Справа № 2а-16109/10/0470
Суддя: Олійник Віктор Миколайович
Дата ухвалення: 2011-02-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2011 р. Справа № 2а-16109/10/0470

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_1
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпропетровську адміністративну справу за адміністративним позовом Управління Пенсійного фонду України в Індустріальному районі м. Дніпропетровська до Відділення виконавчої дирекції ОСОБА_2 соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Дніпропетровську про зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

08 грудня 2010 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду звернулось Управління Пенсійного фонду України в Індустріальному районі м. Дніпропетровська з адміністративним позовом до Відділення виконавчої дирекції ОСОБА_2 соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Дніпропетровську з позовними вимогами про зобовязання відповідача включити до актів щомісячної звірки витрат за особовими справами потерпілих, яким виплачено пенсії по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсії у зв'язку з втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання суми витрат за особовою справою ОСОБА_3, за період з 01.06.2010 року по 30.11.2010 р. на загальну суму 4571,03 грн.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що Відділення виконавчої дирекції ОСОБА_2 соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м.Дніпропетровську не включило до акту щомісячної звірки витрати по особових справах потерпілих, яким виплачено пенсію по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсій у звязку з втратою годувальника, до яких включались витрати управління по виплаті пенсії, щомісячної державної адресної допомоги передбаченої постановою Кабінету Міністрів України № 265 від 26.03.08р. та витрати на її доставку та підвищення передбачене постановою КМ України № 198 від 11.03.2009р. за особовою справою ОСОБА_3, за період з 01.06.2010 року по 30.11.2010 р. на загальну суму 4571,03 грн., тим самим порушуючи вимоги Закону України "Про пенсійне забезпечення" та Закону України "Про загальнообовязкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсії у звязку з втратою годувальника".

Представник позивача звернувся до суду із клопотанням про розгляд справи без його участі.

Представник відповідача в судове засідання зявився, проти розгляду справи в письмовому провадженні не заперечував, надавши письмові заперечення на позов, в яких просив у задоволенні позову відмовити, обґрунтовуючи свої доводи Порядком, затвердженим постановою Правління Пенсійного фонду України та Правління ОСОБА_2 соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань №5-4/4 від 04.03.2003 року, який, на думку відповідача, є єдиним документом, що передбачає відшкодування ОСОБА_2 відповідача ОСОБА_2 позивача коштів. Пунктом 4 вказаного Порядку визначений виключний перелік сум, які приймаються до заліку для відшкодування. Відшкодування адресної допомоги, та інших доплат вказаним Порядком не передбачено. Закон України №1105 не передбачає відшкодування витрат на виплату щомісячної державної адресної допомоги, доплати та надбавок, здійснених органами Пенсійного фонду інвалідам, які отримують пенсії по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання. Виплата їх здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України. Згідно п.4 вказаної Постанови виплата щомісячної державної адресної допомоги здійснюється за рахунок коштів, з яких виплачується пенсія або державна соціальна допомога. Вважає, що підстави для включення до акту звірки витрат по виплаті державної адресної допомоги та витрати на її доставку відсутні. Щодо вимог про відшкодування суми витрат по виплаті і доставці основної пенсії, виплаченої пенсіонеру ОСОБА_3, то у звязку з тим, що нещасний випадок настав на території колишнього СРСР підстави для відшкодування суми виплаченої пенсії по інвалідності відсутні. Обраний спосіб захисту (відновлення) порушеного права є неналежним, тобто таким, що не відповідає змісту прав управління ПФУ в Індустріальному районі м. Дніпропетровська щодо відшкодування понесених ним витрат.

Відповідно до ч. 6 ст. 128 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Суд вважає, що відсутність відповідача в судовому засіданні не перешкоджає розгляду справи за наявними в ній матеріалами у письмовому провадженні.

Судом встановлено, матеріалами справи підтверджено, що відповідно до розрахунку суми позову по пенсіонеру ОСОБА_3, який отримав каліцтво на території колишнього СРСР неприйняті відповідачем до відшкодування витрати за період з 01.06.2010 року по 30.11.2010 р. на загальну суму 4571,03 грн.

Вказані суми були включені позивачем до акту щомісячної звірки витрат по особовим справам потерпілих, яким виплачено пенсії по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсій у звязку з втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві, до загальної суми витрат, що підлягають відшкодуванню за період з 01.06.2010 року по 30.11.2010 р., проте відповідач відмовляється від прийняття до заліку вказані суми.

Призначення та виплата пенсій, у тому числі пенсії по інвалідності внаслідок трудового каліцтва або професійного захворювання здійснюється відповідно до Закону України "Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування" органами Пенсійного фонду України.

Статтею 1 Основ законодавства України про загальнообов'язкове державне соціальне страхування встановлено, що загальнообов'язкове державне соціальне страхування - це система прав, обов'язків і гарантій, яка передбачає надання соціального захисту, що включає матеріальне забезпечення громадян у разі хвороби, повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати страхових внесків власником або уповноваженим ним органом, громадянами, а також бюджетних та інших джерел, передбачених законом.

Відповідно до ст.1 Закону України "Про пенсійне забезпечення" громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у звязку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.

Згідно ч.2 ст.24 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності" якщо після призначення застрахованій особі матеріальної допомоги чи надання соціальних послуг між ОСОБА_2 соціального страхування від нещасних випадків і страховиками з інших видів соціального страхування виникають спори щодо понесених витрат, виплата здійснюється страховиком, до якого звернувся застрахований. При цьому страховик, до якого звернувся застрахований, має право звернутися до відповідного страховика з інших видів соціального страхування щодо відшкодування понесених ним витрат.

З набранням чинності Законом України "Про загальнообовязкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності" обовязок відшкодування шкоди, заподіяної працівникові внаслідок ушкодження його здоровя або в разі його смерті при настанні страхового випадку, зокрема виплати йому пенсії по інвалідності покладено на ОСОБА_2 соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань.

Згідно з ч.2 ст.7 Закону України "Про страхові тарифи на загальнообовязкове державне соціальне страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань, які спричинили втрату працездатності", ОСОБА_2 сплачує страхові виплати та надає соціальні послуги працівникам (членам їх сімей), які потерпіли на виробництві до 1 квітня 2001 року, з того часу, коли відповідні підприємства передали в установленому порядку ОСОБА_2 документи, що підтверджують право цих працівників (членів їх сімей) на такі страхові виплати та соціальні послуги, або коли таке право встановлено в судовому порядку. Потерпілі, документи яких не передані до ОСОБА_2, продовжують отримувати належні виплати та соціальні послуги від свого роботодавця, Пенсійного фонду України та ОСОБА_2 соціального страхування України. При цьому кошти, виплачені потерпілому страхувальником, зараховуються ОСОБА_2 у рахунок його страхових внесків на загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, а між страховиками з інших видів страхування і ОСОБА_2 в подальшому відбуваються відповідні розрахунки.

До Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності" внесено такі зміни: ст. 2 доповнено ч.2 такого змісту: "Особи, право яких на отримання відшкодування шкоди раніше було встановлено згідно із законодавством СРСР або законодавством України про відшкодування шкоди, заподіяної працівникам внаслідок травмування на виробництві або професійного захворювання, пов'язаних з виконанням ними трудових обов'язків, мають право на забезпечення по страхуванню від нещасного випадку відповідно до цього Закону";

Згідно зі ст.1 Угоди про гарантії прав громадян держав учасниць Співдружності Незалежних держав в галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992р.пенсійне забезпечення громадян держав-учасниць цієї Угоди та членів їхніх сімей здійснюється законодавством держави на території якої вони проживають.

Відповідно до ст. 3 Угоди усі витрати, повязані із здійсненням пенсійного забезпечення за цією Угодою, несе держава, що надає забезпечення. Взаємні розрахунки не проводяться, якщо інше не передбачено, двосторонніми угодами .

За змістом цієї норми взаємні розрахунки між державами можуть проводитися лише на підставі двосторонніх договорів.

Відповідно до ст. 5 Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць СНД у галузі пенсійного забезпечення, ця Угода поширюється на всі види пенсійного забезпечення громадян, які встановлені або будуть встановлені законодавством держав-учасниць Угоди.

Спільною постановою правління Пенсійного фонду України та правління ОСОБА_2 від 04.03.2003 р. № 5-4/4 затверджено Порядок відшкодування ОСОБА_2 соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України Пенсійному фонду України витрат, повязаних з виплатою пенсії по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, що встановив механізм погодження та відшкодування таких витрат.

Згідно п.2 вказаного Порядку останній визначає механізм відшкодування на централізованому рівні ОСОБА_2 соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України Пенсійному фонду України витрат, повязаних з виплатою відповідних пенсій.

Пунктом 5 Порядку передбачено, що органи Пенсійного фонду щомісяця проводять з відділенням виконавчої дирекції ОСОБА_2 звірку витрат по особових справах потерпілих, складають акт щомісячної звірки, в якому визначають загальну суму витрат, що підлягають відшкодуванню, та до 15 числа місяця, наступного за звітним, подають його відповідно головним управлінням Пенсійного фонду і управлінням виконавчої дирекції ОСОБА_2 на місцях.

Пунктом 6 Порядку передбачено, що головні управління Пенсійного фонду та управління виконавчої дирекції ОСОБА_2 на підставі поданих актів узагальнюють і узгоджують Довідку про відшкодування ОСОБА_2 соціального страхування від нещасних випадків Пенсійному фонду України витрат, повязаних з виплатою відповідних пенсій, та до 20 числа місяця, наступного за звітним, подають її відповідно до Пенсійного фонду та ОСОБА_2 соціального страхування від нещасних випадків.

Пунктом 7 Порядку встановлено, що ОСОБА_2 соціального страхування від нещасних випадків на підставі вищевказаної Довідки на централізованому рівні 25 числа місяця, наступного за звітним, перераховує відповідні кошти Пенсійному фонду.

Відповідно до пункту 3 розділу XI (Прикінцеві положення) Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності" відшкодування шкоди, медична, професійна та соціальна реабілітація провадяться ОСОБА_2 соціального страхування від нещасних випадків також зазначеним у статті 8 цього Закону особам, які потерпіли до набрання ним чинності та мали право на зазначені страхові виплати і соціальні послуги.

З аналізу наведених норм законодавства, а також вимог ст.21 Закону України "Про загальнообовязкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності" вбачається, що діюче законодавство та вказана стаття не містить будь-яких застережень щодо виконання ОСОБА_2 соціального страхування від нещасного випадку, обовязку з виплати пенсій по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання.

Враховуючи вищевказане, суд вважає, що відповідач повинен відшкодовувати позивачу понесені останнім витрати на виплату та доставку основної пенсії гр. ОСОБА_3, не дивлячись на те, що останній отримав трудове каліцтво на території колишнього СРСР.

Відповідно до п.1 постанови Кабінету Міністрів України № 265 від 26.03.2008 р.(із змінами внесеними згідно з Постановою КМ №862 від 24.09.2008р) "Деякі питання пенсійного забезпечення громадян" встановлено, що у разі, коли щомісячний розмір пенсійних виплат (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткових пенсій, цільової грошової допомоги, сум індексації та інших доплат до пенсій, встановлених законодавством, крім пенсій за особливі заслуги перед Україною та щомісячної доплати до пенсії у зв'язку з втратою годувальника членам сімей шахтарів, смерть яких настала внаслідок нещасного випадку на виробництві) не досягає в осіб, яким призначено пенсію у зв'язку з втратою годувальника, на одного непрацездатного члена сім'ї 100 відсотків, на двох - 120 відсотків, на трьох і більше - 150 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого законом для осіб, які втратили працездатність, таким особам надається щомісячна державна адресна допомога до пенсії у сумі, що не вистачає до зазначених розмірів.

Пунктами 4, 5 вищевказаної Постанови передбачено, що виплата щомісячної державної адресної допомоги, передбаченої цією постановою, здійснюється за рахунок коштів, з яких виплачується пенсія або державна соціальна допомога. Щомісячна державна адресна допомога встановлюється з 1 квітня 2008 р. і переглядається у зв'язку із збільшенням прожиткового мінімуму, встановленого законом для осіб, які втратили працездатність.

Відповідно до ст.6 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", непрацездатні громадяни крім пенсійних виплат із системи пенсійного забезпечення мають право отримувати доплати, надбавки та підвищення до зазначених виплат, додаткову пенсію в порядку та за рахунок коштів, визначених законодавством. У разі, якщо сукупність виплат, зазначених в частині першій цієї статті, разом з пенсійними виплатами із системи пенсійного забезпечення та іншими доходами, не досягають розміру прожиткового мінімуму, визначеного законом для непрацездатних громадян, такі громадяни мають право на отримання державної соціальної допомоги в порядку, розмірах та за рахунок коштів, визначених законом.

Згідно п.4 вищевказаного Порядку відшкодуванню підлягають суми, що виплачуються відповідно до Законів України "Про пенсійне забезпечення", "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань, які спричинили втрату працездатності" та інших нормативно - правових актів, а саме: сума основного розміру пенсії по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання; щомісячна цільова грошова допомога на прожиття, якщо така надавалася пенсіонеру, який одержував вищезазначену пенсію; допомога на поховання сім'ї померлого або особі, яка здійснила поховання особи, яка отримувала вищезазначену пенсію; сума витрат Пенсійного фонду в виплати і доставки вищезазначених пенсій.

Таким чином, зазначеним Порядком визначений виключний перелік сум, які приймаються до заліку для відшкодування видатків ОСОБА_2 соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України.

Виплати вищевказаної адресної допомоги та підвищення відповідно до постанови Кабінету Міністрів № 198 від 11.03.2009р. не передбачені Порядком №5-4/4.

Станом на час підписання актів звірки спільні рішення щодо відшкодування коштів на виплату адресної допомоги та підвищення до пенсії Пенсійним фондом України та ОСОБА_2 соціального страхування від нещасних випадків на виробництві не приймалися, і відповідні зміни до Порядку №5-4/4 не вносилися.

Тобто, щомісячна державна адресна допомога та підвищення відповідно до постанови Кабінету Міністрів № 198 від 11.03.2009р. є самостійним видом виплат та виплачується, крім інших видів доплат, в т.ч. цільової допомоги на прожиття з урахуванням приписів постанови Кабінету Міністрів України № 265 від 26.03.2008р. та постанови Кабінету Міністрів № 198 від 11.03.2009р.

Разом з тим обраний у цій справі спосіб захисту (відновлення) порушеного права суд вважає таким, що не відповідає змісту прав Управління ПФУ щодо відшкодування понесених ним витрат.

Порядок відшкодування ОСОБА_2 соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України Пенсійному фонду України витрат, пов'язаних з виплатою пенсій по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсій у зв'язку із втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, затверджений постановою Правління Пенсійного фонду України та Правління ОСОБА_2 соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань від 4 березня 2003 р. № 5-4/4, не врегульовує спірних відносин, які виникли у даному випадку, оскільки встановлене ним правило підписання актів звірки розрахунків розраховано на відсутність спору.

У разі незгоди на підписання актів з боку ОСОБА_2 соціального страхування від нещасних випадків вимоги про стягнення мають вирішуватись у судовому порядку в судах адміністративної юрисдикції, а не шляхом пред'явлення вимог про підписання актів звірки.

Згаданий Порядок визначає механізм відшкодування на централізованому рівні ОСОБА_2 соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України Пенсійному фонду України витрат, пов'язаних з виплатою пенсій по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсій у зв'язку із втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, які призначені особам, що застраховані згідно із Законом України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності" (крім осіб, зазначених у пункті 2 статті 8 цього Закону), у тому числі добровільно застраховані, та потерпілим особам, право яких на отримання відшкодування шкоди раніше було встановлено згідно із законодавством СРСР або законодавством України про відшкодування шкоди, заподіяної працівникам внаслідок травмування на виробництві або професійного захворювання, пов'язаних з виконанням ними трудових обов'язків.

За викладених вище обставин та відповідних доказів, суд вважає, що позов управління Пенсійного фонду України в Індустріальному районі м. Дніпропетровська до Відділення виконавчої дирекції ОСОБА_2 соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Дніпропетровську про зобовязання вчинити певні дії задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 122, 162 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного позову Управління Пенсійного фонду України в Індустріальному районі м. Дніпропетровська до Відділення виконавчої дирекції ОСОБА_2 соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м.Дніпропетровську про зобовязання вчинити певні дії - відмовити.

Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Дніпропетровський окружний адміністративний суд з одночасним направленням копії апеляційної скарги особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі складення постанови у повному обсязі, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна, скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

У разі якщо справа розглядалась судом за місцезнаходженням суб'єкта владних повноважень і він не був присутній у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, але його було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо у суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Постанова суду набирає законної сили відповідно до вимог ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя (підпис) З оригіналом згідно. Суддя Постанова не набрала законної сили 10 лютого 2011 року. Суддя ОСОБА_1 ОСОБА_1 ОСОБА_1