Справа № 164/527/15а,2а/164/15/15
Суддя: Мікула Оксана Іванівна
Дата ухвалення: 2015-11-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 листопада 2015 року Справа № 876/6550/15

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі:
головуючого - судді Мікули О.І.,
суддів Курильця А.Р., Кушнерика М.П.,

розглянувшив порядку письмового провадження в м.Львові апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Маневицькому районі Волинської області на постанову Маневицького районного суду Волинської області від 27 травня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Маневицькому районі Волинської області про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії,-

в с т а н о в и в :

29 квітня 2015 року позивач ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до відповідача - управління Пенсійного фонду України в Маневицькому районі Волинської області, в якому просив визнати протиправними дії відповідача щодо відмови йому у призначенні пенсії із зменшенням пенсійного віку на 8 років відповідно до ст.55 Закону України „Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" та зобов`язати призначити пенсію із зменшенням пенсійного віку на 8 років відповідно до ст.55 Закону України „Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", починаючи з 13 лютого 2015 року.
Постановою Маневицького районного суду Волинської області від 27 травня 2015 року позов задоволено. Визнано протиправними дії управління Пенсійного фонду України в Маневицькому районі Волинської області щодо відмови ОСОБА_1 у призначенні пенсії із зменшенням пенсійного віку на 8 років відповідно до ст.55 Закону України „Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи". Зобов`язано управління Пенсійного фонду України в Маневицькому районі Волинської області вирішити питання щодо призначення ОСОБА_1 пенсії із зменшенням пенсійного віку на 8 років відповідно до ст.55 Закону України „Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" з 14 лютого 2015 року.
Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, відповідач оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає, що оскаржувана постанова прийнята з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, з помилковим застосуванням норм матеріального права, порушенням норм процесуального права та підлягає скасуванню, покликаючись на те, що відповідно до ч.1 ст. 15 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" підставами для визначення статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС є період роботи (служби) у зоні відчуження, що підтверджено відповідними документами. Підпунктом „ґ" пункт 7 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України „Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого Постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1, передбачено, що до заяви про призначення пенсії за віком із застосуванням норм ст. 55 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" додаються посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та довідка про період (періоди) участі в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС за формою, затвердженою постановою Державного Комітету СРСР по праці та соціальних питаннях від 09 березня 1988 року №122, або довідка військової частини, в складі якої особа брала участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, або довідка архівної установи, або інші первинні документи, в яких зазначено період роботи, населений пункт чи об`єкт, де особою проводились роботи по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС; посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи та довідка про період (періоди) проживання (роботи) на цих територіях, видана органами місцевого самоврядування. При зверненні із заявою про призначення пенсії за віком із зниженням пенсійного віку відповідно до ст.55 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" позивачем не було надано вищевказаний перелік документів, що б підтверджував факт роботи в зоні відчуження в період з 22 липня 1987 року по 07 серпня 1987 року. Зокрема, відповідно до довідки №29 виданої ВАТ «Рівнешляхбуд» 30 березня 2015 року первинні документи (шляхові листи, табелі обліку робочого часу) по Спецавтрбазі № 21 тресту «Рівнешляхбуд» за 1987р. не збереглися; довідка ф - 122 видана на підставі довідки №28 від 30.06.2005 року, за підписом керівника і бухгалтера, оригінал якої знаходиться в Департаменті соціального захисту населення Волинської ОДА. Згідно з актом перевірки правильності нарахування заробітної плати для призначення (перерахунку) пенсії № 742 від 23 лютого 2015 року для перевірки представлено такі первинні документи: особовий рахунок за вересень 1987 року та список працівників Рівненської спец автобази №21 тресту «Рівнешляхбуд», які приймали участь в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС. Визначити тарифну ставку (посадового окладу) для застосування кратної оплати праці відповідно до переліку населених пунктів зони відчуження по книгах нарахувань заробітної плати за даний період неможливо. Наведені обставини свідчать про відсутність підстав для призначення пенсії із зменшенням пенсійного віку відповідно до ст.55 Закону України „Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи". Просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.
Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не прибули, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, представник апелянта подав до суду клопотання про розгляд справи у його відсутності (вх.№ К-24350/15 від 24.10.2015 року), позивач подав заперечення на апеляційну скаргу (вх.№16164/15 від 02.07.2015 року), тому відповідно до положень ч.1 ст.197 КАС України, суд вважає можливим проведення розгляду справи в їхній відсутності в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами та на основі наявних у ній доказів.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржувану постанову - без змін з таких підстав.
Судом першої інстанції встановлено, що позивач ОСОБА_1 є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1987 році та віднесений до 2 категорії постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_1 .
11 березня 2015 року позивач звернувся до управління Пенсійного фонду України в Маневицькому районі Волинської області з заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах, відповідно до ст.55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».
Листом № 1311/01-38 від 20 березня 2015 року (а.с.14) відповідач відмовив позивачу у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах, мотивуючи тим, що відсутні первинні документи, які підтверджують факт роботи у зоні відчуження у 1987 році, тому підстав для призначення пенсії із зниженням пенсійного віку відповідно до ст.55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» немає.
Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що наданими позивачем документами підтверджується його участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС на роботах в зоні відчуження у період з 22 липня по 07 серпня 1987 року, отже і право на пенсію зі зниженням пенсійного віку відповідно до ст. 55 Закону України «Про соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», тому рішення відповідача про відмову позивачу у призначенні вказаної пенсії є неправомірним.
Такі висновки суду першої інстанції, на думку колегії суддів, відповідають нормам матеріального права та фактичним обставинам справи і є правильними, виходячи з наступного.
Відповідно до ст.10 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», учасниками ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС вважаються громадяни, які безпосередньо брали участь у будь-яких роботах, пов`язаних з усуненням самої аварії, її наслідків у зоні відчуження у 1986-1987 роках незалежно від кількості робочих днів, а також тимчасово направлені або відряджені у зазначені строки для виконання робіт у зоні відчуження.
Згідно зі ст.15 вказаного Закону підставами для визначення статусу учасника ліквідації аварії на ЧАЕС є періоди роботи в зоні відчуження, що підтверджується відповідними документами, які видаються підприємствами, установами, організаціями.
П.2 ст.14, ч.1 ст.21 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» передбачено, що для встановлення пільг і компенсацій визначаються категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, зокрема, до 2 категорії відносяться учасники ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які працювали в зоні відчуження з моменту аварії у 1987 році - від 10 до 14 календарних днів.
Згідно з вимогами ст.55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого ст.26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", зокрема, учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які працювали у 1987 році у зоні відчуження не менше 14 календарних днів, пенсійний вік зменшується на 8 років.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 був відряджений в 30-ти кілометрову зону з 22 липня 1987 року по 07 серпня 1987 року як водій автоколони № 4 спецавтобази № 21 тресту «Рівнешляхбуд» для виконання робіт, пов`язаних з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС відповідно до наказу №21 по підприємству.
Згідно з довідкою №146 від 29 грудня 2014 року, затвердженою постановою Державного комітету СРСР по праці та соціальних питаннях від 09 березня 1988 року №122 (а.с.12), ОСОБА_1 був безпосередньо зайнятий на роботах, що передбачені постановою ЦК КПРС, Ради Міністрів СРСР і ВЦСПС від 29 грудня 1987 року № 1497-878 та постановою Ради Міністрів СРСР і ВЦСПС від 5 червня 1986 року № 665-195, які дають право на державну пенсію на пільгових умовах відповідно до списку № 1, затвердженого постановою Ради Міністрів СРСР від 22 серпня 1956 року № 1173. Працював у зоні відчуження у період з 22 липня 1987 року по 07 серпня 1987 року.
За період перебування в зоні відчуження з 22 липня 1987 року по 07 серпня 1987 року йому була нарахована заробітна плата в сумі 409,74 крб., з урахуванням коефіцієнтом 3% відповідно до постанови Ради Міністрів УРСР та Укрпрофради від 10 червня 1986 року №207-7.
Таким чином, матеріалами справи підтверджено факт роботи позивача у зоні відчуження у період з 22 липня 1987 року по 07 серпня 1987 року.
Крім того, судом першої інстанції встановлено, що позивачу ОСОБА_1 . Волинською обласною державною адміністрацією видано посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, таким чином, статус учасника ліківдації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС надає позивачу право користування пільгами встановленими Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».
Виходячи з системного аналізу положень чинного законодавства та фактичних обставин справи, колегія суддів вважає безпідставними покликання відповідача на недотримання позивачем вимог Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління ПФУ від 25.11.2005 року №22-1, оскільки наявні в позивача документи, які знаходяться в матеріалах справи, містять достатньо даних, які підтверджують факт роботи позивача у зоні відчуження у 1987 році більше 14 календарних днів і яких є достатньо для призначення пільгової пенсії передбаченої ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».
Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позивач набув право на призначення пенсії із зменшенням пенсійного віку на 8 років відповідно до ст. 55 Закону України „Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", а тому розпорядження управління Пенсійного фонду України в Маневицькому районі № 1 від 19 березня 2015 року, згідно з яким ОСОБА_1 відмовлено у призначенні пенсії із зменшенням пенсійного віку на 8 років відповідно до ст. 55 Закону України „Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", є протиправним, оскільки позивач перебував у зоні відчуження в період з 22 липня 1987 року по 07 серпня 1987 року, де виконував роботи, пов`язані з ліквідацією наслідківаварії на Чорнобильській АЕС, в період понад 14 календарних днів, має статус учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1987 році, на час звернення до відповідача із заявою про призначення пенсії досяг віку понад 52 роки,
Враховуючи усе вищенаведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про підставність позовних вимог, правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків рішення суду, тому відповідно до ч.1 ст.200 КАС України апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а постанову суду без змін.
Керуючись ст.ст. 195, 197,198, 200, 205, 206, 254 КАС України, суд,-

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Маневицькому районі Волинської області залишити без задоволення, а постанову Маневицького районного суду Волинської області від 27 травня 2015 року у справі № 164/527/15-а, 2-а/164/15/2015 - без змін.
Ухвала набирає законної сили через п`ять днів після направлення її копій особам, що беруть участь у справі, та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий О.І. Мікула

Судді А.Р. Курилець

М.П. Кушнерик