Справа № 817/3130/15
Суддя: Жуковська Л.А.
Дата ухвалення: 2015-10-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 817/3130/15

21 жовтня 2015 року 14год. 45хв. м. Рівне

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Жуковська Л.А. за участю секретаря судового засідання Сисун Н.В. та сторін і інших осіб, які беруть участь у справі:

позивача: представник ОСОБА_1,

відповідача: представник ОСОБА_2,

третьої особи 1: представник не з'явився,

третьої особи 2: представник не з'явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом:

ОСОБА_3

до Державної податкової інспекції у м.Рівному Головного управління ДФС у Рівненській області третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_4 акціонерне товариство «Дельта Банк» третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_4 акціонерне товариство "УКРСОЦБАНК"

про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення;

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернувся до Рівненського окружного адміністративного суду з позовом до Державної податкової інспекції у м. Рівному Головного управління Державної фіскальної служби у Рівненській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_4 акціонерне товариство «Дельта Банк» та ОСОБА_4 акціонерне товариство «Укрсоцбанк» про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 20.08.2015 року №000701742 про збільшення суми грошового зобовязання з податку на доходи фізичних осіб в розмірі 384 819,29 грн., в т.ч. 307 855,43 грн. основного платежу та 76 963,86 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що оспорюване податкове повідомлення-рішення є незаконним з тих підстав, що в силу п.162.1 ст.162 ПК України платниками податку з доходів фізичних осіб є: фізична особа - резидент, яка отримує доходи як з джерела їх походження в Україні, так і іноземні доходи; фізична особа - нерезидент, яка отримує доходи з джерела їх походження в Україні; податковий агент.

Відповідно до п.п.14.1.56 п.14.1 ст.14 ПК України доходи - загальна сума доходу платника податку від усіх видів діяльності, отриманого (нарахованого) протягом звітного періоду в грошовій, матеріальній або нематеріальній формах як на території України, її континентальному шельфі у виключній (морській) економічній зоні, так і за їх межами.

Згідно з п.п.14.1.47. п.14.1. ст.14 ПК України додаткові блага - кошти, матеріальні чи нематеріальні цінності, послуги, інші види доходу, що виплачуються (надаються) платнику податку податковим агентом, якщо такий дохід не є заробітною платою та не пов'язаний з виконанням обов'язків трудового найму або не є винагородою за цивільно-правовими договорами (угодами), укладеними з таким платником податку (крім випадків, прямо передбачених нормами розділу IV цього Кодексу).

Вказує, що в силу зазначених положень закону, до доходів взагалі та додаткових благ, зокрема, відносяться матеріальні та нематеріальні цінності, кошти та інші активи, які безпосередньо отримані платником податку та які збільшують загальний майновий стан цього платника і забезпечують приріст його активів у той чи іншій формі.

В силу абз. «д» п.п. 164.2.17 п.164.2 ст.164 ПК України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід, отриманий платником податку як додаткове благо (крім випадків, передбачених статтею 165 цього Кодексу) у вигляді суми боргу платника податку, анульованого (прощеного) кредитором за його самостійним рішенням, не пов'язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності. Якщо кредитор повідомляє платника податку - боржника рекомендованим листом з повідомленням про вручення або шляхом укладення відповідного договору, або шляхом надання повідомлення боржнику під підпис особисто про анулювання (прощеного) боргу та включає суму анульованого (прощеного) боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було анульовано (прощеного), такий боржник самостійно сплачує податок з таких доходів та відображає їх у річній податковій декларації.

На думку позивача, обовязок щодо самостійної сплати податку з доходу у вигляді суми боргу, анульованого (прощеного) кредитором за його самостійним рішенням, отриманого як додаткове благо, виникає у платника податку за наявності всіх чотирьох умов :

отримання платником податку доходу, у вигляді суми боргу такого платника податку, анульованого (прощеного) кредитором за його самостійним рішенням;

надіслання платнику податку повідомлення про анулювання (прощеного) боргу, укладення відповідного договору;

включення кредитором суми анульованого (прощеного) боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платника податку, за підсумками звітного періоду;

відображення платником податків отриманого доходу у річній податковій декларації.

Оскільки ОСОБА_3 не було відображено зазначені доходи у податковій декларації, а саму декларацію загалі не подано, то і сплачувати податок на доходи фізичних осіб позивач не має обовязку.

Окрім того, позивач зазначає, що в результаті реалізації договірних правовідносин між Банками та ОСОБА_3 останнім було повернуто Банкам суму більшу, ніж була отримана ним в якості кредиту, тобто у позивача внаслідок вказаних правовідносин фактично не відбулось збільшення загального майнового стану чи приросту його активів у той чи іншій формі, а тому у нього і відсутній об'єкт оподаткування в розумінні положень ст.14, п.163.1 ст.163, п.164.1 ст.164 ПК України.

За наведених підстав, позивач вважає оспорюване податкове повідомлення-рішення незаконним та просить його скасувати.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі з підстав наведених у позовній заяві. Просив позовні вимоги задовольнити та скасувати податкове повідомлення-рішення від 20.08.2015 року №000701742 про збільшення суми грошового зобовязання з податку на доходи фізичних осіб в розмірі 384 819,29 грн., в т.ч. 307 855,43 грн. основного платежу та 76 963,86 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями.

Відповідач адміністративний позов не визнав про, що подав письмове заперечення. В обґрунтування поданих заперечень вказує, що відповідно до наявної податкової інформації фізична особа -- платник податку ОСОБА_3 протягом 2014 року отримав доходи, які згідно з Податковим кодексом підлягають включенню до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу та відображенню платником податку в річній декларації про майновий стан і доходи (податковій декларації).

Так, згідно з ЦБД ДРФО ДФС України, в період з "01січня 2014року по 31 грудня 2014 року фізична особа платник податку ОСОБА_3 отримав доходи у вигляді додаткового блага під ознакою доходів «126» та виник обовязок відображення у податковій декларації про майновий стан і доходи.

Вказує, що до ДПІ у м. Рівному від ПАТ «Дельта Банк» надійшов лист (інформація) №2430 від 26.05.2015 р. про підтвердження анулювання кредитної заборгованості та достовірність даних про суми виплачених (нарахованих) доходів фізичним особам, що відображені банком у податкових розрахунках сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку (форма № 1ДФ) за ознакою «126» за 2014 р.

ПАТ «Дельта Банк» включено суми анульованого боргу до податкових розрахунків сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сплаченого з них податку (форма №1ДФ), за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було анульовано, а саме: в податковому розрахунку за 3 кв. 2014р. - дохід ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_1) в розмірі 330 334,91 грн.

Також, до ДПІ у м. Рівному від ПАТ «Укрсоцбанк» надійшов лист (інформація) №11 1186/79-507 від 06.05.2015 р. про підтвердження анулювання кредитної заборгованості та достовірність даних про суми виплачених (нарахованих) доходів фізичним особам, що відображені банком у податкових розрахунках сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку (форма № 1ДФ) за ознакою «126» за 2014 р.

ПАТ «Укрсоцбанк» включено суми анульованого боргу до податкових розрахунків сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сплаченого з них податку (форма №1ДФ), за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було анульовано, а саме: в податковому розрахунку за 4 кв. 2014р. - дохід ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_1) в розмірі 1 482 012,28 грн.

Отже, проведеною перевіркою встановлено, що фізичною особою - платником податку ОСОБА_3 за період, що перевірявся не подана податкова декларація до ДПІ у м., чим порушено п.п. 49.18.4 п.49.18 ст.49, п. 179.1 ст.179. Податкового Кодексу України від 02.12.2010р. №2755-ІУ (із змінами та доповненнями). Перевіркою встановлено, що фізичною особою - платником податку ОСОБА_3 не задекларовано суму додаткового блага отриманого від ПАТ «Укрсоцбанк» у сумі 1 482 012,28грн, та від АТ «Дельта Банк» у сумі 330 334,91 грн.

Згідно з абз. «д» п.п. 164.2.17 п.164.2 ст.164 Податкового кодексу України, до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включаються суми боргу платника податку, анульованого кредитором за його самостійним рішенням, не повязаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності. Якщо кредитор повідомляє платника податку (боржника) про анулювання боргу та включає суму анульованого боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було анульовано, такий боржник самостійно сплачує податок з таких доходів та відображає їх у річній податковій декларації.

Отже, на думку відповідача оспорюване податкове повідомлення-рішення прийняте у відповідності до вимог Податкового кодексу України. Просив у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Третя особа, які не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ПАТ «Укрсоцбанк» позовні вимоги не визнали, про що подали письмове заперечення, вважає, що адміністративний позов є безпідставним та просить у позові відмовити, оскільки позивач був належним чином повідомлений про прийняття рішення про анулювання (прощення) боргу.

Третя особа, які не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ПАТ «Дельта Банк» свого уповноваженого представника в судове засідання не направила, заперечень та пояснень з приводу позовних вимог не подавала. Явка сторін в судове засідання не визнавалася обовязковою.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення з огляду на таке.

Судом встановлено, що у період з 14.07.2015 по 15.07.2015 року ДПІ у м. Рівному була проведена документальна позапланова невиїзна перевірка щодо отримання доходу у вигляді додаткового блага громадянина ОСОБА_3 за період з 01.01.2014 по 31.12.2014 року за результатами якого складено акт перевірки від 15.07.2015 року №71/17-01/НОМЕР_1.

Згідно висновків акта перевірки, на думку податкового органу позивачем порушено п.п. 14.1.47 п.14.1 ст. 14, п.п. 49.18.4 п.49.18 ст.49, п. 50.1 ст. 50, абз. «д» п.п. 164.2.17 п.164.2 ст.164, та п.179.1 ст. 179 Податкового Кодексу України у результаті чого визначено суму податкових зобовязань з податку на доходи фізичних осіб за 2014 рік в сумі 307 855,43 грн.

На підставі даного акта перевірки судом встановлено, що 20.08.2015 року ДПІ у м. Рівному винесено податкове повідомлення-рішення №000701742 про збільшення суми грошового зобовязання з податку на доходи фізичних осіб в розмірі 384 819,29 грн., в т.ч. 307 855,43 грн. основного платежу та 76 963,86 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями.

Суд не погоджується із висновками акта перевірки та оспорюваним податковим повідомленням-рішенням, вважає його незаконним з огляду на наступне.

Як свідчать матеріали справи 09.08.2006 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та ОСОБА_3 було укладено договір про надання споживчого кредиту №0.

Згідно п.1.1 ОСОБА_5 зобовязується надати Позичальнику, а Позичальник зобовязується прийняти, належним чином використовувати і повернути Банку кредит (грошові кошти) у іноземній валюті в сумі 81 132,00 доларів США та сплатити проценти, комісії в порядку і на умовах, визначених цим ОСОБА_5. Вказана сума кредиту дорівнює еквіваленту 409 716,60 грн. за курсом НБУ на день укладення цього ОСОБА_5.

Надання кредиту здійснюється у наступний термін: з 09.08.2006 по 29.07.2013 року.

Як встановлено судом, 08.12.2011 року між ОСОБА_4 акціонерним товариством «УкрСиббанк» та ОСОБА_4 акціонерним товариством «Дельта Банк» було укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами. Згідно умов цього договору до ПАТ «Дельта Банк» перейшло право вимоги за договором про надання споживчого кредиту №0 від 09.08.2006 року.

16.07.2014 року ПАТ «Дельта Банк» було прийнято рішення про анулювання (прощення) частини заборгованості позивача за договором про надання споживчого кредиту №0 від 09.08.2006 року у сумі 330 334,91 грн.

Як встановлено судом здійснення прощення (анулювання) боргу за договором на суму 330 334,91 грн. здійснюється Банком з моменту здійснення Позичальником сплати заборгованості за договором в розмірі суми не менше 27 000 доларів США.

Квитанцією від 16.07.2014 року підтверджується факт сплати позивачем коштів в розмірі 27 000 доларів США, що в гривневому еквіваленті становить 316 387,94 грн. При цьому, Банком не було надано документів які б свідчили про те яку саме заборгованість було прощено банком чи тіло кредити чи прострочені відсотки, пеню чи комісію.

З долучених до матеріалів справи квитанцій про погашення заборгованості, суд встановив, що в гривневому еквіваленті позивачем було погашено кредиту на загальну суму 841 405,22 грн., оскільки в матеріалах справи наявні квитанції про валютно-обмінні операції. Тобто позивач погашаючи кредит, купував валюту (долари США) та погашав кредитну заборгованість у валюті.

Сума ж одержаного кредиту під час укладення договору про надання споживчого кредиту від 09.08.2006 року становила 409 716,60 грн.

Матеріали справи також свідчать, що 01.07.2008 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» та ОСОБА_3 було укладено договір кредиту №255А на купівлю автотранспортних засобів.

Згідно умов даного договору Кредитор надає Позичальнику у користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти у сумі 121 185,00 доларів США зі сплатою 12,55 процентів річних та з встановленим порядком погашення суми основної заборгованості до 15 числа кожного місяця згідно встановленого графіку.

Судом встановлено, що кінцевим терміном повернення основної заборгованості до 30.06.2015 року. Кредит надається Позичальнику для оплати придбаного автомобіля марки «BMW» модель Х5 Е470 4,8і, 2008 року випуску.

Також, 01.07.2008 року між Банком та позивачем було укладено договір застави майнових прав №255А-1 та договір відновлювальної кредитної лінії №255А-2.

30.10.2014 року ПАТ «Укрсоцбанк» було прийнято рішення про анулювання (прощення) боргу на загальну суму 1 482 012,28 грн. про що було укладено додаткову угоду про внесення змін до договору №1 від 30.10.2014 року

Надаючи оцінку спору, що виник між сторонами, суд враховує наступне.

В силу п.162.1 ст.162 Податкового кодексу України платниками податку з доходів фізичних осіб є: фізична особа - резидент, яка отримує доходи як з джерела їх походження в Україні, так і іноземні доходи; фізична особа - нерезидент, яка отримує доходи з джерела їх походження в Україні; податковий агент.

За визначенням пп.14.1.180 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України податковий агент щодо податку на доходи фізичних осіб - юридична особа (її філія, відділення, інший відокремлений підрозділ), самозайнята особа, представництво нерезидента - юридичної особи, інвестор (оператор) за угодою про розподіл продукції, які незалежно від організаційно-правового статусу та способу оподаткування іншими податками та/або форми нарахування (виплати, надання) доходу (у грошовій або негрошовій формі) зобов'язані нараховувати, утримувати та сплачувати податок, передбачений розділом IV цього Кодексу, до бюджету від імені та за рахунок фізичної особи з доходів, що виплачуються такій особі, вести податковий облік, подавати податкову звітність податковим органам та нести відповідальність за порушення його норм в порядку, передбаченому статтею 18 та розділом IV цього Кодексу.

Відповідно п.п.5.1, 5.2 ст.5 Податкового кодексу України поняття, правила та положення, установлені цим Кодексом та законами з питань митної справи, застосовуються виключно для регулювання відносин, передбачених статтею 1 цього Кодексу. У разі якщо поняття, терміні, правила та положення інших актів суперечать поняттям, термінам, правилам та положенням цього Кодексу, для регулювання відносин оподаткування застосовуються поняття, терміни, правила та положення цього Кодексу.

Статтею 14 Податкового кодексу України визначено значення понять, в якому ці поняття вживаються в цьому Кодексі.

Так, відповідно до п.п.14.1.56 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України доходи - загальна сума доходу платника податку від усіх видів діяльності, отриманого (нарахованого) протягом звітного періоду в грошовій, матеріальній або нематеріальній формах як на території України, її континентальному шельфі у виключній (морській) економічній зоні, так і за їх межами.

Згідно з п.п.14.1.47. п.14.1. ст.14 Податкового кодексу України додаткові блага - кошти, матеріальні чи нематеріальні цінності, послуги, інші види доходу, що виплачуються (надаються) платнику податку податковим агентом, якщо такий дохід не є заробітною платою та не пов'язаний з виконанням обов'язків трудового найму або не є винагородою за цивільно-правовими договорами (угодами), укладеними з таким платником податку (крім випадків, прямо передбачених нормами розділу IV цього Кодексу).

Відповідно до п.163.1 ст.163 Податкового кодексу України об'єктом оподаткування резидента є загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід; доходи з джерела їх походження в Україні, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання); іноземні доходи - доходи (прибуток), отримані з джерел за межами України.

Згідно п.164.1 ст.164 Податкового кодексу України базою оподаткування є загальний оподатковуваний дохід, з урахуванням особливостей, визначених цим розділом. Загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду.

З аналізу наведених положень Податкового кодексу України можна зробити висновок, що до доходів взагалі та додаткових благ, зокрема, відносяться матеріальні та нематеріальні цінності, кошти та інші активи, які безпосередньо отримані платником податку та які збільшують загальний майновий стан цього платника і забезпечують приріст його активів у той чи іншій формі.

Види доходів, які включаються до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку, визначені п.164.2 ст.164 ПК України.

В силу абз. «д» пп. 164.2.17 п.164.2 ст.164 Податкового кодексу України (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід, отриманий платником податку як додаткове благо (крім випадків, передбачених статтею 165 цього Кодексу) у вигляді суми боргу платника податку, анульованого (прощеного) кредитором за його самостійним рішенням, не пов'язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності. Якщо кредитор повідомляє платника податку - боржника рекомендованим листом з повідомленням про вручення або шляхом укладення відповідного договору, або шляхом надання повідомлення боржнику під підпис особисто про анулювання (прощеного) боргу та включає суму анульованого (прощеного) боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було анульовано (прощеного), такий боржник самостійно сплачує податок з таких доходів та відображає їх у річній податковій декларації.

З урахуванням зазначених вище норм Податкового кодексу України обовязок щодо самостійної сплати податку з доходу у вигляді суми боргу, анульованого (прощеного) кредитором за його самостійним рішенням, отриманого як додаткове благо, виникає у платника податку за наявності всіх чотирьох умов, а саме:

отримання платником податку доходу, у вигляді суми боргу такого платника податку, анульованого (прощеного) кредитором за його самостійним рішенням;

надіслання платнику податку повідомлення про анулювання (прощеного) боргу, укладення відповідного договору;

включення кредитором суми анульованого (прощеного) боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платника податку, за підсумками звітного періоду;

відображення платником податків отриманого доходу у річній податковій декларації.

Як встановив суд в ході розгляду справи ОСОБА_3 декларації про майновий стан і доходи до контролюючого органу за 2014 рік не подавав.

Оскільки ОСОБА_3 не було відображено зазначені доходи у податковій декларації, а самої декларації взагалі не подано, то і сплачувати податок на доходи фізичних осіб позивач не має обовязку.

Таким чином, судом встановлено, що в результаті реалізації договірних правовідносин між ПАТ «Дельта Банк» та ОСОБА_3 останнім було повернуто Банку суму більшу, ніж була отримана ним в якості кредиту, тобто у позивача внаслідок вказаних правовідносин фактично не відбулось збільшення загального майнового стану чи приросту його активів у той чи іншій формі, а тому у нього і відсутній об'єкт оподаткування в розумінні положень ст.14, п.163.1 ст.163, п.164.1 ст.164 ПК України.

З урахуванням викладеного, суд вважає помилковими посилання відповідача на положення абз. д) пп.164.2.17 п.164.2 ст.164 ПК України, як на безумовну підставу для донарахування позивачу податкових зобов'язань з податку на доходи фізичних осіб, оскільки вказана норма повинна застосовуватись в кореспонденції з положеннями ст.14, п.163.1 ст.163, п.164.1 ст.164 ПК України і не може їм суперечити.

Крім цього, відповідно до пп.165.1.29 ст.165 ПК України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку не включається основна сума кредиту, що отримується платником податку (протягом строку дії договору), у тому числі фінансового кредиту, забезпеченого заставою, на визначений строк та під проценти.

З аналізу вказаної норми вбачається, що протягом дії кредитного договору отримані платником податку від банку кошти не можуть бути включені до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу такого платника.

Одночасно, відповідно до положень абз. д) пп.164.2.17 п.164.2 ст.164 ПК України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається сума боргу платника, анульованого кредитором до закінчення строку позовної давності, перебіг якого розпочинається за правилами цивільного законодавства після спливу строку на виконання зобов'язання.

Відповідно до ч.5 ст.261 Цивільного кодексу України, за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Як вбачається з кредитного договору від 01.07.2008 року №255-А, укладеного з ПАТ «Укрсоцбанк» кінцевий термін повернення кредиту 30.06.2015 року, і фактично, між сторонами в межах цивільних правовідносин відбулось дострокове припинення кредитного договору шляхом дострокового часткового погашення позичальником кредитної заборгованості з одночасним анулюванням Банком оговореної іншої частини цієї заборгованості.

Отже, враховуючи, що на виконання обов'язку про повернення кредиту ОСОБА_3 було фактично повернуто на рахунок Банків кошти, які перевищують розмір отриманих в якості кредиту, сторонами по договору фактично було достроково припинено дію договору кредиту на певних умовах, то позивачем не було отримано оподатковуваного доходу в розумінні ст.14, п.163.1 ст.163, п.164.1 ст.164, п.п.164.2.17 п.164.2 ст.164, 165 ПК України, а тому спірне податкове повідомлення-рішення є протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

Аналогічних висновків дотримується Вищий адміністративний суд Україні в ухвалі суду від 25.09.2014 року К/800/40206/14.

Разом з тим, суд вважає за необхідне звернути увагу також на наступне.

Відповідно до п.165.1.55 (який набрав чинності 07.05.2015 року) ст. 165 ПК України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку не включаються такі доходи: основна сума боргу (кредиту) платника податку, прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, не повязаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності у сумі, що не перевищує 50 відсотків однієї мінімальної заробітної плати (у розрахунку на рік), встановленої на 1 січня звітного податкового року; сума процентів, комісії та/або штрафних санкцій (пені), прощених (анульованих) кредитором за його самостійним рішенням, не повязаним із процедурою його банкрутства, до закінчення строку позовної давності.

Згідно із ч.1 ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Підставою для прийняття відповідачем спірного податкового повідомлення-рішення є порушення позивачем п. 179.1 ст. 179 ПК України.

Відповідно до п. 179.1 ст. 179 ПК України, платник податку зобов'язаний подавати річну декларацію про майновий стан і доходи (податкову декларацію) відповідно до цього Кодексу.

Пунктом 54.3 ст.54 ПК України передбачений обовязок податкового органу самостійно визначити суму грошових зобов'язань платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, якщо через порушення вимог податкового законодавства відповідні грошові зобовязання не нараховані особою, відповідальною за їх нарахування.

Як на підставу винесення оспорюваного податкового повідомлення-рішення податковий орган покликається на п.п.54.3.2 п.54.3 ст. 54 ПК України.

Згідно п.п.54.3.2 п.54.3 ст.54 ПК України, контролюючий орган зобов'язаний самостійно визначити суму грошових зобов'язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, якщо дані перевірок результатів діяльності платника податків, крім електронної перевірки, свідчать про заниження або завищення суми його податкових зобов'язань, суми бюджетного відшкодування та/або від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, заявлених у податкових (митних) деклараціях, уточнюючих розрахунках.

Проте, як встановлено судом ОСОБА_3 податкової декларації про майновий стан та доходи не подавалося. Отже, у податкового органу не було визначених правових підстав для винесення податкового повідомлення-рішення на підставі п.п.54.3.2 п.54.3 ст. 54 Податкового кодексу України.

Відповідно до п.120.1 ст.120 Податкового кодексу України, неподання або несвоєчасне подання платником податків або іншими особами, зобов'язаними нараховувати та сплачувати податки, збори податкових декларацій (розрахунків), - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 170 гривень, за кожне таке неподання або несвоєчасне подання.

Таким чином, до позивача повинні були застосовуватись наслідки у вигляді штрафу за неподання декларації про майновий стан і доходи за 2014 рік.

Окрім того, в силу п.123.1 ст.123 Податкового кодексу України у разі якщо контролюючий орган самостійно визначає суму податкового зобов'язання платника податків на підставах, визначених підпунктами 54.3.1, 54.3.2, 54.3.4, 54.3.5, 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, на платника податків накладається штраф в розмірі 25 відсотків суми визначеного податкового зобов'язання.

Отже, з урахуванням зазначених вище положень Податкового кодексу України, податкове повідомлення рішення про визначення суми податкового зобовязання та, відповідно, застосування штрафних санкцій на підставі п.123.1 ст.123 Податкового кодексу України, приймається та надсилається податковим органом особі, відповідальній за нарахування такого податку.

Відповідно до п.168.3 ст.168 Податкового кодексу України розрахунок податкових зобов'язань з оподатковуваного доходу платника податку, нарахованого у джерела його виплати, проводиться податковим агентом (у тому числі роботодавцем).

Пунктом п.18.1 ст.18 Податкового кодексу України встановлено, що податковим агентом визнається особа, на яку цим Кодексом покладається обов'язок з обчислення, утримання з доходів, що нараховуються (виплачуються, надаються) платнику, та перерахування податків до відповідного бюджету від імені та за рахунок коштів платника податків.

В силу пп.14.1.180 п.14.1 ст.14, п.18.1 ст.18 Податкового кодексу України обовязок щодо нарахування, утримання та сплати податку, передбаченого розділом IV цього Кодексу, до бюджету від імені та за рахунок фізичної особи з доходів покладений на податкового агента.

Отже, банк як податковий агент повинен нарахувати, утримати та перерахувати до бюджету податок із суми анульованого (списаного) боргу за ставками, визначеними у п. 167.1 ст. 167 Кодексу, та згідно з п.п. "б" п. 176.2 ст. 176 Кодексу відобразити суму такого доходу у податковому розрахунку за ф.-1ДФ у звітному періоді, в якому такий борг було анульовано.

У випадку невиконання зазначених вимог Податкового кодексу України банком, який виконує функції податкового агента, для нього (а не для платника податку з доходу фізичних осіб) настають наслідки у вигляді нарахування податкового зобовязання та застосування штрафних санкцій, передбачених п.123.1 ст.123 Податкового кодексу України. Платник податку, який отримує дохід від податкового агента, не несе відповідальність за не нарахування податковим агентом податкового зобовязання.

Відповідно до п.109.2 ст.109 Податкового кодексу України передбачена цим Кодексом та іншими законами України відповідальність, настає у випадку вчинення платниками податків, їх посадовими особами порушень законів з питань оподаткування, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Відповідно до вимог ст. 218 Господарського кодексу України підставою господарської відповідальності учасника господарських відносин, у тому числі для застосування адміністративно-господарських санкцій, є вчинене таким суб'єктом господарське правопорушення.

В силу п.109.1 ст.109 Податкового кодексу України податковими правопорушеннями є протиправні діяння (дія чи бездіяльність) платників податків, податкових агентів, та/або їх посадових осіб, а також посадових осіб контролюючих органів, що призвели до невиконання або неналежного виконання вимог, установлених цим Кодексом та іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Податковий кодекс України не передбачений обовязок платника податків, який отримує доходи від податкового агента, щодо нарахування податкового зобовязання.

Тому, спірне податкове повідомлення-рішення, яким на підставі п.54.3.1 п.54.3 ст.54, п.120.1 ст. 120, п.123.1 ст.123 Податкового кодексу України позивачу визначено суму грошового зобов'язання по податку з доходів фізичних осіб в розмірі 307 855,43 грн. та штрафними санкціями в сумі 76 963,86 грн. суперечить ст.109 Податкового кодексу України.

Статтею 71 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд згідно статті 86 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та обєктивному дослідженні.

Відповідно до ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Приймаючи рішення у даній справі, суд виходить із повноважень, визначених частиною другою статті 162 КАС України, тому адміністративний позов слід задовольнити шляхом прийняття постанови про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у м. Рівному Головного управління ДФС у Рівненській області від 20.08.2015 року №000701742 про збільшення суми грошового зобовязання з податку на доходи фізичних осіб в розмірі 384 819,29 грн., в т.ч. 307 855,43 грн. основного платежу та 76 963,86 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями.

Відповідно до ст.94 ч.1 якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є субєктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Тим самим, суд присуджує на користь позивача ОСОБА_3 за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень- Державної податкової інспекції у м.Рівному Головного управління ДФС у Рівненській області судовий збір у розмірі 3848, 20 грн.

Керуючись статтями 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у м.Рівному Головного управління ДФС у Рівненській області від 20.08.2015 року № .

Присудити на користь позивача ОСОБА_3 за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень- Державної податкової інспекції у м.Рівному Головного управління ДФС у Рівненській області судовий збір у розмірі 3848, 20 грн.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Житомирського апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Жуковська Л.А.