Справа № 263/11617/15-а
Суддя: Ікорська Є. С.
Дата ухвалення: 2015-11-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження №2а/263/169/2015
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.11.2015 року місто Маріуполь

Жовтневий районний суд міста Маріуполя Донецької області під головуванням судді Ікорської Є.С при секретарі Корзініній О.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного Фонду України в Жовтневому районі міста Маріуполя Донецької області про визнання дій неправомірними, зобов'язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ :

Позивачка звернулась до суду із вказаним адміністративним позовом до відповідача, відповідно до якого просить визнати неправомірними дії УПФУ в Жовтневому районі м. Маріуполя, які виразились в призупиненні виплати пенсії по інвалідності третьої групи з 01.04.2015 року всупереч змісту ст. 47 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (в редакції, чинній з 01.04.2015 р.); зобов'язати УПФУ в Жовтневому районі м. Маріуполя поновити виплату пенсії по інвалідності з 01.04.2015 року; відповідно до ч.1 ст.267 КАС України зобов'язати УПФУ в Жовтневому районі м.Маріуполя, у разі ухвалення судового рішення не на користь відповідача, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення. В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначає, що їй було призначено пенсію по інвалідності (загальне захворювання, ІІІ група) на підставі Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 9 липня 2003 року № 1058-ІV. З 21.04.2008 року та по теперішній час працює в УПФУ Приморського району м.Маріуполя. Відповідно до положень статей 22, 24, 58 Конституції України, з урахуванням рішення Конституційного Суду України від 9 лютого 1999 року № 1-рп/99 у справі про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів, на думку позивачки, виплата їй пенсії не повинна бути призупинена новим законом від 2 березня 2015 року, який не має зворотної дії. Зазначає, що під дію Закону України від 2 березня 2015 року підпадають особи, у яких право на пенсію по Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» виникло з часу набрання чинності Закону України від 02 березня 2015 року.

В судове засідання позивачка не з'явилась, надала суду заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи у її відсутність.

Представник відповідача УПФУ в Жовтневому районі м. Маріуполя позовні вимоги не визнав, посилаючись на те, що Законом України від 02.03.2015 р. № 213-VІІІ "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" внесено зміни до порядку призначення пенсій за віком на пільгових умовах і за вислугу років, а також тимчасово на період з 01.04.2015 року по 31.12.2015 року встановлено особливий порядок виплати пенсій працюючим пенсіонерам незалежно від часу призначення пенсії. Згідно зі статтею 47 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", тимчасово, у період з 1 квітня 2015 року по 31 грудня 2015 року, у період роботи особи (крім інвалідів І та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту") на посадах, які дають право на призначення пенсії, зокрема, у порядку та на умовах, передбачених Законом України "Про державну службу", пенсія не виплачуються. Зважаючи на те, що позивачка є інвалідом III групи загального захворювання, виплата призначеної пенсії була припинена згідно з вищезазначеним Законом. Виплата пенсії в повному обсязі поновлюється з наступного дня після звільнення з роботи, порядок виплати змінюється з наступного за днем звільнення з посади. На підставі вищенаведеного, представник відповідача вважає, що дії управління щодо припинення з 01.04.2015 року виплати призначеної пенсії позивачці є правомірними та відповідають вимогам чинного законодавства.

Суд, дослідивши та оцінивши надані докази в їх сукупності, встановив наступне.

Відповідно до вимог статті 11 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог.

Судом встановлено, що позивачка до 01.04.2015 року отримувала пенсію по інвалідності (загальне захворювання, ІІІ група) в УПФУ Жовтневого району м.Маріуполя, що не оспорюється сторонами.

З матеріалів справи вбачається, що з 01.04.2015 року позивачці призупинено виплату пенсії. Станом на 01.04.2015 року та на час розгляду справи в суді позивачка працює головним спеціалістом відділу обслуговування громадян УПФУ Приморського району м.Маріуполя (а.с.9).

Вирішуючи питання правомірності припинення виплати пенсії позивачці, суд виходить з наступного.

Як встановлено абзацом 2 частини 1статті 47 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон № 1058) в редакції, яка чинна з 01.04.2015 року, тимчасово, у період з 1 квітня 2015 року по 31 грудня 2015 року: у період роботи особи (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту») на посадах, які дають право на призначення пенсії або щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених законами України «Про статус народного депутата України», «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», пенсії, призначені відповідно до цьогоЗакону, не виплачуються.

У період роботи на інших посадах/роботах пенсія, призначена особі відповідно до цієї статті (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1статті 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»), розмір якої перевищує 150 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, виплачується в розмірі 85 відсотків призначеного розміру, але не менше 150 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність.

Після звільнення з роботи виплата пенсії відповідно до цього Закону поновлюється.

Представник відповідача вважає, що оскільки позивачка працює на посаді, яка дає право на призначення пенсії у порядку та на умовах, передбачених Законом України «Про державну службу», то в період з 1 квітня по 31 грудня 2015 року пенсія, призначена згідно з Законом № 1058, виплачуватись не повинна.

Суд зазначає, що станом на 1 квітня 2015 року посада, на якій працює позивачка, дійсно, давала право на призначення пенсії у порядку та на умовах, передбачених Законом України «Про державну службу», у зв'язку з чим відповідачем правомірно виплату пенсії позивачу було припинено.

Разом з тим, відповідно до пункту 5 розділу ІІІ «;Прикінцеві положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року № 213-VIII (далі - Закон № 213) у разі неприйняття до 1 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 1 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до законів України «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», «Про статус народного депутата України», «Про Кабінет Міністрів України», «Про судову експертизу», «Про Національний банк України», «Про службу в органах місцевого самоврядування», «Про дипломатичну службу», Податкового та Митного кодексів України, Положення про помічника-консультанта народного депутата України.

Вказаний в пункті 5 розділу ІІІ «Прикінцеві положення» Закону №213 закон щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах до 1 червня 2015 року не прийнятий, у зв'язку з чим з вказаної дати втратили чинність, зокрема, норми Закону України «Про державну службу» щодо пенсійного забезпечення і відповідно пенсії/щомісячне довічне грошове утримання за цими Законами не призначаються.

У теперішній час особам, які підпадають під дію Закону України «Про державну службу», пенсія призначається відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Таким чином, з 1 червня 2015 року посада, на якій працює позивачка, не дає права на призначення пенсії в порядку та на умовах, передбачених Законом України «Про державну службу», у зв'язку з чим передбачені ч. 1 ст.47 Закону № 1058 підстави для невиплати позивачці пенсії, призначеної відповідно до цього Закону, відпали, і з 1 червня 2015 року перешкоди для виплати позивачці вказаної пенсії відсутні.

З огляду на вказане, суд вважає, що з 1 червня 2015 року виплата пенсії, призначеної позивачці відповідно до Закону № 1058, підлягає відновленню у зв'язку з відсутністю підстав для її невиплати. При цьому суд вважає, що поновити права та інтереси позивачки іншим шляхом, ніж відновлення виплати цієї пенсії неможливо.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 267 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, має право зобов'язати суб'єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

За своєю правовою природою ст. 267 Кодексу адміністративного судочинства України регулює різні моменти відносин та визначення судового контролю.

З одного боку, встановлення такого судового контролю за виконання постанови, які узгоджуються з вимогами ст. 163 Кодексу адміністративного судочинства України та стосується регулювання відносин встановлення судового контролю під час винесення постанови суду, та контролювання його виконання, з іншого - встановлення факту порушення внаслідок його не виконання.

Перший судовий контроль встановлюється та визначається при ухваленні постанови, а інший (визнання протиправним рішення, дії або бездіяльність) вирішується після прийняття такого судового рішення.

Однак, встановлення судового контролю за виконанням рішення суду, ухваленого не на користь суб'єкта владних повноважень є правом суду, а не його обов'язком (п. 4) ч. 1 ст. 207 КАС України).

Проаналізувавши встановлені фактичні обставини по справі, представлені докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про неправомірність дій Управління Пенсійного фонду України в Жовтневому районі м. Маріуполя. Одночасно суд не знаходить підстав на даній стадії судового процесу для встановлення судового контролю за виконанням рішення суду.

Згідно зі ст. 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст.ст. 2-15, 17-18,69-71, 79, 86, 87, 94,122,128,143, 158,162,163, 167, 185-186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Позов ОСОБА_1 до Управління Пенсійного Фонду України в Жовтневому районі міста Маріуполя Донецької області про визнання дій неправомірними, зобов'язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати неправомірними дії Управління Пенсійного Фонду України в Жовтневому районі м. Маріуполя, які виразились в призупиненні виплати пенсії по інвалідності ОСОБА_1 з 01 червня 2015 року та зобов'язати Управління Пенсійного Фонду України в Жовтневому районі м. Маріуполя відновити з 1 червня 2015 року виплату ОСОБА_1 пенсії, призначеної відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Стягнути з Управління Пенсійного Фонду України в Жовтневому районі міста Маріуполя Донецької області на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 487 грн.20 коп.

У задоволенні іншої частини позову - відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Донецького Апеляційного адміністративного суду через Жовтневий районний суд м. Маріуполя. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається у письмовій формі протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя: Є.С. Ікорська