Справа № 22-а-23921/11
Суддя: Рудніченко О. М.
Дата ухвалення: 2011-10-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Апеляційний суд Київської області
П О С ТА Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 жовтня 2011 року м. Київ

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого судді Воробйової Н.С.

суддів Кулішенко Ю.М., Рудніченко О.М.,

розглянувши у відкритому судовому

засіданні адміністративну справу

за апеляційною скаргою управління Пенсійного фонду України

в м. Ірпені Київської області

на рішення Ірпінського міського суду

Київської області від 10 серпня 2010 р.

по справі за позовною заявою ОСОБА_1

до відповідача управління Пенсійного фонду України

в м. Ірпені Київської області

про стягнення додаткової пенсії та доплати

до пенсії

встановила:

У червні 2010 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив відповідно до ст. ст. 39, 51 Закону України «Про статус і соціальний захист осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» стягнути із відповідача на її користь в рахунок невиплаченої додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю 1400 грн. в період із 01.01.2007 року по теперішній час, в рахунок доплати як непрацюючій пенсіонерці, постійно проживаючій у зоні радіоекологічного контролю 22033 грн. в період із 01.01.2007 року по теперішній час, надалі на весь час чинності ст. ст. 39, 51 Закону України «Про статус і соціальний захист осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Рішенням Ірпінського міського суду від 10 серпня 2010 року позов задоволено. Визнано незаконними дії Управління пенсійного фонду України в м. Ірпені Київської області щодо відмови в перерахунку пенсії відповідно до ст. ст. 39, 51 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Визнано за ОСОБА_1 право на отримання щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, в розмірі ЗО % від мінімальної пенсії за віком відповідно до вимог ст. 51 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» із правом на послідуючий перерахунок в зв'язку із зміною розміру мінімальної пенсії за віком та право на отримання доплати як непрацюючому пенсіонеру, постійно проживаючому в зоні радіоекологічного контролю, в розмірі однієї мінімальної заробітної плати відповідно до вимог ст. 39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» із правом на послідуючий перерахунок в зв'язку із зміною розміру мінімальної заробітної плати. Зобов'язано Управління пенсійного фонду України в м. Ірпені Київської області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, відповідно до вимог ст. 51 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» за період із 09.06.2007 року по 31.12.2007 року та із 22.05.2008 року по 10.08.2010 року та доплати як непрацюючому пенсіонеру, постійно проживаючому в зоні радіоекологічного контролю, відповідно до вимог ст. 39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» за період із 09.07.2007 року по 31.12.2007 року та із 22.05.2008 року по 10.08.2010 року. Стягнуто із Управління пенсійного фонду України в м. Ірпені Київської області на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 120 грн.

В апеляційній скарзі УПФУ у м. Ірпені Київської області просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 159 КАС України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно зясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими, доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

По справі встановлено, що позивач зареєстрований та постійно проживає у ІНФОРМАЦІЯ_1, територія якого постановою Кабінету Міністрів України від 23 липня 1991 року № 106 віднесена до зони посиленого радіологічного контролю. Позивач перебуває на обліку в УПФУ у м. Ірпені Київської області як непрацюючий пенсіонер, потерпілий внаслідок Чорнобильської катастрофи категорія 2 і відповідно до ст. ст. 51, 39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» має право на доплату до пенсії за проживання на території радіоактивного забруднення у розмірі однієї мінімальної заробітної плати та додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоровю, у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком.

Приймаючи рішення про задоволення позову, суд обґрунтовано виходив з положень ст.ст. 51, 39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та засад пріоритетності законів над підзаконними актами та прийшов до правильного висновку про те, що при розрахунку доплати до пенсії, передбаченої ст. ст. 39, 51 Закону, наведеного вище, застосуванню підлягають саме положення вказаного закону, а не постанова Кабінету Міністрів України від 26 липня 1996 року №836 836 «Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Висновки суду відповідають вимогам закону та обставинам справи.

Проте, колегія суддів не може погодитися з висновками суду в частині стягнення на користь позивача судового витрат з відповідача.

Судом першої інстанції не було враховано вимоги ст.94 КАС України, відповідно до якої у випадку ухвалення рішення на користь сторони, яка не є субєктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею судові витрати з Державного бюджету України.

Відповідно до ст.202 КАС України підставами для скасування постанови суду першої інстанції і ухвалення нового рішення є порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Враховуючи, що рішення суду першої інстанції в частині розподілу судових витрат ухвалене з порушенням норм процесуального права, колегія суддів вважає за необхідне скасувати постанову в цій частині і ухвалити нове рішення про віднесення судових витрат позивача за рахунок Державного бюджету України.

Керуючись ст.ст. 198, 201, 205, 206 КАС України, колегія суддів,-

постановила:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України у м. Ірпені Київської області задоволити частково.

Рішення Ірпінського міського суду Київської області від 10 серпня 2010 року в частині розподілу судових витрат скасувати і ухвалити нове, якою стягнути на користь ОСОБА_1 судові витрати в сумі 120 грн. з Державного бюджету України.

В решті рішення залишити без змін.

Копію постанови направити учасникам справи.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили в порядку визначеному ч.5 ст.254 КАС України.

Постанова апеляційного суду може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з моменту набрання законної сили.

Головуючий