Справа № 814/1896/15
Суддя: Лісовська Н. В.
Дата ухвалення: 2015-11-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Миколаїв

02 листопада 2015 року Справа № 814/1896/15

Миколаївський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Лісовської Н.В. за участю секретаря судового засідання Ткач Г.С. у відкритому судовому засіданні розглянув адміністративну справу

за позовомпублічного акціонерного товариства "Радсад", вул. Миру, 1, с. Радсад, Миколаївський район, Миколаївська область, 57160

доОчаківської ОДПІ Головного управління ДФС у Миколаївській області, вул. Шкрептієнко, 27, м. Очаків, Миколаївська область, 57500

третя особаприватне підприємство "Виробничо-комерційна фірма "ЛОРД", пр. Г.Сталінграду, 4-б, м. Миколаїв, 54025
провизнання нечинними та скасування податкових повідомлень-рішень від 26.01.2015 р. № НОМЕР_1 і № НОМЕР_2,
За участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4,

від відповідача: ОСОБА_5,

від третьої особи: не прибув,

ВСТАНОВИВ:

Позивач публічне акціонерне товариство "Радсад", звернувся до суду з позовом до Очаківської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Миколаївській області (далі відповідач) про визнання нечинними та скасування податкових повідомлень-рішень від 26.01.2015 р. № НОМЕР_1 і № НОМЕР_2.

Ухвалою від 07.07.2015 р. суд залучив до участі в справі в якості третьої особи приватне підприємство "Виробничо-комерційна фірма "Лорд" (далі ПП "ВКФ "Лорд").

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідачем не встановлено порушень податкового законодавства при взаємовідносинах позивача з ПП "ВКФ "Лорд" та іншими контрагентами. Недоліки в заповненні товарно-транспортних накладних (далі ТТН) не можуть свідчити про безтоварність господарських операцій, є лише порушенням порядку транспортного перевезення нафтопродуктів, та не впливають на правильність віднесення сум ПДВ до податкового кредиту. Господарські операції позивача з контрагентами-постачальниками паливно-мастильних матеріалів мали дійсний реальний характер, а паливо використане позивачем у своїй діяльності як сільськогосподарського товаровиробника, що підтверджується первинними бухгалтерськими документами. Щодо використання коштів ПДВ, які акумульовані на спеціальному рахунку, в сумі 45203,85 грн. Позивач зазначає, що кошти були використані для заправки власних вантажних автомобілів, з метою доставки насіння, добрив, кормів для худоби тощо, оскільки ця операція до доставці необхідного є частиною технологічного процесу з вирощування сільгосппродукції та тваринництва. Позивач зазначає, що він не надавав ніяких послуг з перевезення та у ДПІ відсутні жодні докази такого твердження, яке відображене в акті перевірки. Просить суд скасувати податкові повідомлення-рішення.

Відповідач позовні вимоги не визнав, надав суду письмові заперечення проти позову, в яких посилається на факти, зазначені в акті перевірки, та просить суд відмовити в задоволенню позову.

Третя особа надала письмові пояснення по справі, в яких зазначила, що господарські операції позивача з ПП "ВКФ "Лорд" мали реальний характер, були складені первинні документи, необхідність яких встановлює Податковий кодекс України (далі ПК України). підприємство займається оптовою торгівлею паливом з 2008 р., співпрацює з позивачем з 2012 р. і є його основним постачальником. ПП "ВКФ "Лорд" не є перевізником паливно-мастильних матеріалів, з цією метою підприємство зверталося до спеціального перевізника, а позивачеві надавало податкові, видаткові накладні, сертифікати якості на ПММ. Недоліки в оформленні деяких ТТН (які при перевірці встановила ДПІ) не можуть свідчити про нереальність господарської операцій.

Вислухав пояснення представників сторін і свідка, з'ясував усі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінив докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дослідив матеріали, що містяться у справі, суд дійшов висновку, що позов належить частковому задоволенню, виходячи з наступного:

У листопаді-грудні 2014 р. відповідачем проведена документальна планова виїзна перевірка позивача, за результатами якої складено акт від 05.01.2015 р. № 1/22-00413989.

Під час перевірки встановлено наступні порушення, що стали підставою для винесення оскаржуваних податкових повідомлень-рішень:

- п. 198.1, 198.3, 198.6 ст. 198, п. 209.2 ст. 209, п. 44.1, 44.6 ст. 44 ПК України, в результаті чого занижено ПДВ по декларації зі спеціального режиму оподаткування діяльності у сфері сільського господарства в загальній сумі 405122,00 грн.;

- п. 209.2, 209.3 ст. 209 ПК України, в результаті чого завищено ПДВ по декларації зі спеціального режиму оподаткування діяльності у сфері сільського господарства за липень 2014 р. у сумі 35995,00 грн.;

- п. 209.2, п.п. 209.15.1 п. 209.15 ст. 209 ПК України, в результаті чого проведено використання акумульованих коштів на спеціальному рахунку в сумі 45203,85 грн. не за цільовим призначенням.

На підставі акту перевірки прийнято податкові повідомлення-рішення від 26.01.2015 р. № НОМЕР_1 на суму 461272,50 грн. і № НОМЕР_2 на суму 56504,81 грн.

Вирішуючи спір між сторонами, суд виходить з наступного.

Позивач є сільськогосподарським підприємством, платником фіксованого сільськогосподарського податку і перебуває на спеціальному режимі оподаткування ПДВ. За період перевірки позивач фактично здійснював наступні види діяльності: вирощування зернових культур (крім рису), бобових культур і насіння олійних культур; вирощування винограду; вирощування зерняткових і кісточкових фруктів; вирощування ягід, горіхів, інших плодових дерев і чагарників; розведення великої рогатої худоби молочних порід; виробництво виноматеріалів; роздрібну торгівлю продуктами харчування у магазинах; надання в оренду власних основних засобів; надання послуг по зберіганню виноматеріалів.

Відповідач перевіряв фінансово-господарські відносини позивача з наступними контрагентами:

- ПП "ВКФ "Лорд";

- ТОВ "Спецмонтаж СВ";

- ТОВ "Профінструмент Україна";

- ТОВ "Вітера";

- ПП "Транспортна компанія "Експорт-імпорт груп".

Як вбачається з акту перевірки, позивач з ПП "ВКФ "Лорд" уклав договір поставки бензину та дизельного палива від 31.10.2012 р. № 311012. До перевірки надано ТТН на відпуск нафтопродуктів, в яких не вказано до якого подорожнього листа вони складені, відсутня інформація щодо виду перевезень, дати і часу виїзду та прибуття, не вказано марки і виду нафтопродукту, обєм дизельного палива наведено в літрах замість дециметрів кубічних, відсутня інформація щодо виданої довіреності. До перевірки не надано журналів обліку надходження нафтопродуктів на АЗС і реєстрації проведення вимірювань нафтопродуктів (нафти) у резервуарах, а також сертифікатів відповідності. З даного відповідач зробив висновок, що зміст первинних документів, відображених у бухгалтерському обліку позивача, не відповідає суті проведених господарських операцій, а згідно наданих до перевірки документів неможливо зясувати рух товару. Крім того, відповідач посилається на акти перевірок ПП "ВКФ "Лорд", висновки яких також не підтверджують проведення господарських операцій позивача з постачальником. По операціях позивача з ПП "ВКФ "Лорд" відповідачем донараховано ПДВ у розмірі 400369,58 грн.

Суд критично оцінює таку позицію ДПІ, оскільки це спростовується матеріалами справи. Так, між позивачем та ПП "ВКФ "Лорд" був укладений письмовий договір, реальність поставок нафтопродуктів підтверджується актами прийому передачі, сертифікатами на кожен вид пального, видатковими та податковими накладними, складеними сторонами господарських правовідносин. Надані суду ТТН містять інформацію щодо найменування та марки нафтопродукту (дизельне паливо, бензин А-80 і А-92), обєму та маси. Недоліки в оформленні ТТН (відсутність інформації щодо виданої довіреності, дати й часу виїзду та прибуття) не є достатньою підставою для висновку про безтоварний характер операцій з поставки палива. Книги складського обліку паливно-мастильних матеріалів та кількісного руху нафтопродуктів також надані суду і підтверджують належне ведення обліку придбаного палива. Використання (списання) придбаного в ПП "ВКФ "Лорд" пального здійснювалося за лімітно-забірними картками на кожну сільськогосподарську техніку та кожну автомашину. На підставі зазначених карток щомісячно складалися звіти про рух паливно-мастильних матеріалів та акти їх списання (документи наявні в матеріалах справи).

Рішеннями Миколаївського окружного адміністративного суду та Одеського апеляційного адміністративного суду встановлено реальність господарських операцій ПП "ВКФ "Лорд" з контрагентами-покупцями.

Суд також критично ставиться до твердження відповідача, що оскільки при перевірці перевіряючому були надані не всі (на його думку) документи первинного бухгалтерського обліку, то висновки по перевірці вона зробила з тих документів, які мала. Така позиція є хибною, оскільки у ДПІ є право, закріплене положеннями ПК України, на витребовування тих чи інших документів під час проведення перевірки. Як встановлено в судовому засіданні та не заперечується представником відповідача, жодних запитів з вимогою про надання тих чи інших документів первинного бухгалтерського обліку ДПІ не витребовувала.

Щодо господарської операції з ТОВ "Спецмонтаж СВ", слід зазначити, що між ним і позивачем письмового договору не укладалося, однак контрагент поставив позивачу масло моторне і запчастини. Відповідач посилається в акті перевірки на акт про неможливість проведення зустрічної звірки ТОВ "Спецмонтаж СВ". По операціям позивача з ТОВ "Спецмонтаж СВ" відповідач донарахував 109,00 грн. ПДВ.

З даного приводу суд зазначає, що єдиною обставиною, яку може підтверджувати акт про неможливість проведення зустрічної звірки (складення якого не передбачено ані нормами ПК України, ані затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2010 р. № 1232 Порядком проведення органами державної податкової служби зустрічних звірок), - це непроведення зустрічної звірки. Отже, вказаний акт не є носієм інформації про порушення позивачем вимог податкового законодавства.

Можливе порушення податкового законодавства контрагентами позивача не означає "автоматичного" порушення вимог податкового законодавства самим позивачем. У позивача відсутній обовязок і можливості перевіряти добросовісність своїх контрагентів.

Зазначена позиція узгоджується з практикою Європейського Суду з прав людини. Так, у справі "БУЛВЕС" проти Болгарії" Європейський Суд з прав людини у своєму рішенні від 22.01.2009 р. в п. 71 зазначив, що платник податку не повинен нести відповідальності за наслідки невиконання постачальником його зобов'язань зі сплати податку і в результаті сплачувати ПДВ другий раз, а також пеню. На думку суду, такі вимоги стали б надмірним тягарем для платника податку, що порушило справедливий баланс, який повинен підтримуватися між вимогами суспільного інтересу та вимогами захисту права власності.

Крім того, на доказ використання придбаних товарів у своїй господарській діяльності позивач надав суду прибуткові накладні та акти списання матеріалів, що містяться в матеріалах справи.

При здійсненні господарської операції з контрагентом ТОВ "Вітера" позивач не укладав письмового договору, однак контрагент надав позивачу транспортно-експедиційні послуги. Відповідач посилається на акт про неможливість проведення зустрічної звірки ТОВ "Вітера", та, як наслідок, по операціям позивача з ТОВ "Вітера" відповідач донарахував 2740,00 грн. ПДВ.

На вимогу суду позивачем були надані ТТН на перевезення соняшнику та сорго від позивача до ТОВ СП "Нібулон". З ТТН вбачається, що ТОВ "Вітера" здійснювало транспортно-експедиційне супроводження товару. В ТНТ відображено, що ТОВ "Нібулон" отримало перевезений товар. Таким чином, суд приходить до висновку, що перевіряючі дійшли помилкових висновків про відсутність господарської операції між позивачем та ТОВ "Вітера".

З ТОВ "Профінструмент Україна" позивач не укладав письмового договору, однак контрагент поставив позивачу інструменти, які позивач у наступному використав у своїй господарській діяльності. Відповідач посилається в акті перевірки на те, що під час перевірки не надано ТТН і звіти щодо оприбуткування товару, а також на акт перевірки ТОВ "Профінструмент Україна". По операціям позивача з ТОВ "Профінструмент Україна" відповідач донарахував 751,00 грн. ПДВ.

Документи, що підтверджують факт оприбуткування поставлених товарів та переміщення їх для використання у виробничі підрозділи товариства надані позивачем до перевірки та є в матеріалах справи. Таким чином, суд приходить до висновку, що ця господарська операція мала товарний реальний характер, а відтак висновки ДПІ є помилковими.

Відповідно до договору з ПП "Транспортна компанія "Експорт-імпорт груп" позивачу надані транспортно-експедиційні послуги. ДПІ у своїх висновках посилається на акт про неможливість проведення зустрічної звірки ПП "Транспортна компанія "Експорт-імпорт груп". По операціям позивача з ПП "Транспортна компанія "Експорт-імпорт груп" відповідач донарахував 583,00 грн. ПДВ.

Позивач надав письмові пояснення про те, що контрагент здійснював перевезення металевих опор для встановлення шпалери на молодих виноградниках, які поставлялися позивачу від ТОВ "Іпріс-Профіль". Суду надані копії акту приймання-передачі наданих послуг, податкова накладна, копія ТТН, видаткова та прибуткова накладні на опори виноградників, а відтак суд приходить до висновку, що ця господарська операція мала реальний характер.

При формуванні податкового кредиту за грудень 2012 р. по контрагенту-постачальнику ПАТ "Миколаївобленерго" позивачем було враховано суму ПДВ 569,77 грн. по податковій накладній від 30.11.2012 р. № 166/0008, яка до перевірки не надана. ПАТ "Миколаївобленерго" не декларує податкове зобовязання в сумі 569,77 грн. З даних підстав відповідач донарахував ПДВ у розмірі 570,00 грн. основного зобовязання та 142,50 грн. штрафних (фінансових) санкцій. Зазначені суми зобовязання ввійшли до податкового повідомлення-рішення від 26.01.2015 р. № НОМЕР_1.

Позивач визнав порушення податкового законодавства по контрагенту ПАТ "Миколаївобленерго", зазначивши, що помилково допустив подвійне врахування податкової накладної. Вказане є підставою для відмови в задоволенні позовних вимог у частині скасування податкового повідомлення-рішення від 26.01.2015 р. № НОМЕР_1 на суму 570,00 грн. основного зобовязання та 142,50 грн. штрафних (фінансових) санкцій.

На підставі вищевикладеного, документів первинного бухгалтерського обліку, що містяться в матеріалах справи, суд приходить до висновку, що податкове повідомлення-рішення № НОМЕР_1 від 26.01.2015 р. належить частковому скасуванню, в частині основного зобовязання на суму 368448,00 грн. та в частині нарахування штрафних (фінансових) санкцій на суму 92112,00 грн.

Крім того, перевіркою виявлено нецільове використання коштів, акумульованих на спеціальному рахунку по ПДВ. Так, встановлено перерахування позивачем коштів постачальнику ТОВ "Кворум Нафта" за бензин марки А-80 4845 л. у сумі 45203,85 грн. Відповідач вважає, що транспортні перевезення (з чим повязане придбання бензину) не відносяться до виду діяльності вирощування зернових та технічних культур, на який поширюється спеціальний режим оподаткування, а тому оплачений позивачем бензин на суму 45203,85 грн. є нецільовим використанням акумульованих коштів на спеціальному рахунку.

З даного приводу представники позивача зазначили, що основним видом діяльності товариства є ведення сільського господарства, зокрема вирощування винограду, плодів, зернових культур, вирощування великої рогатої худоби та свиней. Значна частина робіт (обробіток ґрунту, захист рослин від хвороб і шкідників, збирання врожаю тощо) здійснюється за допомогою механізованої сільськогосподарської техніки та автотранспортних засобів. Товариство має власні транспортні засоби (суду надано свідоцтва про реєстрацію тракторів, екскаваторів, вантажних автомобілів ГАЗ, КАМАЗ, легкових автомобілів), для заправки яких використаний придбаний у ТОВ "Кворум Нафта" бензин марки А-80. Транспортні засоби використовувалися для перевезення насіння, добрив, кормів тваринам тощо. Зазначені дії є частиною технологічного процесу по вирощуванню сільськогосподарської продукції та тваринництва. На підтвердження використання пального для заправки власного транспорту, який перевозив насіння, добрива тощо, позивач надав подорожні листи, в яких зазначено номер транспортного засобу, марку пального, маршрут і найменування вантажу, акти приймання-передачі паливно-мастильних матеріалів, копії сертифікатів відповідності палива. Допитаний у якості свідка ОСОБА_6, директор складу паливно-мастильних матеріалів, також підтвердив, що придбаний бензин А-80 використовувався лише для потреб товариства.

Таким чином, у ході розгляду справи не підтверджено твердження відповідача про використання бензину А-80 для заправки власного транспорту позивача, а не сільськогосподарського.

Згідно ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, обов'язок доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ч. 3 ст. 94 КАС України, якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу - відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Позивач надав суду платіжне доручення про сплату судового збору в сумі 487,20 грн. Таким чином, відшкодуванню з Державного бюджету України підлягають судові витрати в сумі 486,52 грн.

Керуючись ст. 2, 7, 17, 94, 158, ч.3 ст. 160, 161, 162, 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

1. Адміністративний позов задовольнити частково.

2. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Очаківської ОДПІ Головного управління Міндоходів у Миколаївській області від 26.01.2015 р. № НОМЕР_2 повністю.

3. Визнати протиправним та скасувати частково податкове повідомлення-рішення Очаківської ОДПІ Головного управління Міндоходів у Миколаївській області від 26.01.2015 р. № НОМЕР_1 за основним зобов'язанням на суму 368448,00 грн. та штрафними (фінансовими) санкціями на суму 92112,00 грн.

4. У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

5. Повернути публічному акціонерному товариству "Радсад" (ідентифікаційний код 00413989) судовий збір у сумі 486,52 грн. з Державного бюджету України.

Постанова суду першої інстанції набирає чинності з моменту закінчення десятиденного строку на апеляційне оскарження.

Постанова суду може бути оскаржена до Одеського апеляційного адміністративного суду через Миколаївський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Порядок та строки апеляційного оскарження визначені ст. 186 КАС України.

Повний тест постанови

виготовлено та підписано суддею 06.11.2015 р.

Суддя Н. В. Лісовська