Справа № 820/7882/15
Суддя: Нуруллаєв І.С.
Дата ухвалення: 2015-11-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 листопада 2015 р. № 820/7882/15

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Нуруллаєва І.С.,

при секретарі судового засідання Король Д.О.,

за участю: представника позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського окружного адміністративного суду адміністративну справу за позовом Приватного сільськогосподарського підприємства "Україна" до Куп'янської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Харківській області про скасування податкових повідомлень-рішень, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач, Приватне сільськогосподарське підприємство "Україна", звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Куп'янської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Харківській області, в якому просить суд скасувати податкові повідомлення-рішення Куп'янської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Харківській області № від 08.04.2015 року та № від 16.07.2015 року.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що усі необхідні документи по оприбуткуванню врожаю кукурудзи були оформлені у повній відповідності до законодавства, зокрема наказу Мінсільгоспу СРСР від 16.06.1977 року №269-1, а тому контролюючий орган, на думку позивача, дійшов хибних висновків про порушення платником податків норм чинного законодавства.

Відповідачем надано заперечення на адміністративний позов, в яких, посилаючись на законність та обґрунтованість оскаржуваних податкових повідомлень-рішень та їх винесення на підставі та на виконання норм податкового законодавства за результатами перевірки позивача, просив суд відмовити у задоволенні адміністративного позову.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив задовольнити адміністративний позов з підстав та мотивів, викладених в ньому.

Представник відповідача у судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечував, підтримав правову позицію, викладену у запереченнях на адміністративний позов, та просив суд у задоволенні позову відмовити. Заслухавши пояснення представників сторін по справі, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд зазначає наступне.

ПСП "Україна» є платником фіксованого сільськогосподарського податку та перебуває на спеціальному режимі оподаткування діяльності у сфері сільського та лісового господарства. Фактичний вид діяльності ПСП «Україна» - вирощування зернових культур (крім рису), бобових культур і насіння олійних культур.

Фахівцями Куп'янської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Харківській області проведено документальну позапланову виїзну перевірку ПСП "Україна", за результатами якої складено Акт "Про результати документальної позапланової виїзної перевірки правомірності нарахування ПСП «Україна», код 30749488 від'ємного значення різниці між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового кредиту по деклараціям з ПДВ за листопад 2014р. та грудень 2014р. та нарахування сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість на розрахунковий рахунок по декларації з ПДВ за грудень 2014 року" №103/20-26-15-01-02-30749488 від 27.03.2015 року (далі по тексту - акт перевірки, Т.1, а.с.9-40).

На підставі вищезазначеного акту контролюючим органом винесено податкові повідомлення-рішення № від 08.04.2015 року (Т.1, а.с.46), № та № від 08.04.2015 року.

За результатами адміністративного оскарження податкове повідомлення-рішення № від 08.04.2015 року скасовано повністю, податкове повідомлення-рішення № від 08.04.2015 року скасовано частково відповідно до рішення ГУ ДФС у Харківській області №1633/10/20-40-10-04-14 від 17.06.2015 року (Т.1, а.с.48-54).

Контролюючим органом в результаті процедури адміністративного оскарження винесено податкове повідомлення-рішення №0 від 16.07.2015 року (Т.1, а.с.47).

Перевіряючи юридичну та фактичну обґрунтованість мотивів, покладених субєктом владних повноважень в основу спірних податкових повідомлень - рішень на відповідність вимогам ч.3 ст. 2 КАС України, суд встановив наступне.

Між ПСП "Україна" (замовник) та ТОВ "Дворічанський елеватор" (перевізник) укладено договір надання послуг з перевезення вантажів автомобільним транспортом №ТР-01/1407-02 від 02.07.2014 року (Т.1, а.с.134-138).

Відповідно до умов договору Замовник зобов'язується надавати для перевезення вантажі, а Перевізник приймати їх та виконувати для Замовника перевезення вантажів за заявками Замовника. Обсяг вантажів, строки, місце завантаження та розвантаження, умови маркування, пакування та перевезення обумовлюються цим Договором та додатками до нього. Для надання Перевізником послуг за цим Договором Сторони підписують заявку, що є додатком до цього Договору. Договірна вартість транспортних послуг за цим Договором визначається в заявках до Договору або відповідно до накладних. Приймання виконаних послуг здійснюється Замовником за Актом приймання-передачі.

Реальність виконання умов укладеного договору підтверджується залученими до матеріалів справи документами первинного та бухгалтерського обліку, а саме: заявками-додатками до договору надання послуг з перевезення вантажів автомобільним транспортом №ТР-01/1407-02 від 02.07.2014 року №№1-82 (Т.1, а.с.139-220), актами виконання робіт (надання послуг), виписаними ТОВ "Дворічанський елеватор" на адресу позивача податковими накладними (Т.1, а.с.221-250, Т.2, а.с.1-4), платіжними дорученнями №1141 від 20.10.2014 року, №1159 від 11.12.2014 року, №1180 від 23.10.2014 року (Т.2, а.с.5-7).

Суд зазначає, що відповідно до заявок вантажоотримувачем зазначено як ТОВ "Дворічанський елеватор", так і ПСП "Україна".

Судом встановлено, що податкові накладні, виписані ТОВ "Дворічанський елеватор", відповідають вимогам ст. 201 Податкового кодексу України.

Суд зазначає, що приєднані до справи платіжні доручення засвідчують факт виконання позивачем зобовязань за спірним правочином шляхом перерахування безготівкових грошових коштів на користь ТОВ "Дворічанський елеватор", що означає втрату позивачем права власності на ці кошти. Доказів повернення цих коштів до позивача, наявності у позивача та його контрагента спільного інтересу щодо їх отримання позивачем (що могло б мати місце в разі повязаності цих осіб), до матеріалів справи субєктом владних повноважень не подано. За правилами Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" операція по списанню коштів з банківських рахунків платника податку призводить до зміни стану та структури активів і зобовязань такого платника. Отже, приєднані до справи документи про оплату послуг визнаються судом належними та допустимими доказами реальності вчинених між позивачем та контрагентом позивача господарських операцій.

Між ПСП "Україна" (замовник) та ФОП ОСОБА_3 (перевізник) укладено договір надання послуг з перевезення вантажів автомобільним транспортом №У-ТР-01-15/08 від 15.08.2014 (Т.2, а.с.8-11).

Відповідно до умов договору Замовник зобов'язується надавати для перевезення вантажі, а Перевізник приймати їх та виконувати для Замовника перевезення вантажів за заявками Замовника. Обсяг вантажів, строки, місце завантаження та розвантаження, умови маркування, пакування та перевезення обумовлюються цим Договором та додатками до нього. Для надання Перевізником послуг за цим Договором Сторони підписують заявку, що є додатком до цього Договору. Договірна вартість транспортних послуг за цим Договором визначається в заявках до Договору або відповідно до накладних. Приймання виконаних послуг здійснюється Замовником за Актом приймання-передачі.

Реальність виконання умов укладеного договору підтверджується залученими до матеріалів справи документами первинного та бухгалтерського обліку, а саме: заявками-додатками до договору надання послуг з перевезення вантажів автомобільним транспортом №№1-8 (Т.2, а.с.12-19), актами виконання робіт (надання послуг), платіжними дорученнями (Т.2, а.с.20-24).

Суд зазначає, що відповідно до заявок вантажоотримувачем зазначено ТОВ "Дворічанський елеватор" для ПСП "Україна".

Аналогічний за змістом договір надання послуг з перевезення вантажів автомобільним транспортом укладено між ПСП "Україна" та ФОП ОСОБА_4 №У-ТР-01-03/10 від 03.10.2014 року (Т.2, а.с.25-28).

Реальність виконання умов укладеного договору підтверджується залученими до матеріалів справи документами первинного та бухгалтерського обліку, а саме: заявками-додатками до договору надання послуг з перевезення вантажів автомобільним транспортом №№1-2 (Т.2, а.с.29-30), актом виконання робіт (надання послуг), платіжним дорученням (Т.2, а.с.31-32).

Суд зазначає, що відповідно до заявок вантажоотримувачем зазначено ПСП "Україна".

Судом встановлено, що поставлений за вищевказаними договорами позивачем було оприбутковано на склад підприємства, що підтверджується витягом із книги складського обліку ПСП "Україна" 2014 року (Т.2, а.с.33-34), витягами із книги вагаря ПСП "Україна" 2014 рік (Т.2, а.с.35-48), реєстрами прийому зерна вагарем (Т.2, а.с.216-241).

Для підтвердження факту того, що поставлена кукурудза вирощена саме ПСП "Україна", тобто є власно вирощеною, позивачем надано до матеріалів справи копії наступних документів: виписки із реєстрів про намолот зерна та прибрані площі форма №67-а (Т.1, а.с.65-111), Зазначені виписки із реєстрів підписані комбайнерами ОСОБА_5 та ОСОБА_6, які отримали заробітну плату за вересень-жовтень 2014 року (Т.1, а.с.61-64).

Відповідно до витягів з наказу №36-А(а) від 30.09.2014 року та №32-А(а) від 05.09.2014 року, на ПСП "Україна" встановлено проведення збирання кукурудзи двома комбайнами: Класс "Медіон 310" та Джон-Дір та встановлено розцінки за збирання цими комбайнами врожаю у вересні та жовтні 2014 року (Т.1, а.с.55-56).

До матеріалів справи також надано акти на списання ТМЦ, а саме дизельного палива, що використовувалось для заправки комбайнів, на яких проводилось збирання урожаю комбайнерами ОСОБА_5 та ОСОБА_6 (Т.1, .а.с.57-60).

Із наявних в матеріалах справи доказів судом встановлено, що кукурудза транспортувалась до ТОВ "Дворічанський елеватор" та до власних складів ПСП "Україна" безпосередньо із полів, що підтверджується реєстрами прийому зерна від шофера, товарно-транспортними накладними, талонами на відвантаження зерна від комбайна (Т.2, а.с.49-215).

Позивачем надано пояснення, що підтверджується наявними в матеріалах справи звітностями "Підсумки збору врожаю сільськогосподарських культур, плодів, ягід та винограду" на 01.12.2014 року, "Сівба та збирання врожаю сільськогосподарських культур, проведення інших польових робіт" на 01.11.2014 року, "Підсумки збору врожаю сільськогосподарських культур, плодів, ягід та винограду" на 01.12.2013 року, "Сівба та збирання врожаю сільськогосподарських культур, проведення інших польових робіт" на 01.11.2013 року (Т.1, а.с.112-133) щодо того, що середня врожайність кукурудзи за 2014 рік є меншою за середню врожайність кукурудзи у 2013 році, що свідчить про те, що фізично подвійного оприбуткування кукурудзи бути не могло.

Із наявних в матеріалах справи доказів та наданих представниками сторін пояснень судом встановлено, що кукурудза, реалізована ТОВ "Інтерстарч Україна" є кукурудзою, власно вирощеною ПСП "Україна".

Статтею 1 розділу 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Відповідно до п.1 ст.9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.

Суд доходить висновку, що оглянуті документи не мають дефектів форми, змісту або походження, котрі в силу ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", ст. 44 Податкового кодексу України, п. 2.4 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку (затверджено наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 р. № 88, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 05.06.1995 р. за № 168/704) спричиняють втрату первинними документами юридичної сили і доказовості, призвели до зміни в структурі активів платника податків, а відтак сприймаються судом як належні та допустимі докази реальності вчинення господарських операцій.

Відповідно до ст. 14.1.156 Податкового кодексу України, податкове зобов'язання - сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк).

Відповідно до п. 198.1 ст.198 Податкового кодексу України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з:

а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг;

б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності);

в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України;

г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Згідно з ст. 198.3 Податкового кодексу України, податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Відповідно до ст.198.6 Податкового кодексу України, не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 198.2 Податкового кодексу України, датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Згідно з п.201.11 ст.201 ПК України підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту без отримання податкової накладної, також є: а) транспортний квиток, готельний рахунок або рахунок, який виставляється платнику податку за послуги зв'язку, інші послуги, вартість яких визначається за показниками приладів обліку, що містять загальну суму платежу, суму податку та податковий номер продавця, крім тих, форма яких встановлена міжнародними стандартами; б) касові чеки, які містять суму отриманих товарів/послуг, загальну суму нарахованого податку (з визначенням фіскального номера та податкового номера постачальника). При цьому з метою такого нарахування загальна сума отриманих товарів/послуг не може перевищувати 200 гривень за день (без урахування податку).

У разі використання платниками для розрахунків із споживачами реєстраторів розрахункових операцій касовий чек повинен містити дані про загальну суму коштів, що підлягає сплаті покупцем з урахуванням податку, та суму цього податку, що сплачується у складі загальної суми. Порядок обчислення та накопичення реєстраторами розрахункових операцій сум податку встановлює Кабінет Міністрів України.

Відповідно до п.209.2 ст.209 ПК України згідно із спеціальним режимом оподаткування сума податку на додану вартість, нарахована сільськогосподарським підприємством на вартість поставлених ним сільськогосподарських товарів/послуг, не підлягає сплаті до бюджету та повністю залишається в розпорядженні такого сільськогосподарського підприємства для відшкодування суми податку, сплаченої (нарахованої) постачальнику на вартість виробничих факторів, за рахунок яких сформовано податковий кредит, а за наявності залишку такої суми податку - для інших виробничих цілей. Зазначені суми податку на додану вартість акумулюються сільськогосподарськими підприємствами на спеціальних рахунках, відкритих в установах банків та/або в органах, які здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів у порядку, затвердженому Кабінетом Міністрів України.

Згідно з п.209.4 зазначеної статті при вивезенні сільськогосподарських товарів у митному режимі експорту сільськогосподарське підприємство - виробник таких товарів/послуг має право на бюджетне відшкодування податку на додану вартість, сплаченого (нарахованого) постачальникам товарів/послуг, вартість яких включається до складу виробничих факторів. Таке відшкодування здійснюється в загальному порядку.

Відповідно до п.п.209.15.1 п.209.12. ст.209 ПК України виробничі фактори, за рахунок яких сформовано податковий кредит: а) товари/послуги, які придбаваються сільськогосподарським підприємством для їх використання у виробництві сільськогосподарської продукції, а також основні фонди, які придбаваються (споруджуються) з метою їх використання у виробництві сільськогосподарської продукції.

У разі якщо товари/послуги, основні фонди, виготовлені та/або придбані, використовуються сільськогосподарським підприємством частково для виготовлення сільськогосподарських товарів (послуг), а частково для інших товарів/послуг, то сума сплаченого (нарахованого) податкового кредиту розподіляється виходячи з питомої ваги вартості сільськогосподарських товарів/послуг у загальній вартості усіх товарів/послуг, поставлених за 12 попередніх послідовних звітних (податкових) періодів.

У разі зміни напряму використання товарів/робіт, основних фондів платник податку проводить коригування податкового кредиту виходячи з вартості придбання товарів/послуг, балансової (залишкової) вартості основних фондів, що склалася станом на початок звітного (податкового) періоду, протягом якого здійснено зміну напряму використання;

б) послуги, супутні постачанню сільськогосподарського товару, який вирощується, відгодовується, виловлюється або збирається (заготовлюється) безпосередньо платником податку: сіяння та саджання рослин, збирання врожаю, його брикетування чи складування, проведення інших польових робіт, включаючи внесення добрив та засобів захисту рослин; пакування та підготовка до продажу, у тому числі сушіння, очищення, розмелювання, дезінфекція та силосування сільськогосподарської продукції (01.41.0 КВЕД); зберігання сільськогосподарської продукції; вирощування, розведення, відгодівля та забій свійських сільськогосподарських тварин, застосування засобів захисту тварин, проведення протиепізоотичних заходів; отримання послуг з використання сільськогосподарської техніки, крім отримання її у фінансову оренду (лізинг); отримання послуг, супутніх веденню сільськогосподарської діяльності, а саме з питань оподаткування, бухгалтерської звітності та обліку, організації внутрішнього виробничого управління (74.14.0 КВЕД); знищення бур'яну та шкідливих комах, оброблення посівів і сільськогосподарських площ засобами захисту рослин, а також використання засобів захисту тварин; експлуатація меліоративних зрошувальних та осушувальних систем для посівних площ і сільськогосподарських угідь; розділ м'яса для товарної кондиції.

Судом встановлено, що наявними в матеріалах справи доказами спростовується висновок податкового органу щодо подвійного оприбуткування ПСП "Україна" врожаю з полів № с1 пЗ, № С 1 п 1, № с 2 п 1, № 2 ґрунтозахисна с З п 1, № с 2 п 5, № с2 п 6 в кількості 1200 т кукурудзи.

Таким чином, позивачем виконані всі умови для формування податкового кредиту у спірних правовідносинах.

Так, відповідно до вимог статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Суд зазначає, що відповідач не надав належних доказів правомірності висновків акту перевірки в частині визначення порушення позивачем вимог щодо формування податкового кредиту та винесення оскаржуваних податкових повідомлень-рішень, оскільки факт вказаних порушень позивачем вимог податкового законодавства не знайшов свого підтвердження при судовому розгляді справи.

Згідно з ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Суд звертає увагу на те, що будь-яке рішення чи дії суб'єкта владних повноважень має бути законними та обґрунтованими, прийнятими чи вчиненими в межах наданих повноважень, мати під собою конкретні об'єктивні факти, на підставі яких його ухвалено або вчинено, а суд, відповідно до п.3 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, перевіряє чи прийнято такі рішення на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо, з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації, пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення, з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення, своєчасно, тобто протягом розумного строку. Також рішення суб'єкта владних повноважень не може ґрунтуватися на припущеннях.

Встановлений ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України принцип прийняття суб'єктом вданих повноважень рішень, вчинення (невчинення) дій на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України випливає з принципу законності, що закріплений у частині другій статті 19 Конституції України: "Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України".

Зокрема, "у спосіб" означає, що суб'єкт владних повноважень зобов'язаний дотримуватися встановленої законом процедури і форми прийняття рішення або вчинення дії і повинен обирати лише визначені законом засоби.

З огляду на встановлені у справі обставини суд приходить до висновку про необґрунтованість суджень контролюючого органу щодо порушення позивачем вимог податкового законодавства, що стали підставою для винесення відповідачем оскаржуваних податкових повідомлень-рішень, а тому податкові повідомлення-рішення № від 08.04.2015 року та № від 16.07.2015 року підлягають скасуванню, а позовні вимоги задоволенню у повному обсязі.

Судові витрати підлягають розподілу відповідно до вимог ст.94 КАС України.

На підставі викладеного, керуючись ст. 8, 19 Конституції України, ст.ст. 2, 7-14, 69-71, 86, 94, 158-163, 186, 254 КАС України суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов Приватного сільськогосподарського підприємства "Україна" до Куп'янської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Харківській області про скасування податкових повідомлень-рішень - задовольнити.

Скасувати податкові повідомлення-рішення Куп'янської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Харківській області № від 08.04.2015 року та № від 16.07.2015 року.

Стягнути з Державного бюджету України на користь Приватного сільськогосподарського підприємства "Україна" (код ЄДРПОУ - 30749488) сплачений при поданні позову судовий збір в розмірі 487 (чотириста вісімдесят сім ) грн 20 коп.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови виготовлено 09 листопада 2015 року.

Суддя Нуруллаєв І.С.