Справа № 820/5542/15
Суддя: Мар'єнко Л.М.
Дата ухвалення: 2015-10-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м.Харків

13.10.2015 р. № 820/5542/15

Харківський окружний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді - Мар'єнко Л.М.,

суддів - Бідонька А.В., Мельникова Р.В.,

при секретарі судового засідання - Принцевській Ю.В.,

за участю: позивача - ОСОБА_1, представника позивача - ОСОБА_2,

представника Міністерства Внутрішніх справ України, Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області та начальника Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області ОСОБА_3

- ОСОБА_4,

розглянувши в місті Харкові в приміщенні Харківського окружного адміністративного суду у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства Внутрішніх справ України, Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області, треті особи: ОСОБА_5, ОСОБА_6, начальник Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області ОСОБА_3 про скасування наказів, зобов'язання вчинити певні дії та поновлення на посаді, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_1, звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Міністерства внутрішніх справ України, Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області, треті особи: т.в.о. начальника Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області ОСОБА_5, Міністр внутрішніх справ України ОСОБА_6, в якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати наказ Міністерства внутрішніх справ України № 536 від 21.04.2015 року "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності керівників управління кадрового забезпечення ГУМВС України в Харківській області" в частині накладення дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення з посади полковника міліції ОСОБА_1, заступника начальника управління кадрового забезпечення ГУМВС України в Харківській області;

- визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області № 173 о/с від 23.04.2015 року про звільнення з посади та зарахування в розпорядження Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області полковника міліції ОСОБА_1, заступника начальника управління кадрового забезпечення ГУМВС України в Харківській області з 23.04.2015 року, відповідно до п. 45 "д" (у порядку дисциплінарного стягнення) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів УССР від 29.07.1991 року № 114;

- визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області № 174 о/с від 24.04.2015 року про звільнення згідно з Положенням про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України в запас Збройних сил за п. 64 п. "Б" /через хворобу/ полковника міліції ОСОБА_1 /С-615296/, який перебуває у розпорядженні ГУ, з 24.04.2015 року;

- поновити полковника міліції ОСОБА_1 в органах внутрішніх справ на посаді заступника начальника управління кадрового забезпечення Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області з 23.04. 2015 року;

- зобов'язати Міністерство внутрішніх справ України провести звільнення з органів внутрішніх справ полковника міліції ОСОБА_1 /С-615296/, заступника начальника управління кадрового забезпечення ГУМВС України в Харківській області на підставі свідоцтва про хворобу № 353 від 22.04.2015 року, виданого військово-лікарською комісією ГУМВС України в Харківській області, згідно з Положенням про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженим постано вою Кабінету Міністрів УССР від 29.07.1991 року № 114, п. 64 "б" (через хворобу);

- зобов'язати Головне управління Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області внести виправлення до трудової книжки ОСОБА_1 щодо її звільнення;

- зобов'язати Головне управління Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області перерахувати та виплатити ОСОБА_1 /С-615296/ грошове забезпечення за березень 2015 року з урахуванням премії у розмірі 5 380,13 грн., і грошове забезпечення за квітень з урахуванням премії у розмірі 5 380,13 грн.;

- зобов'язати Головне управління Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області перерахувати та виплатити полковнику міліції ОСОБА_1 заступнику начальника управління кадрового забезпечення ГУ МВС України в Харківській області одноразову грошову допомогу при звільненні зі служби додатково у сумі 63528,60 грн. (з урахуванням грошового забезпечення за квітень 2015р., перерахованого з урахуванням премії за квітень у розмірі 5380,13 грн.);

- стягнути з Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області на користь ОСОБА_1 грошове забезпечення за час вимушеного прогулу.

Ухвалою суду від 24.06.2015 року залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - начальника Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області ОСОБА_3.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що вважає оскаржувані накази неправомірними та прийнятими з порушенням порядку застосування дисциплінарних стягнень, у зв'язку з неналежним проведення службового розслідування, крім того позивача не було ознайомлено з наказом про початок проведення службового розслідування. При цьому позивач зазначила, що під час проведення службового розслідування, а також на час винесення оскаржуваних наказів вона перебувала на лікарняному, про що було повідомлено рапортом керівництво ГУ МВС України в Харківській області. З огляду на викладене, накази підлягають скасуванню, а позивач поновленню на посаді з виплатою грошового забезпечення. При цьому позивач зазначила, що лише 07.05.2015 року їй стало відомо про звільнення її з займаної посади.

Від представника МВС України, ГУМВС України в Харківській області ОСОБА_4 до суду надійшли письмові заперечення, в яких представник відповідачів просила відмовити в задоволенні позовних вимог, зазначивши, що накази про застосування дисциплінарного стягнення та звільнення з органів ОВС є правомірними, такими, що ґрунтуються на Інструкції про ведення єдиного обліку в органах та підрозділах внутрішніх справ України заяв і повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення та інші події, затвердженої наказом МВС України від 19.11.2012 року №1050, нормах Дисциплінарного статуту ОВС України та Правил поведінки та професійної етики осіб рядового та начальницького складу органів внутрішніх справ України, затверджених наказом МВС України від 22.02.2012 року №155, Закону України "Про міліцію". Також представник відповідачів зазначила, що позивач в ході службового розслідування неодноразово відмовлялася від надання пояснень. При цьому, під час винесення оскаржуваних наказів відповідачі діяли у відповідності до чинного законодавства, через що зазначені накази правомірними.

Треті особи: ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_3 в судове засідання не прибули, про час, дату та місце судового засідання були повідомленні належним чином.

Згідно ч.2 ст.128 КАС України - неприбуття в судове засідання без поважних причин представника сторони або третьої особи, які прибули в судове засідання, або неповідомлення ним про причини неприбуття не є перешкодою для розгляду справи.

Таким чином, колегія суддів вважає за можливе розгляди справи без участі третіх осіб: ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_3

Позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 у судовому засіданні підтримали позовні вимоги в повному обсязі, просили їх задовольнити, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві та письмових поясненнях.

Представник Міністерства Внутрішніх справ України, Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області та начальника Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області ОСОБА_3 - ОСОБА_4 у судовому засіданні заперечувала проти задоволення позовних вимог, посилаючись на обставини викладені в письмових запереченнях на позов та додаткові письмові пояснення.

Заслухавши пояснення позивача, представників сторін, третьої особи, дослідивши матеріали справи, колегією суддів наступні обставини.

З 31.12.1992 року позивач ОСОБА_1 працювала в органах внутрішніх справ на різних посадах, з 02.09.2014 року працювала на посаді заступника начальника - начальника ВКПС Управління кадрового забезпечення Головного управління у Харківській області (т.1 а.с.68).

Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 21.04.2015 р. №536 (т.1 а.с.122-123) на полковника міліції ОСОБА_1, заступника начальника управління кадрового забезпечення ГУМВС України в Харківській області начальника відділу комплектування та проходження служби накладено дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення з посади.

На підставі зазначеного наказу, наказом ГУ МВС України в Харківській області від 23.04.2015 р. №173 о/с (т. 1 а.с. 126), ОСОБА_1 відповідно до п. 45 «Д» Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України, у порядку дисциплінарного стягнення звільнено з посади та зараховано у розпорядження ГУ в Харківській області з 23.04.2015 року.

Наказом ГУ МВС України в Харківській області від 23.04.2015 р. №174 о/с (т. 1 а.с. 130), полковника міліції ОСОБА_1, яка перебувала у розпорядженні ГУ, з 23.04.2015р., з виплатою компенсації за невикористану відпустку з 01.01.2015 року по 23.04.2015 року звільнено через хворобу, згідно п. 65 «Б» Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України, на підставі рапорту ОСОБА_1 від 22.04.2015 року, свідоцтва про хворобу від 22.04.2015 року №353, видане ВЛК ГУ.

Перевіряючи правомірність оскаржуваних наказів, колегією суду встановлено наступне.

Правовідносини щодо проходження служби в органах внутрішніх справ врегульовано Законом України Про міліцію від 20.12.2990 р. № 565-ХІІІ, Положенням про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, яке затверджено постановою Кабінету Міністрів УССР від 29.07.1991 року № 114, Дисциплінарним статутом органів внутрішніх справ, який затверджено Законом України Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ від 22.02.2006 року № 3460-ІV та Інструкцією про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ, яка затверджена наказом МВС від 12.03.2013 року № 230.

Як вбачається з матеріалів справи, Міністром внутрішніх справ України ОСОБА_6 було винесено наказ про відрядження працівників МВС до ГУМВС України в Харківській області від 18.03.2015 року №365 щодо перевірки організації діяльності щодо кадрового забезпечення в ГУ МВС України в Харківській області, дотримання особовим складом дисципліни та законності (т.1 а.с. 69).

Колегією суддів встановлено, що за результатами зазначеної перевірки було винесено наказ Міністром внутрішніх справ України ОСОБА_6 про призначення і проведення службового розслідування від 24.03.2015 року №320 з метою перевірки організації діяльності щодо кадрового забезпечення в ГУ МВС України в Харківській області, дотримання особовим складом дисципліни та законності, на підставі наказу МВС України від 18.03.2015 року №365 до вказаного ГУ МВС відряджено комісію Міністерства у складі голови комісії та 3 членів комісії (т.1 а.с. 73-74).

Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 27.03.2015 року №423, за підписом Міністра внутрішніх справ України ОСОБА_6 продовжено відрядження зазначеної комісії (т.1 а.с.76).

На підставі зазначених наказів комісією у складі голови комісії та 3 членів комісії було проведено службове розслідування, за результатами якого 20.04.2015 року затверджено висновок.

Також колегією суддів встановлено, що під час здійснення зазначеною комісією службового розслідування, а також винесення відповідачами оскаржуваних наказів позивач знаходилася на лікарняному в період з 18.03.2015р. по 19.05.2015р., включно, що підтверджується довідками про тимчасову непрацездатність особи рядового і начальницького складу ОВС ВСВВ МВС, листками непрацездатності, які виписані на ОСОБА_1 (т. 1 а.с.19-25), письмовими поясненнями заступника начальника госпіталю з лікувальної справи ГУ МВС України в Харківській області (т.1 а.с.82-83), а також виписками з медичної амбулаторної картки ОСОБА_1 (т. 1 а.с.209-212).

Як вбачається з матеріалів справи, а також наданих позивачем в судовому засіданні пояснень, позивач 30.03.2015 року подавала рапорт на начальника ГУ МВС України в Харківській області про те, що вона знаходиться на лікарняному (т.1 а.с.90).

Як вже встановлено колегією суддів вище, на підставі зазначеного висновку позивача було притягнуто до дисциплінарної відповідальності шляхом звільнення з посади.

Згідно ч. 2 ст. 16 Закону України "Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України", у разі проведення за фактом учинення проступку службового розслідування, кримінального провадження або провадження у справі про адміністративне правопорушення на осіб рядового і начальницького складу дисциплінарне стягнення може бути накладено не пізніше одного місяця з дня закінчення службового розслідування, кримінального провадження або провадження у справі про адміністративне правопорушення, не враховуючи періоду тимчасової непрацездатності або перебування у відпустці.

Відповідно до ч. 2 ст. 18 Закону України "Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України", дисциплінарні стягнення, як звільнення з посади та звільнення з органів внутрішніх справ, накладені на осіб рядового і начальницького складу, які тимчасово непрацездатні або перебувають у відпустці, відрядженні, виконуються після їх прибуття до місця проходження служби.

Відповідно до ч. 3 ст. 40 КЗпП України, не допускається звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу в період його тимчасової непрацездатності (крім звільнення за пунктом 5 цієї статті), а також у період перебування працівника у відпустці.

Таким чином, трудове законодавство не тільки зазначає перелік підстав розірвання трудового договору з ініціативи роботодавця, але й встановлює юридичні гарантії забезпечення прав працівника від незаконного звільнення, однією з яких є передбачена частиною третьою статті 40, частини другої статті 41 КЗпП України заборона звільнення працівника в період його тимчасової непрацездатності.

Отже, звільнення працівника з підстав, не передбачених законом, або з порушенням установленого законом порядку свідчить про незаконність такого звільнення та тягне за собою поновлення порушених прав працівника.

Відповідно до ч.1 ст. 235 КЗпП України, у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

Таким чином, аналіз зазначених правових норм у їх сукупності з положеннями ст.. 43 Конституції України та ст.. 240 1 КЗпП України дає підстави для висновку про те, що за змістом ч.1 ст. 235 КЗпП України працівник підлягає поновленню на попередній роботі у разі незаконного звільнення, під яким слід розуміти як звільнення без законної підстави, так і звільнення з порушенням порядку, установленого законом.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Судової палати у цивільних та адміністративних справах Верховного Суду України від 21.05.2014 року.

Відповідно до ч. 2 ст. 161 КАС України, при виборі і застосуванні правової норми до спірних правовідносин суд враховує висновки Верховного Суду України, викладені у постановах, прийнятих за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 237 цього Кодексу.

Перевіряючи наявності підстав та дотримання процедури проведення службового розслідування, колегією суддів встановлено наступне.

Як встановлено з матеріалів справ, підставами щодо винесення наказу на проведення службового розслідування є зволікання в підготовці та наданні необхідних для перевірки матеріалів, залякування та тиск на підлеглих, формування негативного відношення до перевіряючи, перешкоджанню конструктивної взаємодії з особовим складом УКЗ тощо (т. 1 а.с.71-72).

Так, відповідно до п. 2.1 Інструкції про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ, яка затверджена наказом МВС від 12.03.2013 року № 230, визначено, що підставами для проведення службового розслідування є порушення особами РНС службової дисципліни, у тому числі скоєння кримінальних або адміністративних правопорушень, знищення або втрата службових документів, доручених або охоронюваних матеріальних цінностей, вчинення особами РНС діянь, які порушують права і свободи громадян, службову дисципліну, інші події, повязані із загибеллю (смертю) осіб РНС чи їх травмуванням (пораненням), а також події, які сталися за участю осіб РНС і можуть викликати суспільний резонанс.

Також положеннями п. 2.2 зазначеної Інструкції, службове розслідування проводиться уповноваженим на те начальником у разі:

- невиконання або неналежного виконання особами РНС під час службової діяльності вимог чинного законодавства, що призвело до порушення прав та законних інтересів громадян або негативно вплинуло на забезпечення виконання покладених на ОВС завдань з охорони громадського порядку, боротьби зі злочинністю;

- реєстрації в Єдиному реєстрі досудових розслідувань відомостей про скоєне особою РНС кримінальне правопорушення;

- повідомлення особі РНС про підозру в учиненні нею кримінального правопорушення;

- скоєння особою РНС корупційного правопорушення або надходження подання спеціально уповноваженого субєкта у сфері протидії корупції;

- скоєння особою РНС адміністративного правопорушення;

- загибелі або травмування особи РНС;

- самогубства або спроби самогубства особи РНС;

- скоєння особою РНС дорожньо-транспортної пригоди, унаслідок якої загинула (и) чи отримала (и) тілесні ушкодження особа (особи) РНС чи цивільні особи;

- застосування особою РНС вогнепальної зброї;

- використання особою РНС вогнепальної зброї;

- застосування особою РНС спеціальних засобів або заходів фізичного впливу;

- утрати або викрадення табельної, нагородної, добровільно зданої або вилученої зброї або боєприпасів;

- утрати або викрадення спеціальних засобів;

- порушення особою РНС норм кримінального процесуального законодавства України під час проведення досудового розслідування;

- утрати або викрадення матеріалів досудового розслідування, справ оперативного обліку та справ про адміністративні правопорушення, речових доказів;

- розголошення конфіденційної, таємної, службової або іншої інформації, яка містить таємницю, що охороняється законом, порушення режиму секретності, утрати (викрадення), пошкодження печаток, штампів і бланків;

- утрати або викрадення в особи РНС документів, які посвідчують її належність до ОВС;

- порушення фінансово-господарської діяльності органів та підрозділів внутрішніх справ, навчальних закладів та науково-дослідних установ системи МВС, виявлені під час ревізій або перевірок, інших контрольних заходів;

- надходження акта прокурорського реагування, окремої ухвали суду про виявлені в службовій діяльності ОВС порушення законодавства.

- отримання інформації про скоєння інших, не визначених підпунктами 2.2.1 - 2.2.19 цього пункту, дисциплінарних проступків, які уповноважена на призначення службового розслідування особа вважатиме достатніми для його проведення.

Виходячи з аналізу вище визначених норм, в даному випадку обставини, які визначені як підстави для проведення службової перевірки щодо позивача не є належними.

При досліджені процедури проведення службового розслідування, колегією суддів встановлено, що на імя позивача було направлено лист від 27.03.2015 року №712790 (т.1 а.с. 77) про виклик її для надання пояснень з приводу недоліків в організації роботи відділу комплектування. Проте доказів на підтвердження поштового відправлення з вкладенням зазначеного листа відповідачами не надано.

При цьому про початок службового розслідування позивача повідомлено лише 27.03.2015 року, хоча наказ про проведення службового розслідування було винесено 24.03.2015 року.

З огляду на той факт, що позивач під час винесення наказу на проведення службового розслідування перебувала на лікарняному, позивача фактично не було повідомлено про початок розслідування, а також не було запрошено для взяття відповідних пояснень щодо предмету розслідування.

Також представником відповідача ГУ МВС України в Харківській області не надано належних відомостей щодо відмови позивача в наданні письмових пояснень.

Проте, за результатами службового розслідування щодо ОСОБА_1 затверджено 20.04.2015 року висновок службового розслідування (т.1 а.с.94-118).

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України" визначено, що службова дисципліна - дотримання особами рядового і начальницького складу Конституції і законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів та інших нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, підпорядкованих йому органів і підрозділів та Присяги працівника органів внутрішніх справ України.

Положенням ст. 12 Закону України "Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України" визначено види дисциплінарних стягнень на осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ за порушення службової дисципліни, а саме:1) усне зауваження; 2) зауваження; 3) догана; 4) сувора догана; 5) попередження про неповну посадову відповідність; 6) звільнення з посади; 7) пониження в спеціальному званні на один ступінь; 8) звільнення з органів внутрішніх справ.

Відповідно до ч. 1 ст. 14 Закону України "Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України", з метою з'ясування всіх обставин дисциплінарного проступку, учиненого особою рядового або начальницького складу, начальник призначає службове розслідування.

Пунктами 5.2 та 5.3 Інструкції про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ, яка затверджена наказом МВС, визначено, що початок службового розслідування визначається датою видання наказу про його призначення.

Завершення службового розслідування визначається датою затвердження начальником, який призначив службове розслідування, висновку за результатами службового розслідування.

Згідно п. 5.4 зазначеної Інструкції, особа РНС, стосовно якої проводилось службове розслідування, має право оскаржити рішення щодо накладення на нього дисциплінарного стягнення у порядку, визначеному законодавством України.

Пунктом 6.3 зазначеної Інструкції, закріплено права особи РНС, стосовно якої проводиться службове розслідування, а саме:

- отримувати інформацію про підстави проведення такого розслідування;

- брати участь у службовому розслідуванні, у тому числі давати усні чи письмові пояснення, робити заяви, в установленому порядку подавати документи, які мають значення для проведення службового розслідування;

- висловлювати письмові зауваження щодо об'єктивності та повноти проведення службового розслідування, дій або бездіяльності службової особи (осіб), яка (і) його проводить (ять);

- відмовлятися давати будь-які пояснення щодо себе, членів своєї сім'ї чи близьких родичів, коло яких визначено законодавством України;

- за письмовим рапортом ознайомлюватися з висновком службового розслідування, а також з матеріалами, зібраними в процесі його проведення, у частині, яка її стосується, крім випадків, визначених законодавством України;

- оскаржувати рішення, прийняте за результатами службового розслідування, у строки і в порядку, що визначені законодавством України.

Пунктом 8 Інструкції, визначено, що підсумковим документом службового розслідування є висновок службового розслідування, який складається зі вступної, описової та резолютивної частин.

Згідно п. 8.7 Інструкції, висновок службового розслідування підписується виконавцем (головою та членами комісії) та затверджується начальником, який призначив службове розслідування, або вищим прямим начальником.

Відповідно до положень 6.3 зазначеної Інструкції, визначено, що забороняється затверджувати висновок службового розслідування без отримання від особи РНС письмового пояснення або за відсутності акта про її відмову в наданні письмового пояснення. Небажання особи РНС, відносно якої проводиться службове розслідування, надавати пояснення не перешкоджає затвердженню висновку службового розслідування та накладенню дисциплінарного стягнення.

Доводи відповідача ГУ МВСУ в Харківській області щодо запрошення позивача працівниками ОВС шляхом телефонного звязку до зустрічі для надання відповідних пояснень щодо предмету службового розслідування (т.1 а.с.75), суд не бере до уваги, оскільки акт від 26.03.2015 року, яким зафіксована відмова позивача від дачі пояснення, не є належним доказом по справі, оскільки такий акт у відповідному журналі реєстрацій не був зареєстрований. При цьому, відповідно до матеріалів справи, представники відповідача не були позбавлені можливості за місцем лікування позивача, здійснити відібрання від позивача відповідних пояснень щодо предмету службового розслідування, адже позивачем надавалися відповідні документи, з яких вбачалося місце лікування позивача в період з 18.03.2015 року по 19.05.2015 року.

Незважаючи на це, 20.04.2015 року, тобто під час перебування позивача на лікарняному та без забезпечення реалізації права позивача на надання пояснень в ході службового розслідування, висновок службового розслідування було затверджено Міністром внутрішніх справ України ОСОБА_6.

При цьому суд зазначає, що Інструкція про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ України містить пряму заборону на затвердження висновку службового розслідування без отримання від особи РНС письмового пояснення або за відсутності акта про її відмову в наданні письмового пояснення (п.п.6.3.6 п. 6.3 Інструкції).

Таким чином, в ході розгляду справи встановлено порушення процедури проведення службового розслідування, оскільки при проведенні службового розслідування відповідачем ГУ МВСУ в Харківській області не забезпечено реалізацію права позивача брати участь у службовому розслідуванні, давати пояснення по суті правопорушення, а також висновок службового розслідування затверджено всупереч забороні затверджувати його без отримання від особи РНС письмового пояснення.

Щодо висновків службового розслідування в частині наявності порушень в діях ОСОБА_1, суд зазначає, що епізод порушення, який викладено у розділі службового розслідування безпосередньо щодо ОСОБА_1 про направлення за запитом УКЗ УМВС України в м. Севастополі особових справ, перевіряючі зазначили, що з дня вчинення дисциплінарного проступку минуло більше півроку, через що стягнення не може бути накладено. Інші порушення, викладені у висновку службового розслідування по суті стосуються не самої ОСОБА_1, а її підлеглих.

Щодо ОСОБА_1, в іншій частині порушень вказано про неналежний контроль з боку керівництва управління за виконання працівниками підпорядкованого підрозділу вимог відповідних Положень та Інструкцій.

Проте суд зазначає, що у висновках службового розслідування не конкретизовано, які саме норми законодавства порушено ОСОБА_1 Щодо частини порушення вказано про спільну відповідальність керівництва управління - ОСОБА_7 та ОСОБА_1, що порушує принцип індивідуалізації вини та призводить до неможливості оцінити судом зазначені відомості.

Відповідно до п. 8.3 Інструкції про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ України, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 12.03.2013 року №230, визначено, що в описовій частині висновку службового розслідування викладаються встановлені при проведенні службового розслідування відомості про: обставини, за яких особа (особи) РНС скоїла (и) дисциплінарний проступок або які стали підставою для призначення службового розслідування, а також те, чи мали вони місце взагалі; час, місце, спосіб, мотив та мету вчинення дисциплінарного проступку, його наслідки (їх тяжкість), що настали у звязку з цим; посаду, звання, прізвище, ім'я та по батькові, персональні дані (дата та місце народження, освіта, період служби в органах внутрішніх справ і на займаній посаді - з дотриманням вимог Закону України "Про захист персональних даних"), характеристику особи (зокрема, про наявність або відсутність у неї діючих дисциплінарних стягнень), винної в учиненні дисциплінарного проступку, та осіб, дії чи бездіяльність яких сприяли вказаним обставинам; наявність причинного звязку між неправомірними діяннями особи РНС та їх наслідками; умови, що передували скоєнню дисциплінарного проступку або спонукали до цього; вимоги законодавства або посадові обов'язки, які було порушено; наявність вини особи (осіб) РНС, обставини, що пом'якшують чи обтяжують ступінь відповідальності, а також ставлення до скоєного.

Дослідивши висновок службового розслідування, суд зазначає, що всупереч вимог п. 8.3 зазначеної Інструкції, в ньому не міститься інформація про мотив та мету порушення; обставини, які впливають на ступінь і характер відповідальності порушника як ті, що пом'якшують чи обтяжують його відповідальність; наявність причинного зв'язку між неправомірними діями особи РНС та їх наслідками; умови, що передували скоєнню дисциплінарного проступку або спонукали до цього.

Таким чином, посадовими особами, які проводили службове розслідування не було встановлено обов'язкових обставин задля об'єктивного вирішення питання про подальшого притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності та визначення його виду.

Відповідно до ч. 10 ст. 14 Закону України "Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України" - при визначенні виду дисциплінарного стягнення мають враховуватися тяжкість проступку, обставини, за яких його скоєно, заподіяна шкода, попередня поведінка особи та визнання нею своєї вини, її ставлення до виконання службових обов'язків, рівень кваліфікації тощо.

Суд зазначає, що при визначенні виду дисциплінарного стягнення відповідачем ГУ МВСУ в Харківській області не враховано попередня поведінка позивача, її ставлення до виконання службових обовязків, рівень кваліфікації, які підтверджуються відповідними заохоченнями.

Також, як встановлено з наданих в судовому засіданні пояснень свідків, старшого інспектора ВКПС УКЗ ГУМВС в Харківській області Васильєва Є.В., інспектора ВКПС УКЗ ГУМВС в Харківській області Солодухи О.І., які були допитані кожен окремо, ОСОБА_1 фактично не було повідомлено належним чином про винесення наказу ГУ МВС України в Харківській області від 23.04.2015 року № 173 о/с про звільнення з посади та зарахування в розпорядження ГУ МВС України в Харківській області її, з 23.04.2015 року, відповідно до п. 45 "д" (у порядку дисциплінарного стягнення). Вказані свідки у судовому засіданні зазначили, що 22.04.2015р. т.в.о. заступник начальника УКЗ ГУ ОСОБА_8 у службовому кабінеті ОСОБА_1, в ході розмови на підвищених тонах з самою ОСОБА_1, повідомив позивача про те, що її звільнено з посади, проте наказ про звільнення ОСОБА_1 для ознайомлення не надавався, і, відповідно, розписуватися за ознайомлення з наказом ОСОБА_1 не відмовлялася.

Таким чином, пояснення свідків спростовують дані акту від 22.04.2015р. щодо ознайомлення ОСОБА_1 з оскаржуваним наказом.

Крім того, зазначений акт не було зареєстровано, як це передбачено положеннями п.п.2.6.3 п. 2.6 Інструкції з діловодства в системі Міністерства внутрішніх справ України, затвердженого наказом МВС України від 23.08.2012 року №747 (т. 1 а.с.127), що є підставою вважати його неналежним та недопустимим доказом.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування свого рішення покладено на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Згідно з ч. 4 ст. 70 КАС України, обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування.

Відповідно до ст.2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Таким чином, згідно до вимог частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Отже, під час розгляду спорів щодо оскарження рішень субєктів владних повноважень, суд зобовязаний незалежно від підстав, наведених у позові, перевіряти оскаржувані рішення на їх відповідність усім зазначеним вимогам.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшов висновку, що наказ МВС України про притягнення до дисциплінарної відповідальності керівників управління кадрового забезпечення Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області від 21.04.2015 року № 536 в частині накладення дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення з посади полковника міліції ОСОБА_1, заступника начальника управління кадрового забезпечення ГУМВС України в Харківській області, наказ ГУ МВС України в Харківській області від 23.04.2015 року № 173 о/с про звільнення з посади та зарахування в розпорядження ГУ МВС України в Харківській області полковника міліції ОСОБА_1, заступника начальника управління кадрового забезпечення ГУМВС України в Харківській області з 23.04.2015 року, відповідно до п. 45 "д" (у порядку дисциплінарного стягнення) - є протиправними та підлягають скасуванню.

Щодо наказу ГУ МВС України в Харківській області від 24.04.2015 року № 174 о/с про звільнення згідно з Положенням про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України в запас Збройних сил за п. 65 п. "Б" /через хворобу/ полковника міліції ОСОБА_1, яка перебуває у розпорядженні ГУ, з 24.04.2015 року, суд зазначає, що дійсно 22.04.2015 року ОСОБА_1 було надано рапорт про звільнення за станом здоров'я, проте вказаний рапорт ОСОБА_1 писала та підписувала як заступник начальника УКЗ ГУ в Харківській області - начальник ВКПС, отже при написанні рапорту особа бажала звільнитися за станом здоров'я з відповідної посади.

Враховуючи неправомірність наказу МВС України про притягнення до дисциплінарної відповідальності керівників управління кадрового забезпечення Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області від 21.04.2015 року № 536 в частині накладення дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення з посади полковника міліції ОСОБА_1 та неправомірність наказу ГУ МВС України в Харківській області від 23.04.2015 року № 173 о/с про звільнення з посади та зарахування в розпорядження ГУ МВС України в Харківській області полковника міліції ОСОБА_1, а також те, що ОСОБА_1 звільнено за станом здоров'я не з посади, яку вона займала перед звільненням, а перебуваючи поза штатом, наказ ГУ МВС України в Харківській області від 24.04.2015 року № 174 о/с про звільнення згідно з Положенням про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України в запас Збройних сил за п. 64 п. "Б" /через хворобу/ полковника міліції ОСОБА_1, яка перебуває у розпорядженні ГУ, з 24.04.2015 року, також є неправомірним та підлягає скасуванню.

Відповідно до п. 24 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом внутрішніх справ, у разі незаконного звільнення або переведення на іншу роботу особи рядового, начальницького складу органів внутрішніх справ підлягають поновленню на попередній роботі (посаді). У разі поновлення на роботі (посаді) орган, який розглядає трудовий спір, одночасно вирішує питання про виплату особі рядового і начальницького складу середнього заробітку за час вимушеного прогулу, але не більше як за один рік.

Враховуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку про те, що позовні вимоги позивача про поновлення її на посаді та стягнення з ГУ МВС України в Харківській області на користь ОСОБА_1 грошового забезпечення за час вимушеного прогулу, з 23.04.2015 року по день поновлення на посаді є обґрунтовані, у звязку з чим суд задовольняє позовні вимоги про поновлення позивача в органах внутрішніх справ на посаді заступника начальника управління кадрового забезпечення ГУ МВС України в Харківській області з 23.04. 2015 року та про стягнення з ГУ МВС України в Харківській області на користь ОСОБА_1 грошового забезпечення за час вимушеного прогулу, з 23.04.2015 року по день поновлення на посаді.

Щодо позовних вимог про зобов'язання МВС України провести звільнення з органів внутрішніх справ полковника міліції ОСОБА_1, заступника начальника управління кадрового забезпечення ГУМВС України в Харківській області на підставі свідоцтва про хворобу № 353 від 22.04.2015 року, виданого військово-лікарською комісією ГУМВС України в Харківській області, згідно з Положенням про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженим постано вою Кабінету Міністрів УССР від 29.07.1991 року № 114, п. 64 "б" (через хворобу), колегія суддів зазначає наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем, до винесення наказу ГУ МВС України в Харківській області № 173 о/с від 23.04.2015 року про звільнення з посади та зарахування в розпорядження ГУ МВС України в Харківській області було подано рапорт від 30.03.2015 року, в якому повідомлено про наявність бажання позивача звільнитися її за станом здоровя.

Також, як встановлено з матеріалів справи, позивачем подано рапорт від 22.04.2015 року, в якому позивач просить звільнити її з органів внутрішніх справ України через хворобу, з 22.04.2015 року, на підставі свідоцтва про хворобу від 22.04.2015 року №353, видане ВЛК ГУ, яке подано з попереднім рапортом, що не зареєстрований в канцелярії ГУ (т. 1 а.с.128).

Враховуючи вищевикладене, для належного захисту прав позивача, суд вважає за можливе, відповідно до ч. 2 ст. 11 КАС України, вийти за межі позовних вимог та зобов'язати ГУ МВС України в Харківській області розглянути рапорт полковника міліції ОСОБА_1, заступника начальника управління кадрового забезпечення ГУМВС України в Харківській області від 22.04.2015 року щодо звільнення з органів внутрішніх справ на підставі свідоцтва про хворобу від 22.04.2015 року № 353, як заступника начальника управління кадрового забезпечення ГУМВС України в Харківській області.

Таким чином, у задоволенні позовних вимог про зобов'язання МВС України провести звільнення з органів внутрішніх справ полковника міліції ОСОБА_1, заступника начальника управління кадрового забезпечення ГУМВС України в Харківській області на підставі свідоцтва про хворобу № 353 від 22.04.2015 року, виданого військово-лікарською комісією ГУМВС України в Харківській області, згідно з Положенням про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженим постановою Кабінету Міністрів УССР від 29.07.1991 року № 114, п. 64 "б" (через хворобу) належить відмовити, оскільки така позовна вимога є передчасною.

Щодо позовних вимог про зобов'язання ГУ МВС України в Харківській області перерахувати та виплатити ОСОБА_1 грошове забезпечення за березень 2015 року з урахуванням премії у розмірі 5380,13 грн., гро шове забезпечення за квітень з урахуванням премії у розмірі 5380,13 грн., колегією суддів встановлено наступне.

ОСОБА_1 під час проходження служби на посаді заступника начальника управління кадрового забезпечення ГУМВС України в Харківській області отримувала грошове забезпечення, яке складалося з: посадового окладу у розмірі 1 407, 00 грн.; окладу за спеціальне звання у розмірі 135,00 грн.; надбавки за вислугу років у розмірі 539,70 грн.; надбавки за роботу в умовах режимних обмежень у розмірі 140,70 грн.; надбавки за виконання особливо важливих завдань у розмірі 2 081, 70 грн., (загальна сума цих виплат - 4 304,10 грн.), а також премії у процентах від вказаної загальної суми.

Премія, яка була нарахована позивачу у березні 2015 року за лютий 2015 року, складала 125%, а саме в розмірі 5 380,13 грн. (5 380,13 грн. х 125 %), а загальне грошове забезпечення в розмірі 9 684,23 грн. (4 304,10 грн. + 5 380,13 грн.), що підтверджується довідкою від 25.05.2015 року № 220 про грошове забезпечення ОСОБА_1, полковника міліції за жовтень 2014 року - травень 2015 р., виданою управлінням фінансового забезпечення та бухгалтерського об ліку ГУМВС України в Харківській області (т. 1 а.с.26).

Відповідно до наказу ГУМВС в Харківській області від 31.03.2015 року № 399 про преміювання у квітні за березень 2015 року визначено премію за березень 2015 року - 0%. Відповідно, грошове забезпечення за березень 2015 року позивачу було нараховано без урахування премії у розмірі 5 380,13 грн.

Наказом ГУМВС в Харківській області від 30.04.2015 року №550 про преміювання у травні за квітень 2015 року позивачу визначено премію за квітень 2015 року в розмірі 1% (т.1 а.с. 138) та грошове забезпечення за квітень 2015 року позивачу було нараховане з урахуванням такої премії, що склала 31,56 грн. в розмірі 5348, 47 грн. (5380,13 грн. - 31,56 грн.), що також підтверджено зазначеною довідкою від 25.05.2015р. № 220.

Отже, позивачу було за квітень 2015 року не виплачено в належному розмірі премія 5348,47 грн. (5 380,13 грн. - 31,56 грн.).

Крім того, як встановлено з наданих в судовому засідання пояснень позивача, з вказаними наказами від 31.03.2015 року № 399 та від 30.04.2015 року №550 її до теперішнього часу не ознайомили.

Відповідно до п.п. 4.5. ст. 4 Положення про преміювання осіб рядового і начальницького складу апарату ГУМВС України в Харківській області, затвердженого наказом ГУМВС в Харківській області від 28.01.2015 року № 96, якщо в наказі про накладання дисциплінарного стягнення не вказано відомості зменшення розміру премії на відповідний відсоток чи позбавлення її у повному розмірі, у такому випадку преміювання проводиться у повному обсязі.

Відповідно до п.п. 3.2.1. п. 3.2. Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, затвердженої наказом МВС України № 499 від 31.12.2007року, особам рядового і начальницького складу, що звільнені від служби через хворобу на підставі листків непрацездатності або перебувають у відпустці через хворобу, зберігається виплата грошового забезпечення в розмірі, одержуваному на день хвороби, але не більш ніж за чотири місяці, крім випадків, коли законодавством Украї ни передбачені більш тривалі строки перебування на лікуванні.

З огляду на те, що в наказі МВС України від 21.04.2015 р. № 536 про накладення на позивача дисциплінарного стягнення відомості про зменшення розміру премії на відповідний відсоток чи позбавлена у повному розмірі не вказані, а також той факт, що з в період з 18.03.2015 року по 19.05.2015 року позивач знаходилася на лікарняному, що підтверджується відповідними довідками про тимчасову непрацездатність та листками непрацездатності, колегія суддів дійшла висновку про задоволенні позовних вимог щодо зобов'язання ГУ МВС України в Харківській області перерахувати та виплатити ОСОБА_1 грошове забезпечення за березень 2015 року з урахуванням премії у розмірі 5380,13 грн., гро шове забезпечення за квітень з урахуванням премії у розмірі 5348,57 грн.

Щодо позовних вимог про зобов'язання ГУ МВС України в Харківській області перерахувати та виплатити полковнику міліції ОСОБА_1 заступнику начальника управління кадрового забезпечення ГУ МВС України в Харківській області одноразову грошову допомогу при звільненні зі служби додатково у сумі 63528,60 грн. (з урахуванням грошового забезпечення за квітень 2015р., перерахованого з урахуванням премії за квітень у розмірі 5380,13 грн.), суд зазначає, що вказана вимога є також передчасною, оскільки ГУ МВС України в Харківській області ще не проведено звільнення позивача у належний спосіб, через що у задоволенні цієї частини вимоги належить відмовити.

Проте суд зазначає, що при нарахуванні такої одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби відповідачем - ГУ МВС України в Харківській області має бути враховано належний розмір грошової допомоги, зокрема, за березень та квітень 2015 року, який встановлено даним судовим рішенням.

Щодо позовних вимог про зобов'язання ГУМВС України в Харківській області внести виправлення до трудової книжки ОСОБА_1 щодо її звільнення, колегія суддів вважає, що зазначена позовна вимога є передчасною та є такою, що не потребує окремого вирішення, оскільки в даній справі вирішено питання щодо захисту прав позивача шляхом скасування наказів про звільнення позивача та зобов'язання ГУ МВС України в Харківській області розглянути рапорт про звільнення за станом здоров'я з відповідної посади, що є в даному випадку належним способом захисту прав позивача, через що у задоволенні позовних вимог в цій частині - належить відмовити.

Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, а саме позовні вимоги про визнання протиправним та скасування наказу МВС України № 536 від 21.04.2015 року "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності керівників управління кадрового забезпечення ГУМВС України в Харківській області" в частині накладення дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення з посади полковника міліції ОСОБА_1, заступника начальника управління кадрового забезпечення ГУМВС України в Харківській області; про визнання протиправним та скасування наказу ГУ МВС України в Харківській області № 173 о/с від 23.04.2015 року про звільнення з посади та зарахування в розпорядження ГУ МВС України в Харківській області полковника міліції ОСОБА_1, заступника начальника управління кадрового забезпечення ГУМВС України в Харківській області з 23.04.2015 року, відповідно до п. 45 "д" (у порядку дисциплінарного стягнення) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ; про визнання протиправним та скасування наказу ГУ МВС України в Харківській області № 176 о/с від 24.04.2015 року про звільнення згідно з Положенням про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України в запас Збройних сил за п. 64 п. "Б" /через хворобу/ полковника міліції ОСОБА_1, який перебуває у розпорядженні ГУ, з 24.04.2015 року; про поновлення полковника міліції ОСОБА_1 в органах внутрішніх справ на посаді заступника начальника управління кадрового забезпечення ГУ МВС України в Харківській області з 23.04.2015 року; про зобов'язання ГУ МВС України в Харківській області розглянути рапорт полковника міліції ОСОБА_1, заступника начальника управління кадрового забезпечення ГУМВС України в Харківській області від 22.04.2015 року щодо звільнення з органів внутрішніх справ на підставі свідоцтва про хворобу від 22.04.2015 року № 353; про зобов'язання ГУ МВС України в Харківській області перерахувати та виплатити ОСОБА_1 грошове забезпечення за березень 2015 року з урахуванням премії у розмірі 5380,13 грн., гро шове забезпечення за квітень з урахуванням премії у розмірі 5348,57 грн. про стягнення з ГУ МВС України в Харківській області на користь ОСОБА_1 грошове забезпечення за час вимушеного прогулу, з 23.04.2015 року по день поновлення на посаді належить задовольнити.

У задоволенні позовних вимог про зобов'язання МВС України провести звільнення з органів внутрішніх справ полковника міліції ОСОБА_1, заступника начальника управління кадрового забезпечення ГУМВС України в Харківській області на підставі свідоцтва про хворобу № 353 від 22.04.2015 року, виданого військово-лікарською комісією ГУМВС України в Харківській області, згідно з Положенням про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженим постано вою Кабінету Міністрів УССР від 29.07.1991 року № 114, п. 64 "б" (через хворобу); про зобов'язання ГУ МВС України в Харківській області внести виправлення до трудової книжки ОСОБА_1 щодо її звільнення; про зобов'язання ГУ МВС України в Харківській області перерахувати та виплатити полковнику міліції ОСОБА_1 заступнику начальника управління кадрового забезпечення ГУ МВС України в Харківській області одноразову грошову допомогу при звільненні зі служби додатково у сумі 63528,60 грн. (з урахуванням грошового забезпечення за квітень 2015р., перерахованого з урахуванням премії за квітень у розмірі 5380,13 грн.) належить відмовити.

Відповідно до ст. 94 КАС України, судові витрати відносяться за рахунок Державного бюджету України.

Відповідно до п.2, п.3 ч.1 ст.256 КАС України, постанова суду щодо поновлення на роботі та в частині стягнення грошового утримання в межах суми стягнення за один місяць підлягає негайному виконанню.

Керуючись ст. ст. 2, 8-14, 71, 94, 160-163, 167, 186, 256 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Міністерства Внутрішніх справ України, Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області, треті особи: ОСОБА_5, ОСОБА_6, начальник Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області ОСОБА_3 про скасування наказів, зобов'язання вчинити певні дії та поновлення на посаді задовольнити частково.

Скасувати наказ Міністерства внутрішніх справ України про притягнення до дисциплінарної відповідальності керівників управління кадрового забезпечення Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області від 21.04.2015 року № 536 в частині накладення дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення з посади полковника міліції ОСОБА_1, заступника начальника управління кадрового забезпечення ГУМВС України в Харківській області.

Скасувати наказ Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області від 23.04.2015 року № 173 о/с про звільнення з посади та зарахування в розпорядження Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області полковника міліції ОСОБА_1, заступника начальника управління кадрового забезпечення ГУМВС України в Харківській області з 23.04.2015 року, відповідно до п. 45 "д" (у порядку дисциплінарного стягнення) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів УССР від 29.07.1991 року № 114.

Скасувати наказ Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області від 24.04.2015 року № 174 о/с про звільнення згідно з Положенням про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України в запас Збройних сил за п. 65 п. "Б" /через хворобу/ полковника міліції ОСОБА_1 /С-615296/, яка перебуває у розпорядженні ГУ, з 24.04.2015 року.

Поновити полковника міліції ОСОБА_1 в органах внутрішніх справ на посаді заступника начальника управління кадрового забезпечення Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області з 23 квітня 2015 року.

Зобов'язати Головне управління Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області розглянути рапорт полковника міліції ОСОБА_1 /С-615296/, заступника начальника управління кадрового забезпечення ГУМВС України в Харківській області від 22.04.2015 року щодо звільнення з органів внутрішніх справ на підставі свідоцтва про хворобу від 22.04.2015 року № 353.

Зобов'язати Головне управління Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області перерахувати та виплатити ОСОБА_1 /С-615296/ грошове забезпечення за березень 2015 року з урахуванням премії у розмірі 5380,13 грн., гро шове забезпечення за квітень з урахуванням премії у розмірі 5348,57 грн.

Стягнути з Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області на користь ОСОБА_1 грошове забезпечення за час вимушеного прогулу, з 23.04.2015 року по день поновлення на посаді.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Допустити до негайного виконання постанови суду в частині поновлення ОСОБА_1 в органах внутрішніх справ на посаді заступника начальника управління кадрового забезпечення Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області з 23 квітня 2015 року, в частині стягнення грошового забезпечення в межах одного місяця.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Повний текст постанови виготовлено 21 жовтня 2015 року.

Головуючий суддя Мар'єнко Л.М.

Судді Бідонько А.В.

ОСОБА_9