Справа № 2а-2587/10/0970
Суддя: Панікар І.В.
Дата ухвалення: 2010-10-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" жовтня 2010 р. Справа № 2a-2587/10/0970

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі:

Судді Панікара І.В.

при секретарі Прут Ю.А.

за участю сторін:

представника позивача - ОСОБА_1

представника відповідача - ОСОБА_2

представника третьої особи - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду адміністративну справу

за позовом: Відділу державної виконавчої служби, Надвірнянського районного управління юстиції, вул. Грушевського, 18, м. Надвірна, Івано-Франківська область,

до відповідача: Відділу ДАІ з обслуговування доріг Надвірнянського району, вул. Шевченка, 3 а, м. Надвірна, Івано-Франківська область,

третьої особи: ПАТ "Банк Форум" Івано-Франківська філія, вул. Незалежності, 34, місто Івано-Франківськ,

про зобов'язання вчинення дій,-

ВСТАНОВИВ:

16.07.2010 року відділ державної виконавчої служби Надвірнянського районного управління юстиції (надалі -позивач) звернувся з адміністративним позовом до відділу ДАІ з обслуговування доріг Надвірнянського району (надалі - відповідач) та третьої особи на стороні позивача, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору - ПАТ «Банк Форум»(надалі- третя особа) про зобовязання вчинення дій.

Позовні вимоги мотивовані тим, що на примусовому виконанні відділу ДВС Надвірнянського районного управління юстиції знаходиться судовий наказ № 2н-1421 виданий 05.02.2009 року Івано-Франківським міським судом про стягнення в солідарному порядку із ОСОБА_4 45988,79 гривень заборгованості згідно кредитного договору та 244,95 гривень судових витрат в користь АКБ «Форум», де предметом застави являється автомобіль марки ПЕЖО «407». 18.05.2009 року старшим державним виконавцем Юркевичем А.І. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження та надано боржнику добровільний строк для сплати боргу. Розпорядженням відділу ДВС Надвірнянського районного управління юстиції № 0217/6357 від 06.08.2009 року зобовязано відділ ДАІ з обслуговування доріг Надвірнянського району надати доступ старшому державному виконавцю Юркевичу А.І. 07.08.2009 року на 10 годину до автомобіля марки ПЕЖО «407», 2007 року випуску, шасі (кузов, рама) № VF36DRFJC21516243, реєстраційний номер НОМЕР_1, який знаходився на майданчику тимчасового утримання в ДАІ з обслуговування доріг Надвірнянського району, для опису й арешту майна та вилучення вищевказаного автомобіля з майданчика тимчасового утримання транспортних засобів. Однак, всупереч зазначеному розпорядженню, відповідач не надав доступу позивачу для проведення зазначених виконавчих дій, про що державним виконавцем складено акт від 20.10.2009 року. У зв"язку з чим, позивач простить зобов"язати відповідача передати йому по акту-прийому передачі вищевказаний транспортний засіб.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав з підстав викладених в позовній заяві та просив позов задовольнити повністю.

Представник відповідача позов не визнав та пояснив суду, що зазначений транспортний засіб не може бути переданий позивачу без оплати втановленої законом вартості його перебування на арешт майданчику.

Представник третьої особи на стороні позивача позовні вимоги підтримав. Суду подав заяву, в якій зазначив, що вважає дії відповідача неправомірними та такими, що перешкоджають вилученню та реалізації заставного майна.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши поснення представників позивача, відпвідача та третьої особи, суд вважає, що позовні вимоги є такими, що не підлягають до задоволення, виходячи з наступних мотивів.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначає Закон України Про виконавче провадження та розроблена на його виконання "Інструкція про проведення виконавчих дій" № 74/5 від 15.12.1999 року.

Стаття 1 Закону України Про виконавче провадження (надалі Закон) визначає, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, зазначених у цьому Законі, спрямованих на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які здійснюються на підставах, у спосіб та в межах повноважень, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, виданими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно статті 5 Закону державний виконавець зобов'язаний вживати заходів примусового виконання рішень, встановлених цим Законом, неупереджено, своєчасно, повно вчиняти виконавчі дії. З цією метою державний виконавець наділений правами та несе обов"язки визначені даною нормою закону.

Статтею 7 Закону визначено гарантії прав громадян і юридичних осіб у виконавчому провадженні, зокрема абзацом 1 цієї статті зазначено, що державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права у точній відповідності із законом і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів громадян і юридичних осіб.

Слід зазначити, відповідно до статті 4 Закону заходами примусового виконання рішень є: 1) звернення стягнення на майно боржника; 2) звернення стягнення на заробітну плату (заробіток), доходи, пенсію, стипендію боржника; 3) вилучення у боржника і передача стягувачеві певних предметів, зазначених у рішенні; 4) інші заходи, передбачені рішенням.

Відповідно до частини 1 статті 50 Закону, звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті (опису), вилученні та примусовій реалізації.

Згідно частин 1 та 3 статті 53 Закону України Про виконавче провадження державний виконавець має право на пропозицію боржника або стягувача звернути стягнення на майно боржника, що знаходиться в інших осіб, а також на майно та кошти, належні боржникові від інших осіб. Одержавши від названих осіб відомості про наявність майна боржника, державний виконавець описує це майно в присутності понятих, вилучає його і реалізує у встановленому цим Законом порядку. Якщо особа, у якої знаходиться майно боржника, перешкоджає державному виконавцеві у його вилученні, таке майно вилучається державним виконавцем у примусовому порядку, встановленому статтею 55 цього Закону. За ухилення від виконання розпоряджень державного виконавця на особу, в якої знаходиться майно боржника, може бути накладено стягнення відповідно до цього Закону.

Абзацом 5 частини 1 стаття 55 визначено спосіб арешту та вилучення майна боржника - проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту.

Так, про проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту державний виконавець складає акт опису й арешту майна боржника. Під час проведення опису й арешту майна боржника державний виконавець вправі оголосити заборону розпоряджатися ним, а у разі потреби - обмежити права користування майном або вилучити його у боржника та передати на зберігання іншим особам, про що зазначається в акті опису й арешту. Види, обсяги і строк обмеження встановлюються державним виконавцем у кожному конкретному випадку з урахуванням властивостей майна, його значення для власника чи володільця, необхідності використання та інших обставин.

Вилучення арештованого майна з передачею його для реалізації провадиться у строк, встановлений державним виконавцем, але не раніше, ніж через п'ять днів після накладення арешту.

Як вже судом зазначалося, Інструкція про проведення виконавчих дій (надалі Інструкція) розроблена на виконання Закону України "Про виконавче провадження" та визначає умови та порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до Закону, інших нормативно-правових актів підлягають примусовому виконанню в разі невиконання їх у добровільному порядку.

Підпунктом 5.6.6. пункту 5.6 Інструкції визначено, що при проведенні виконавчих дій щодо опису та арешту майна боржника державний виконавець складає акт опису й арешту майна. Зокрема, в акті зазначається також і назва особи, якій передане майно на зберігання, а якщо майно передано на зберігання не боржнику, а іншій особі, - паспортні дані, її адреса. Акт опису й арешту майна підписується державним виконавцем, понятими, зберігачем майна, боржником та стягувачем, іншими особами, які були присутні при накладенні арешту на майно. У разі відмови від підпису сторін чи інших осіб, що були присутні при виконанні, про це робиться відмітка в акті. Акт опису і арешту майна складається в двох примірниках. Перший залишається в провадженні державного виконавця, а другий - видається боржнику під розписку на першому примірнику, що залишається у державного виконавця. Якщо описане майно передано на зберігання не боржникові, а іншій особі, то акт опису й арешту майна складається в трьох примірниках. Перший залишається в провадженні державного виконавця, а інші вручаються зберігачеві майна та боржнику під розписку (на першому примірнику).

Державний виконавець зобов'язаний подбати про забезпечення умов реалізації майна боржника, які не ущімлюють його законних інтересів.

Відповідно до частини 1 статті 88 Закону, за порушення вимог цього Закону, невиконання законних вимог державного виконавця громадянами чи посадовими особами, якщо ці дії не мають ознак злочину, накладається штраф від десяти до тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян у порядку, передбаченому законом.

Як встановлено в судовому засіданні, 18.05.2009 року старшим державним виконавцем відділу ДВС Надвірнянського РУЮ винесено постанову про відкриття виконавчого провадження. Підставою винесення зазначеної постанови слугував судовий наказ № 2н 1421 від 05.02.2009 року виданий Івано-Франківським міським судом.

В ході здійснення примусового виконання даного судового рішення, актом державного виконавцявіллілу ДВС Надвірнянського РУЮ від 06 серпня 2009 року зафіксовано виявлення належного боржнику транспортного засобу - автомобіля марки ПЕЖО «407», 2007 року випуску, шасі (кузов, рама) № VF36DRFJC21516243, реєстраційний номер НОМЕР_1, який знаходився на майданчику тимчасового утримання в ДАІ з обслуговування доріг Надвірнянського району з 23.04.2007 року, що підтверджується протоколом огляду та затримання транспорту № 000039 від 23.04.2007 року.

06 серпня 2009 року начальником віллілу ДВС Надвірнянського РУЮ видане розпорядження, адресоване начальнику ВДАІ з обслуговування доріг Надвірнянського району про зобов"язання надати доступ до даного автомобіля для вчинення виконавчих дій, а саме: опису й арешту майна та вилучення автомобіля з майданчику тимчасового утримання транспортних засобів для подальшої реалізації заставного майна. Зазначене розпорядження отримане відповідачем 06 серпня 2009 року, про що свідчить особиста розписка його посадової особи на копії належної позивачу.

Як вбачається з акту державного виконавця від 20.10.2009 року, відповідач не виконав вимог позивача та не надав доступу до майна для вчинення відповідних виконавчих дій.

Зазначену обставину не заперечив і представник відповідача, проте відмову мотивував тим, що перебування автомобіля на майданчику тимчасового утримання транспортних засобів, відповідно до Наказу МВС України № 369/1105/336 від 05.06.2007 року "Про затвердження розмірів плати за надання послуг органами та пдрозділами МВС та Порядку їх справлення" є платним, а оскільки позивач не компенсовував йому цієї вартості, відповідно і транспортних засіб не міг бути повернутим.

Окрім того, як встановлено в судовому засіданні, державним виконавцем в ході здійснення даного виконавчого провадження винесено акт опису й арешту майна від 29.12.2009 року серії АА № 963894, яким описано і накладено арешт на автомобіль марки ПЕЖО «407», реєстраційний номер НОМЕР_1, належний боржнику. Зі змісту даного виконавчого документу встановлено, що акт складено в м. Надвірна по вул. Грушевського та видано одну копію серії АА № 373090, яку направлено власнику (боржнику) даного транспортного засобу - ОСОБА_4

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Аналізуючи вищевказані норми матеріального права, суд констатує, що в ході здійснення виконавчого провадження, примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), повинно здійснюватися на підставах, у спосіб та в межах повноважень, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, виданими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Зокрема, на переконання суду, в конкретному випадку, при виявлені державним виконавцем на стадії примусового виконання рішення суду, майна належного боржнику, він наділений відповідними повноваженнями щодо примусового виконання рішення суду, а саме його описі, арешті, вилученні та примусовій реалізації.

Водночас суд зазначає, що виконавче провадження, як сукупність дій органів і посадових осіб повинне містити логічну послідовність порядку та способу вчинення таких дій. Так, суд констатує, позовні вимоги позивача зверннуті на зобов"язання відповідача вчинити дії щодо передачі йому по акту прийому-передачі автомобіля марки ПЕЖО «407», 2007 року випуску, шасі (кузов, рама) № VF36DRFJC21516243, реєстраційний номер НОМЕР_1. На думку суду, такі вимоги є допустимими та правильними, за умов коли в ході здійснення виконавчого провадження виконавцем виявлено майно, належне боржнику, на дане майне майно звернуто стягення відповідним процесуальним документом, зазначений документ належним чином направлений на адресу як боржника так і особи в якої виявлено таке майно, проте ця особа в добровільному порядку відмовляється надати зазначене майно державному виконавцеві. Окрім того, на переконання суду, доречним було б перед зверненням до вирішення виниклого спору в судовому порядку, використати наявні засоби адміністративного впливу, а саме застосувати штраф до посадової особи відповідача.

Як вбачається з матеріалів даної адміністративної справи, пояснень сторін, відповідачу не направлялася копія акту опису й арешту майна від 29.12.2009 року серії АА № 963894, а відповідно і обов"язку щодо передачі арештованого майна у нього не виникало.

Щодо невиконання позивачем розпорядження державного виконавця від 06 серпня 2009 року про зобов"язання надати доступ до даного автомобіля для вчинення виконавчих дій, а саме: опису й арешту майна та вилучення автомобіля з майданчику тимчасового утримання транспортних засобів для подальшої реалізації заставного майна, на думку суду, не охоплюються позовними вимогами позивача, внаслідок чого приходить до переконання, що позивачем обрано неналежний спосіб захисту свого оспорюваного або порушеного права, оскільки, на момент прийняття рішення по справі єдиним можливим способом відновлення свого порушеного права позивача, може бути тільки звернення з його боку до відповідача з вимогою про передачу транспортного засобу на підставі копії акту опису й арешту майна, долученої до вказаного звернення.

З урахуванням наведеного, на думку суду, позовні вимоги є такими, що не підлягають до задоволення.

На підставі ст. 124 Конституції України, керуючись ст. ст. 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд ,-

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні позову відмовити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку. Відповідно до статті 186 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо субєкта владних повноважень у випадках та порядку, передбаченому частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення пятиденного строку з моменту отримання субєктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Апеляційна скарга подається до Львівського апеляційного адміністративного суду через Івано-Франківський окружний адміністративний суд.

Постанова набирає законної сили в порядку та строки встановлені статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя: /підпис/ ОСОБА_5

Постанова складена в повному обсязі 25.10.2010 року.