет» і ТОВ «Булар», а також використання позивачем таких товарів та послуг в своїй господарській діяльності.
Враховуючи зміст наданих позивачем первинних документів, з огляду на відсутність в Договорах, укладених між позивачем та ТОВ «Булар» і ТОВ «Калина Маркет», положень які б покладали на позивача обовязок з транспортування товару, суд зазначає про безпідставність доводів ОДПІ про те, що в актах не вказано місце їх складання актів, а товарно- транспортні накладні оформлені не належним чином: відсутня будь-яка інформація стосовно вантажно-розвантажувальних операцій, не відображено час прибуття, вибуття вантажу, маси вантажу.
Так, згідно зі ст. 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення. Таким чином, товарно-транспортна накладна чи подорожній лист не можуть бути тими первинними документами, які підтверджують здійснення господарської операції за договорами купівлі-продажу, договорами поставки, оскільки не відображають відомості про господарську операцію з поставки товару, а відображають відомості про господарську операцію з перевезення (транспортування).
Окремо суд зазначає, що правилами ведення податкового обліку не передбачено обов'язку платника податків підтверджувати право на формування витрат та податкового кредиту товарно-транспортними накладними, а відсутність товарно-транспортних накладних сама по собі чи їх оформлення перевізником з порушенням чи неповною інформацією, само по собі, без дослідження та врахування інших обставин, не може спростовувати товарність операції.
З приводу тверджень відповідача про нереальність господарських операцій позивача з ТОВ «Калина Маркет» і ТОВ «Булар» та про відсутність факту поставки останніми товарів та послуг позивачу, суд зважує на те, що належними та допустимими в розумінні ст.124 Конституції України та ст.70 КАС України доказами факту вчинення платником податків або нікчемного правочину або факту відображення в обліку показників господарських операцій, які в дійсності не відбулись (нереального правочину), можуть бути: - обвинувальний вирок суду по кримінальній справі (бо діяння платника податків по протиправному заволодінню майном іншої особи або ухиленню від сплати податків, тобто вчинення нікчемного правочину, є об'єктивною стороною злочинів, передбачених ст.191 КК України та ст.212 КК України); - рішення суду у справі про стягнення одержаного за нікчемним правочином (бо наслідком вчинення платником податків нікчемного правочину відповідно до ст.ст. 207, 208, 250 Господарського кодексу України є застосування конфіскаційного заходу у вигляді стягнення одержаного за нікчемним правочином); - рішення суду про визнання правочину недійсним (бо відповідно до ч. З ст. 228 Цивільного кодексу України вчинення платником податків правочину, котрий суперечить інтересам держави та суспільства, є підставою для звернення до суду з вимогою про визнання такого правочину недійсним).
Втім, відповідачем не подано до суду жодних доказів порушення кримінальної справи відносно посадових (службових) осіб позивача або за викладеними у акті фактами діяльності платника податків, наявності обвинувального вироку суду, рішення суду про стягнення одержаного за нікчемним правочином, наявності рішення суду про визнання правочину недійсним.
Посилання відповідача на дані бази даних ДПІ щодо ТОВ «Калина Маркет» та ТОВ «Булар», дані податкових звітностей ТОВ «Калина Маркет» та ТОВ «Булар», а також на податкову інформацію щодо постачальників в адресу ТОВ «Калина Маркет» та ТОВ «Булар» також не заслуговують на увагу, оскільки на час здійснення спірних господарських операцій та виписки податкових накладних такі контрагенти - ТОВ «Калина Маркет» та ТОВ «Булар» мали статус платника ПДВ, а Податковий кодекс України не ставить право платника ПДВ на податковий кредит в залежність від дій або бездіяльності його контрагентів чи контрагентів контрагенту, дотримання ними податкової дисципліни. Якщо контрагенти не виконали свого зобовязання по сплаті податку до бюджету, дій по підтвердженню відомостей, це тягне відповідальність та негативні наслідки саме для цієї особи.
Суд відмічає, що в силу положень Цивільного кодексу України, Господарського кодексу України та Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців», позивач та контрагенти позивача є окремими суб'єктами права зі статусом юридичної особи, а відтак позивач та контрагенти позивача є окремими платниками податку на додану вартість та податку на прибуток. За таких обставин, межі юридичної відповідальності кожного платника податків, яка (слід розуміти - відповідальність) відповідно до ст. 61 Конституції України має індивідуальний характер, поширюються на діяння, що визнаються законом протиправними та були вчинені саме цим платником. Притягнення суб'єкта права до відповідальності за діяння, що було вчинено іншою особою, є неможливим, за винятком встановлених ст. 228 Цивільного кодексу України та ст. ст. 207 і 208 Господарського кодексу України випадків свідомого укладення таким суб'єктом права нікчемного правочину з метою відображення певних первинних документів в податковому обліку без фактичного проведення господарських операцій.
Наведене відповідає правовій позиції, викладеній Європейським Судом з прав людини (рішення від 22.01.2009 у справі "БУЛВЕС" АД проти Болгарії" (заява № 3991/03), а також Верховним Судом України (постанова від 09.09.2008 у справі №21-500во08, постанова від 01.06.2010 у справі № 21-573во10, постанова від 31.01.2011 у справі за позовом ЗАТ "Мукачівський лісокомбінат" до Мукачівської ОДПІ про визнання недійсним податкового повідомлення-рішення, постанова від 31.01.2011 у справі за позовом ТОВ "Фірма "ВІК" до ДПІ у м. Херсоні про визнання недійсними податкових повідомлень-рішень).
Виходячи з наведеного, суд доходить до висновку, що фактичні обставини справи об'єктивно засвідчують здійснення господарських операцій у 2014 р. між позивачем та ТОВ «Калина Маркет» та ТОВ «Булар», та правомірність віднесення позивачем до податкового кредиту з ПДВ суми в розмірі 74 684,0 грн., та до витрат суму в розмірі 372 920,0 грн., що відповідає даним первинних бухгалтерських документів та податкових накладних, які виписані на виконання умов договірних відносин.
З огляду на відсутність порушення позивачем порядку формування податкового кредиту з ПДВ та витрат, відсутні підстави для донарахування позивачу податку на додану вартість в розмірі 74 684,0 грн. та податку на прибуток в розмірі 67 216,0 грн., та як наслідок, відсутні підстави для застосування контролюючим органом штрафних санкцій на відповідні суми.
Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що доводи позивача щодо протиправності оскаржуваних ним рішень знайшли своє підтвердження в ході розгляду справи, а висновки та міркування відповідача суперечать наведеним приписам податкового законодавства, оскаржувані рішення прийняті відповідачем необґрунтовано, не відповідно до чинного законодавства, відтак позовні вимоги про їх скасування підлягають задоволенню.
Судові витрати підлягають розподілу відповідно до ч.1 ст. 94 КАС України.
Керуючись ст.ст. 2, 8-12, 69, 71, 94, 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:
Адміністративний позов задовольнити.
Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Східно-Дніпровської ОДПІ ГУ ДФС У Дніпропетровській області №000002411 від 19.06.2015.
Присудити на користь Приватного підприємства «Онікс» сплачений судовий збір в розмірі 392,09 грн. (триста девяносто дві гривні 09 коп.) за рахунок бюджетних асигнувань Східно-Дніпровської ОДПІ ГУ ДФС У Дніпропетровській області.
Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції за правилами, визначеними ст.186 КАС України.

Постанова суду набирає законної сили згідно зі ст.254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст постанови виготовлений 09.11.15.

Суддя ОСОБА_4