Справа № 1170/2а-702/11
Суддя: Головчук С.В.
Дата ухвалення: 2015-10-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 жовтня 2015 року м. Київ К/9991/8400/12

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

Головчук С.В. (суддя-доповідач),
Ліпського Д.В.,
Черпака Ю.К.,

розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу Державної податкової адміністрації України

на постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 26 квітня 2011 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 16 січня 2012 року

у справі за позовом ОСОБА_4 до Державної податкової адміністрації України (далі - ДПА України) про скасування наказу, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2011 року ОСОБА_4 звернувся з позовом до відповідача про скасування наказу, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу. В обґрунтування вимог зазначав, що наказом ДПА України від 07 лютого 2011 року № 152-о його звільнено з посади старшого оперуповноваженого оперативного з особливо важливих справ першого сектору відділу внутрішньої безпеки при ДПА у Кіровоградській області Управління внутрішньої безпеки ДПА України за підпунктом «ж» пункту 63 (за власним бажанням) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29 липня 1991 року № 114 (далі - Положення №114). Посилаючись на те, що рапорт про звільнення написаний ним під примусом, а відповідачем порушено термін, встановлений пунктом 68 зазначеного Положення № 114, просив суд скасувати наказ від 07 лютого 2011 року № 152-о, поновити його на посаді та стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу.

Постановою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 26 квітня 2011 року, яку залишено без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 16 січня 2012 року, позов задоволено. Визнано протиправним та скасовано наказ ДПА України від 07 лютого 2011 року №152-о «Про звільнення ОСОБА_4.». Поновлено ОСОБА_4 в податковій міліції на посаді старшого оперуповноваженого з особливо важливих справ першого сектору відділу внутрішньої безпеки при ДПА у Кіровоградській області Управління внутрішньої безпеки ДПА України з 07 лютого 2011 року. Зобов'язано ДПА України виплатити ОСОБА_4 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 07 лютого по 26 квітня 2011 року включно.

У касаційній скарзі відповідач порушує питання про скасування рішень судів першої та апеляційної інстанцій, та ухвалення рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального та процесуального права, зокрема норм Конституції України. Вказує, що суди не дали належної правової оцінки обставинам справи та наданим доказам.

Перевіривши доводи касаційної скарги, матеріали справи, правильність застосування норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що касаційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судами встановлено, що з 31 грудня 1996 року ОСОБА_4 проходив службу в податковій міліції на різних посадах, зокрема, з 08 листопада 2010 року - на посаді старшого оперуповноваженого з особливо важливих справ першого сектору відділу внутрішньої безпеки при ДПА у Кіровоградській області Управління внутрішньої безпеки ДПА України.

Наказом ДПА України від 07 лютого 2011 року №152-о підполковника податкової міліції ОСОБА_4 звільнено з посади та податкової міліції у запас Збройних Сил за підпунктом «ж» пункту 63 (за власним бажанням) Положення №114, згідно з поданим ним рапортом від 07 лютого 2011 року.

Посилаючись на те, що у період з 04 лютого по 16 лютого 2011 року перебував на лікуванні, що підтверджено листком непрацездатності від 16 жовтня 2011 року серії АБО №324780, а рапорт про звільнення за власним бажанням був написаний та поданий ним під психологічним та моральним тиском з боку Управління внутрішньої безпеки ДПА України, ОСОБА_4 звернувся до суду.

Порядок проходження служби особами рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, їх права, обов'язки, відповідальність, підстави звільнення зі служби визначені Положенням №114.

Відповідно до пункту 10 Положення №114 особи рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ користуються всіма соціально-економічними, політичними та особистими правами і свободами, виконують усі обов'язки громадян, передбачені Конституцією УРСР та іншими законодавчими актами, а їх права, обов'язки і відповідальність, що випливають з умов служби, визначаються законодавством, Присягою, статутами органів внутрішніх справ і цим Положенням.

Підпунктом «ж» пункту 63 Положення №114 передбачено, що особи рядового і молодшого начальницького складу звільняються зі служби в запас з постановкою на військовий облік за власним бажанням - при наявності поважних причин, що перешкоджають виконанню службових обов'язків.

Згідно з пунктом 68 Положення №114, особи рядового і начальницького складу, які виявили бажання звільнитися зі служби за особистим проханням, попереджають прямого начальника органу внутрішніх справ про прийняте ними рішення не пізніш як за три місяці до дня звільнення, про що подають рапорт за командою.

Судами встановлено, що 07 лютого 2011 року у позивач подав рапорт про звільнення за власним бажанням і в цей-же день головою ДПА України Захарченком В.Ю. видано наказ №152-о про звільнення його зі служби. Така поведінка відповідача, суперечить вимогам пункту 68 Положення, оскільки за його змістом, до закінчення трьохмісячного строку попередження згадані особи мають право відкликати поданий рапорт, якщо сторони не домовилися про звільнення у більш короткий строк.

За таких обставин, суди правильно зазначили, що дії ДПА щодо звільнення позивача зі служби за власним бажанням є неправомірними, оскільки відповідачем порушено строк, визначений пунктом 68 Положення №114.

Відповідно до пункту 24 Положення №114 у разі незаконного звільнення або переведення на іншу роботу особи рядового, начальницького складу органів внутрішніх справ підлягають поновленню на попередній роботі (посаді).

Враховуючи те, що у рапорті ОСОБА_4 не зазначено причину звільнення зі служби за власним бажанням та дати, з якої він просить звільнити, а наказ про звільнення видано у день подачі рапорту про звільнення, суди дійшли обґрунтованого висновку про неправомірність оскаржуваного наказу ДПА України від 07 лютого 2011 року №152-о та правильно задовольнили позовні вимоги.

Аналогічну правову позицію висловив Верховний Суд України у постановах від 05 грудня 2011 року №21-236а11, від 29 травня 2012 року №21-122а12, від 10 липня 2012 року №21-136а12 та від 11 червня 2013 року №21-169а13.

Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального чи процесуального законодавства, що призвело або могло призвести до неправильного вирішення спору.

Відповідно до частини 1 статті 224 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 224, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу Державної податкової адміністрації України залишити без задоволення, а постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 26 квітня 2011 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 16 січня 2012 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та оскарженню не підлягає.

Судді С.В. Головчук
Д.В. Ліпський
Ю.К. Черпак