Справа № 818/2539/15
Суддя: Катунов В.В.
Дата ухвалення: 2015-11-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 листопада 2015 р.Справа № 818/2539/15
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Катунова В.В.

Суддів: Ральченка І.М. , Бершова Г.Є.

за участю секретаря судового засідання Кудіної Я.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Глухівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Сумській області на постанову Сумського окружного адміністративного суду від 20.08.2015р. по справі № 818/2539/15

за позовом Приватного нотаріуса ОСОБА_1

до Глухівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Сумській області

про скасування податкового повідомлення - рішення та вимоги,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач - Приватний нотаріус ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Глухівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Сумській області, в якому просив:

- визнати протиправним та частково скасувати податкове повідомлення - рішення Глухівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної Фіскальної служби у Сумській області (далі - відповідач, Глухівська ОДПІ) від 25.06.2015 року № в частині визначення до сплати грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб в сумі 1998,75 грн., з них основного платежу - 1599,00 грн. та штрафних санкцій в сумі 399,75 грн.

- визнати протиправною та скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) Глухівської ОДПІ від 25 червня 2015 року № в частині визначення до сплати Єдиного внеску в сумі 3699,02 грн.

- визнати протиправним та скасувати рішення Глухівської ОДПІ від 25 червня 2015 року № про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску в частині донарахування 369,90 грн.

Постановою Сумського окружного адміністративного суду від 20.08.2015 року позов задоволено.

Глухівська об'єднана державна податкова інспекція Головного управління Державної фіскальної служби у Сумській області, не погодившись з судовим рішенням, подала апеляційну скаргу в якій просить суд апеляційної інстанції постанову суду першої інстанції скасувати і прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні позову.

Апеляційна скарга відповідача мотивована тим, що оскаржуване рішення ухвалено судом першої інстанції з ненаданням належної оцінки нормам чинного законодавства, що призвело до прийняття невірного рішення, судом порушено правильність застосування норм матеріального (п. 178.3 ст. 178 Податкового кодексу україни) та процесуального права (ст. 86, 159 КАС України) та правової оцінки обставин у справі.

Позивач подав до Харківського апеляційного адміністративного суду письмові заперечення на апеляційну скаргу, в яких вважає вимоги відповідача безпідставними, незаконними та такими, що не підлягають задоволенню. Просить залишити постанову суду першої інстанції без змін, як таку, що прийнята відповідно до норм діючого законодавства.

Відповідно до ч. 6 ст. 12 та ч. 1 ст. 41 Кодексу адміністративного судочинства України фіксування судового засідання 03.11.2015 року за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши в межах апеляційної скарги рішення суду першої інстанції, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що ОСОБА_1 є самозайнятою особою, зареєстрований Сумським обласним управлінням юстиції, отримав свідоцтво про право зайняття нотаріальною діяльністю 12.01.2011р. №8362, реєстраційне посвідчення про реєстрацію приватної нотаріальної діяльності №113 від 12.03.2012р. На обліку в Глухівській ОДПІ ГУ ДФС у Сумській області (Путивльське відділення) перебуває з 16 березня 2012 року №2555.

Глухівською ОДПІ ГУ ДФС у Сумській області проведено документальну планову виїзну перевірку діяльності самозайнятої особи ОСОБА_1 щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів за період з 12.03.2012 року по 31.12.2014 року, дотримання законодавства щодо укладання трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, виконання вимог валютного та іншого законодавства за період з 12.03.2012 року по 31.12.2014 року, за результатами якої складений акт від 17.06.2015 року №000078/18-04-17- 02/НОМЕР_1 (а.с.9-18).

За наслідками перевірки податковий орган дійшов висновку про порушення самозайнятою особою ОСОБА_1:

- п. 178.3 ст. 178 Податкового кодексу України від 02.12.2010 № 2755-УІ зі змінами та доповненнями, в результаті чого занижено оподатковуваний (чистий) дохід в розмірі 11545,00 грн., в т.ч. за 2012 рік в сумі 885,00 грн., за 2013 рік - 10660,00 грн. Відповідно до п. 167.1 ст. 167, п. 178.2 ст. 178 Податкового кодексу України податок на доходи фізичних осіб, що підлягає сплаті за наслідками проведеної перевірки, визначений у сумі 1731,75грн., в т.ч. за 2012 рік в сумі 132,75 грн., за 2013 рік - 1599,00 грн.

- абз. 1 п.2 ч.І ст.7, п.11 ст.8, п.2 ст.9 Закону України «Проо збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», у результаті чого визначено суму єдиного внеску на загальнообов'язкове соціальне страхування у загальному розмірі 4987,64 грн., в т.ч. за 2012 рік - 307,10 грн., за 2013 рік - 4680,54 грн.

З урахуванням виявлених порушень, зафіксованих в акті перевірки Глухівською ОДПІ прийнято:

- вимогу про сплату боргу (недоїмки) зі сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування від 25.06.2015 року №0- в сумі 4987,64 грн. (а.с.7);

- рішення № про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату або несвоєчасну сплату єдиного внеску від 25.06.2015 року на суму 514,12 грн. (а.с.8)

- податкове повідомлення-рішення від 25.06.2015 року №, яким збільшено суму грошового зобов'язання за податком на додану вартість на суму 2164 грн. 69 коп., з яких: 1731 грн. 75 коп. - за основним платежем та 432,94 грн. штрафних санкцій.

Не погоджуючись з висновками податкового органу щодо порушення п. 178.3 ст. 178 Податкового кодексу України, позивач звернувся до суду з позовом що про часткове скасування податкового повідомлення-рішення (в частині збільшення податку на доходи з фізичних осіб на суму 1599,00 грн, штрафних санкцій - 399,75 грн.), вимоги про сплату недоїмки (в частині визначення до сплати Єдиного внеску в сумі 3699,02 грн.) та рішення про застосування штрафних санкцій (в частині донарахування 369,90 грн.).

Задовольняючи позовні вимоги позивача, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач не надав належних доказів правомірності винесення оскаржуваної вимоги про сплату боргу (недоїмки) зі сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, рішення № про застосування штрафних санкцій та нарахування пені та податкового повідомлення - рішення, оскільки, як вбачається з наявних письмових доказів, факт порушення позивачем вимог податкового законодавства не знайшов свого підтвердження.

Колегія суддів вважає, що наведені висновки суду першої інстанції є правильними, оскільки вони ґрунтуються на фактичних обставинах справи та відповідають приписам чинного законодавства, з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, у 2013 році позивачем був придбаний диван шкіряний офісний у фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 за 10660, 00 грн., що документально підтверджується належним чином оформленими первинними документами.

Позивачем проведена оплата за придбаний товар у повному обсязі у готівковій формі, що підтверджується відповідними платіжними документами, наданими на перевірку.

Оподаткування доходів фізичних осіб, які провадять незалежну професійну діяльність здійснюється відповідно до положень ст. 178 розділу IV «Податок на доходи фізичних осіб» Податкового кодексу України.

Відповідно до п. 178.1 ст. 178 ПК України особи, які мають намір здійснювати незалежну професійну діяльність, зобов'язані стати на облік у контролюючих органах за місцем свого постійного проживання як самозайняті особи та отримати довідку про взяття на облік згідно із статтею 65 цього Кодексу.

Згідно з п.п. 14.1.226 п. 14.1 ст. 14 ПК України, самозайнята особа - платник податку, який є фізичною особою - підприємцем або провадить незалежну професійну діяльність за умови, що така особа не є працівником в межах такої підприємницької чи незалежної професійної діяльності.

Незалежна професійна діяльність - участь фізичної особи у науковій, літературній, артистичній, художній, освітній або викладацькій діяльності, діяльність лікарів, приватних нотаріусів, адвокатів, арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів), аудиторів, бухгалтерів, оцінщиків, інженерів чи архітекторів, особи, зайнятої релігійною (місіонерською) діяльністю, іншою подібною діяльністю за умови, що така особа не є працівником або фізичною особою - підприємцем та використовує найману працю не більш як чотирьох фізичних осіб.

За приписами ст. 3 Закону України «Про нотаріат», нотаріус - це уповноважена державою фізична особа, яка здійснює нотаріальну діяльність у державній нотаріальній конторі, державному нотаріальному архіві або незалежну професійну нотаріальну діяльність, зокрема посвідчує права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняє інші нотаріальні дії, передбачені законом, з метою надання їм юридичної вірогідності, а також здійснює функції державного реєстратора прав на нерухоме майно у порядку та випадках, встановлених Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Згідно п. 178.2 ст. 178 ПК України доходи громадян, отримані протягом календарного року від провадження незалежної професійної діяльності, оподатковуються за ставками, визначеними в пункті 167.1 статті 167 цього Кодексу.

Пунктом 167.1 ст. 167 ПК України визначено, що ставка податку становить 15 відсотків бази оподаткування щодо доходів, нарахованих (виплачених, наданих) (крім випадків, визначених у пунктах 167.2-167.5 цієї статті), у тому числі, але не виключно у формі заробітної плати, інших заохочувальних та компенсаційних виплат або інших виплат і винагород, які нараховуються (виплачуються, надаються) платнику у зв'язку з трудовими відносинами та за цивільно-правовими договорами; виграшу в державну та недержавну грошову лотерею, виграш гравця (учасника), отриманий від організатора азартної гри.

Якщо база оподаткування, яка визначена з урахуванням норм пункту 164.6 статті 164 цього розділу щодо доходів, зазначених в абзаці першому цього пункту, в календарному місяці перевищує десятикратний розмір мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного податкового року, до суми такого перевищення застосовується ставка 17 відсотків. Платники податку, які подають податкові декларації за податковий (звітний) рік згідно з статтями 177 і 178 цього розділу, застосовують ставку податку 17 відсотків до частини середньомісячного річного оподатковуваного доходу, що перевищує десятикратний розмір мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року. Розмір середньомісячного річного оподатковуваного доходу розраховується як сума загальних місячних оподатковуваних доходів, зазначених в абзаці першому цього пункту, поділена на кількість календарних місяців, протягом яких платником податку було одержано такі доходи у податковому (звітному) році, за який здійснюється декларування.

Встановлені у абзацах першому та другому цього пункту ставки податків не застосовуються до доходів, визначених у пунктах 167.2-167.4 цієї статті.

Згідно з п. 178.3 ст. 178 ПК України оподатковуваним доходом вважається сукупний чистий дохід, тобто різниця між доходом і документально підтвердженими витратами, необхідними для провадження певного виду незалежної професійної діяльності.

Колегія суддів зазначає, що наказом ДПС України від 24.12.2012 року № 1185 «Про затвердження узагальнюючої податкової консультації щодо деяких питань оподаткування фізичних осіб, які проводять незалежну професійну діяльність (приватних нотаріусів, адвокатів)» встановлений перелік витрат, необхідних для провадження певного виду незалежної професійної діяльності (нотаріуса), зокрема: оренда робочого місця нотаріуса, у тому числі його поточний ремонт, обладнання пандусу для під'їзду інвалідів; страхування цивільно-правової відповідальності приватного нотаріуса; технічне забезпечення діяльності робочого місця нотаріуса та його обслуговування; охоронна та пожежна сигналізація; металеві двері або металеві ролети; металеві грати, захисні ролети та броньована ударостійка плівка на вікнах; )металеві шафи; вогнестійкий сейф; інформаційна вивіска; обслуговування технічного обладнання (комп'ютери, у тому числі їх програмне забезпечення, принтери, сканер, ксерокс, факс, телефон тощо); підключення та користування мережею інтернет без обмеження кількості провайдерів, включаючи мобільний Інтернет; телекомунікаційні послуги; меблі та ін.

Водночас нормами Податкового кодексу України не передбачено будь-якого переліку витрат для самозайнятих осіб, у тому числі для приватних нотаріусів.

При цьому зі змісту п.178.6 ст.178 ПК України вбачається, що витрати, необхідні для провадження певного виду незалежної професійної діяльності, повинні бути підтверджені документально.

Факт придбання позивачем дивану підтверджується квитанцію до прибуткового касового ордера від 17 жовтня 2013 року на суму 2660 грн. 00 коп., квитанцією до прибуткового касового ордера від 19 жовтня 2013 року на суму 8000 грн. 00 коп., товарним чеком від 19 жовтня 2013 року та накладною № 1 від 19 жовтня 2013 року

Зважаючи на загальне описове визначення таких витрат, яке наведене в п. 178.3 ПК України, колегія суддів вважає необхідним у кожному окремому випадку аналізувати здійснені витрати за критеріями можливості використання придбаних товарів (робіт, послуг) у незалежній професійній діяльності, ділової мети їх придбання, впливу цих витрат на отримання доходу, й за умови відповідності таким критеріям придбані товари (роботи, послуги) й здійснені витрати слід вважати такими, що необхідні для провадження незалежної професійної діяльності.

Диван - це предмет меблів, диван знаходиться на робочому місці нотаріуса ОСОБА_1, у зв'язку з чим використовується ним для прийому громадян під час здійснення своєї професійної діяльності. Тобто, диван використовується за цільовим призначенням і пов'язаний з веденням позивачем нотаріальної діяльності.

Жодних доказів того, що диван не використовується а цільовим призначенням і не пов'язаний з веденням позивачем нотаріальної діяльності податковим органом не надано.

Оскільки, чинним законодавством України не встановлено яких-будь прямих заборон чи обмежень для приватного нотаріуса щодо придбання меблів, тому колегія судів приходить до висновку, що такі придбання сприяють здійсненню нотаріальної діяльності, тому їх можна відносити до таких, що пов'язані з провадженням незалежної професійної діяльності приватного нотаріуса.

Чинне законодавство також не містить умов щодо ціни придбаних меблів чи особливостей віднесення до складу витрат вартості їх придбання.

Твердження ж Відповідача, викладені у висновку на заперечення до акту перевірки, що позивачем було придбано в достатній кількості офісних стільців дерев'яних, спростовуються додатком до Акта перевірки (перелік контрагентів), відповідно до якого позивачем у 2012-2013 роках був придбаний лише 1 стілець і 1 диван.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про правомірність віднесення позивачем витрат по придбанню дивану до витрат приватного нотаріуса у 2013 році.

Слід зауважити, що згідно із статтею 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію і практику Суду як джерело права.

У п.50 рішення Європейського суду з прав людини від 14 жовтня 2010 року Справа «Щокін проти України» (Заяви № 23759/03 та № 37943/06) Суд вказує, що перша та найважливіша вимога статті 1 Першого протоколу до Конвенції полягає в тому, що будь-яке втручання публічних органів у мирне володіння майном повинно бути законним. Так, друге речення першого пункту передбачає, що позбавлення власності можливе тільки «на умовах, передбачених законом», а другий пункт визнає, що держави мають право здійснювати контроль за використанням майна шляхом введення «законів». Більш того, верховенство права, один із основоположних принципів демократичного суспільства, притаманний усім статтям Конвенції. Таким чином, питання, чи було дотримано справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав окремої особи, виникає лише тоді, коли встановлено, що оскаржуване втручання відповідало вимозі законності і не було свавільним (див. рішення у справі «Ятрідіс проти Греції» (Jatridis v. Greece) [ВП], № 31107/96, пункт 58, ЄСПЛ 1999-II).

Частиною 2 ст.19 Конституції України та ч.3 ст.2 КАС України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч.1 ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.86 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Відповідно до ст.159 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Так, у п.29 Рішення Європейського суду з прав людини від 09.12.1994р. Справа «Руїз Торіха проти Іспанії» (серія А, №303А) Суд повторює, що згідно з його установленою практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтованості рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Відповідно до ст.200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до переконання, що суд першої інстанції, вирішуючи даний публічно-правовий спір, правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку. Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п.1 ч.1 ст. 198, ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Глухівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Сумській області залишити без задоволення.

Постанову Сумського окружного адміністративного суду від 20.08.2015р. по справі № 818/2539/15 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Катунов В.В.
Судді Ральченко І.М. Бершов Г.Є.
Повний текст ухвали виготовлений 09.11.2015 р.