Справа № 202/646/15-а (2-а/0202/49/2015)
Суддя: Іванов С.М.
Дата ухвалення: 2015-10-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

21 жовтня 2015 рокусправа № 202/646/15-а (2-а/0202/49/2015)

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії: головуючого судді: Іванова С.М.

суддів: Чабаненко С.В. Шлай А.В.

за участю секретаря судового засідання: Горшкова В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення Індустріальної районної у місті ради на постанову Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 17 лютого 2015 року у адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Індустріальної районної у місті ради про визнання незаконними дій, виплати та перерахунку розміру щорічної допомоги на оздоровлення, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся з адміністративним позовом до Управління праці та соціального захисту населення Індустріальної районної у місті ради, в якому просив визнати неправомірними дії відповідача щодо відмови у перерахуванні та виплаті ОСОБА_1 щорічної допомоги на оздоровлення як учаснику ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, інваліду 2-ї групи, особі, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, в розмірі п'яти мінімальних заробітних плат на момент виплати відповідно ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»; зобов'язати відповідача зробити точний перерахунок, виплатити та призначити щорічну допомогу на оздоровлення ОСОБА_1 відповідно до ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», в розмірі п'яти мінімальних заробітних плат на день дії виплати за 2014 рік.

Постановою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 17 лютого 2015 року адміністративний позов задоволено.

Визнано дії Управління праці та соціального захисту населення Індустріальної районної у місті ради щодо виплати ОСОБА_1 не в повному обсязі щорічної допомоги на оздоровлення як учаснику ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС за 2014 рік - неправомірними.

Зобов'язано Управління праці та соціального захисту населення Індустріальної районної у місті ради здійснити на користь ОСОБА_1 перерахунок та виплату щорічної допомоги на оздоровлення за 2014 рік відповідно до вимог ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» виходячи із розміру п'яти мінімальних заробітних плат та забезпечити її виплату з урахуванням фактично виплаченої суми.

Не погоджуючись з прийнятим у справі судовим рішенням, відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій вказує на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Позивач в судовому засіданні вважав, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, а тому підлягає залишенню без змін.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, що у відповідності до ч. 4 ст. 196 КАС України не перешкоджає розгляду справи за відсутністю останнього.

Заслухавши позивача, перевіривши матеріали справи, оцінивши доводи апеляційної скарги та правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права в межах доводів останньої, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, віднесений до першої категорії таких осіб, є інвалідом 2 групи, тому на нього поширюється дія ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», що підтверджується посвідченням Серії НОМЕР_2 від 09 березня 1999 року та є інвалідом 2 групи, що підтверджується довідкою МСЕК від 10.09.2012 року Серії НОМЕР_1.

Надаючи правову оцінку рішенню суду першої інстанції, колегія суддів апеляційного суду, виходить з наступного.

Відповідно до ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» учасники ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС мають право на отримання щорічної допомоги на оздоровлення, яка виплачується в таких розмірах: інвалідам I і II групи - п'ять мінімальних заробітних плат; інвалідам III групи, дітям-інвалідам - чотири мінімальні заробітні плати; учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 2 категорії - п'ять мінімальних заробітних плат; учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 3 категорії - три мінімальні заробітні плати. Розмір мінімальної заробітної плати визначається на момент виплати.

Відповідачем нараховано і виплачено позивачу за платіжним дорученням № 50 від 19.02.2014 щорічну одноразову допомогу на оздоровлення за 2014 рік відповідно до положень постанови Кабінету Міністрів України «Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» № 562 від 12.07.2005 в розмірі 120,00 грн.

У Рішенні № 3-рп від 25.01.2012р. Конституційний суд України зазначив, що надання Верховною Радою України права Кабінету Міністрів України встановлювати у випадках, передбачених законом, порядок та розміри соціальних виплат та допомоги, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України, пов'язується з його функціями, визначеними в пунктах 2, 3 статті 116 Конституції України. Отже, Кабінет Міністрів України регулює порядок та розміри соціальних виплат та допомоги, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України, відповідно до Конституції та законів України.

В аспекті конституційного подання положення частини другої статті 96, пунктів 2, 3, 6 статті 116 Конституції України треба розуміти так, що повноваження Кабінету Міністрів України щодо розробки проекту закону про Державний бюджет України та забезпечення виконання відповідного закону пов'язані з його функціями, в тому числі щодо реалізації політики у сфері соціального захисту та в інших сферах. Кабінет Міністрів України регулює порядок та розміри соціальних виплат та допомоги, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України, відповідно до Конституції та законів України.

Таким чином, Конституційний Суд України визнав конституційним регулювання Кабінетом Міністрів України розмір соціальний виплат та допомог, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України.

Отже, суди загальної юрисдикції України під час вирішення справ щодо соціального захисту прав громадян повинні застосовувати нормативно-правові акти Кабінету Міністрів України, прийняті на підставі і на виконання Бюджетного кодексу України, інших законів України, в тому числі закону про Державний бюджет України на відповідний рік.

Так, з 01.01.2014 року набрав чинності Закон України «Про Державний бюджет України на 2014 рік», яким і визначено, зокрема, доходи і видатки Державного бюджету України у 2014 році.

Проте, положеннями Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік» не передбачено інших умов для реалізації положень Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» ніж ті, які визначені останнім. Зміни, зокрема, до ст. 48 Закону в частині визначення розмірів щорічної допомоги на оздоровлення особам не вносилися, не делеговано права на встановлення розмірів таких виплат і Кабінету Міністрів України.

Водночас, Верховною Радою України 31 липня 2014 року (набрав чинності 03 серпня 2014 року) було прийнято Закон України №1622-VIІ "Про внесення змін до Закону України "Про Державний бюджет України на 2014 рік", яким доповнено "Прикінцеві положення" Закону України "Про Державний бюджет України на 2014 рік" пунктом 6-7 та встановлено, що норми і положення статті 48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України.

На виконання наданого зазначеним вище Законом права, нормативні акти Кабінетом Міністрів України з приводу встановлення розмірів щорічної допомоги на оздоровлення учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС не приймалися.

Оскільки і після змін до Закону України "Про Державний бюджет України на 2014 рік" не було внесено змін до умов реалізації ст. 48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", а Кабінетом Міністрів України не прийнято відповідного нормативного акту, який би визначав інший розмір допомоги на оздоровлення, тому підстави для зміни розміру виплат встановлених ст. 48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" відсутні.

З зазначеного, слід дійти висновку, що відповідачем необґрунтовано застосовано постанову Кабінету Міністрів України від 12 липня 2005 року № 562 "Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" при виплаті позивачу щорічної допомоги на оздоровлення.

Отже, відповідач повинен був нарахувати та виплатити позивачу щорічну допомогу на оздоровлення у 2014 році в розмірі встановленому ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Тому порушене право позивача підлягає відновленню, шляхом зобов'язання відповідача здійснити перерахунок та виплату щорічної допомоги на оздоровлення відповідно до розміру встановленого положеннями ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», а саме у розмірі п'яти мінімальних заробітних плат, з урахуванням виплаченої суми.

Щодо посилання скаржника на не застосування строків звернення до суду, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає наступне.

Відповідно до ст. 99 КАС України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Частиною 2 вказаної статті визначено, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Встановлено, що допомога на оздоровлення позивачу в 2014 році була виплачена 19.02.2014 року за платіжним дорученням № 50. До суду позивач звернувся в січні 2015 року, тобто з пропуском строку звернення до суду, визначеного ст. 99 КАС України, отже висновок суду першої інстанції щодо не пропуску вказаного строку, викладений в мотивувальній частині рішення є необгрунтованим.

Однак, враховуючи стан здоров'я позивача, який зобов'язує останнього проходити періодичне лікування в медичних установах, у зв'язку з загостренням хвороби серця, що пов'язана з ліквідацією позивачем наслідків аварії на ЧАЕС (а.с. 6-10), колегія суддів приходить до висновку про наявність поважних причин пропуску строку звернення до суду та відповідно поновленні останнього, а відповідно порушене право позивача підлягає захисту.

Таким чином, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції і не дають підстав для висновку про помилкове застосування судом першої інстанції норм матеріального або процесуального права, яке призвело б до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про залишення оскаржуваного рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст. 195, ст. 196, п. 1 ч. 1 ст. 199, ст. 200, ст. 205, ст. 206 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення Індустріальної районної у місті ради - залишити без задоволення.

Постанову Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 17 лютого 2015 року у адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Індустріальної районної у місті ради про визнання незаконними дій, виплати та перерахунку розміру щорічної допомоги на оздоровлення - залишити без змін.

Ухвала суду є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий: С.М. Іванов

Суддя: С.В. Чабаненко

Суддя: А.В. Шлай