Справа № 820/9406/15
Суддя: Сагайдак В.В.
Дата ухвалення: 2015-11-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

10 листопада 2015 р. № 820/9406/15

Харківський окружний адміністративний суд у складі:Головуючого судді:ОСОБА_1, розглянувши у порядку письмового провадження в приміщенні суду в м. Харкові адміністративну справу за позовом фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 до Державної податкової інспекції у Московському районі м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області про скасування податкових повідомлень-рішень,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач, фізична особа-підприємець ОСОБА_2, звернулась до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до ДПІ у Московському районі м. Харкова Головного Управління Міндоходів у Харківській області, в якому з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог, просить суд скасувати частково податкове повідомлення-рішення № НОМЕР_1 від 24.07.2015р. в частині збільшення суми грошового зобовязання зі сплати податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізособами за результатами річного декларування в розмірі 9981,04 грн. (основний платіж 7984,83 грн., штрафні санкції 1996,21 грн.); скасувати частково податкове повідомлення-рішення № НОМЕР_2 від 24.07.2015р. в частині збільшення суми грошового зобовязання зі сплати податку на додану вартість в розмірі 6757,23 грн. (основний платіж 5405,78 грн., штрафні санкції 1351,45 грн.); скасувати повністю податкове повідомлення-рішення № НОМЕР_3 від 29.07.2015р. яким застосовані штрафні санкції в розмірі 35077,26 грн.; скасувати повністю рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування територіальним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску № НОМЕР_4 від 06.08.2015р. яким застосовані штрафні санкції в розмірі 1811,10 грн.

В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначив, що висновки акту документальної позапланової виїзної перевірки від 23.06.2015р. № 1871/20-34-17-03-07/НОМЕР_5 з питань дотримання податкового законодавства за період з 01.01.2014р. по 31.12.2014р., на підставі якого були винесені спірні рішення, є необґрунтованими.

В обґрунтування заперечень на позов відповідач вказав, що спірні рішення контролюючого органу відповідають вимогам законодавства, а позовні вимоги ФОП ОСОБА_2 не підлягають задоволенню.

Судом зроблено заміну неналежного відповідача - ДПІ у Московському районі м. Харкова Головного Управління Міндоходів у Харківській області, належним - ДПІ у Московському районі м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області.

У судове засідання представники сторін не прибули, належним чином повідомлялись про дату, час та місце розгляду справи. Представник позивача надав клопотання про розгляд справи без його участі в порядку письмового провадження.

Суд, на підставі ч.1 ст.41, ч.6 ст. 128 КАС України розглянув дану справу в порядку письмового провадження.

Дослідивши зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, суд дійшов наступного висновку.

ОСОБА_2 05.09.2009 року пройшла передбачену законом процедуру державної реєстрації та набула статусу фізичної особи підприємця (рнокпп НОМЕР_5), взята на податковий облік в органах державної податкової служби 06.11.2009 року за № 69311, перебуває на обліку як платник податків.

Судом встановлено, що посадовими особами відповідача була проведена документальна позапланова виїзна перевірка ФОП ОСОБА_2 щодо дотримання вимог податкового законодавства, дотримання законодавства щодо укладання трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування, виконання вимог валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2014 по 31.12.2014р. Результати перевірки викладено в акті від 09.04.2015р. № 1136/20-34-17-03-07/НОМЕР_5 ( а.с. 13-28).

В ході перевірки було встановлено порушення ФОП ОСОБА_2 п. 4 ст. 17 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», п. 44.6 ст. 44, п. 177.2, п. 177.4, ст. 177, п. 121.1 ст. 121, п. 181.1 ст. 181, п. 183.4 ст. 183, п. 187.1 ст. 187 ПК України, пп. 2 п. 1 ст. 7, ст. 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування».

На підставі вказаного акту перевірки, контролюючим органом були винесені: рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування територіальним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску № НОМЕР_6 від 30.04.2015р. яким застосовані штрафні санкції в розмірі 1811,10 грн., податкове повідомлення-рішення № НОМЕР_7 від 30.04.2015р. яким збільшено суму грошового зобовязання зі сплати податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізособами за результатами річного декларування в розмірі 92286,65 грн., податкове повідомлення-рішення № НОМЕР_8 від 30.04.2015р. яким застосовані штрафні санкції в розмірі 340 грн., податкове повідомлення-рішення № НОМЕР_9 від 30.04.2015р., яким збільшено суму грошового зобовязання зі сплати податку на додану вартість в розмірі 56802,47 грн. ( а.с.29-32).

Позивач здійснив процедуру адміністративного оскарження рішень контролюючого органу ( а.с.33-38). За результатами розгляду скарги позивача ОСОБА_3 Управління ДФС у Харківській області прийняло рішення від 08.06.2015р. № 649/П/20-40-10-04-14, яким скасувало та відкликало рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування територіальним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску № НОМЕР_6 від 30.04.2015р., яким застосовані штрафні санкції в розмірі 1811,10 грн. ( а.с.39-42)

Крім того, ГУ ДФС у Харківській області було зобовязано відповідача здійснити повторну перевірку ФОП ОСОБА_2 з урахуванням додатково поданих документів.

Результати такої перевірки оформлені актом від 23.06.2015р. № 1871/20-34-17-03-07/НОМЕР_5 (а.с.79-95).

Висновками даного акту зокрема встановлено порушення п. 138.2 ст. 138, пп. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139, п. 177.2, п. 177.4 ст. 177 ПК України, що призвело до заниження грошових зобовязань з податку з доходів фізичних осіб у сумі 50299,55 грн.; п. 181.1 ст. 181, п. 183.4 ст. 183, п. 187.1 ст. 187 ПК України, що призвело до заниження грошових зобовязань з податку на додану вартість у сумі 24544,83 грн.; пп. 7.1.2 п. 7.1 ст. 7, ст. 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування; п. 9, п. 12 ст. 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг».

Рішенням ГУ ДФС у Харківській області від 07.07.2015р. № 228/ФОП/20-40-10-04-14 ( а.с. 44-51), були скасовані: податкове повідомлення-рішення № НОМЕР_7 від 30.04.2015р. в частині збільшення грошового зобовязання зі сплати податку на доходи фізичних осіб в розмірі 29412,21 грн. (основний платіж 20897 грн., штрафні санкції 5882,44 грн.), податкове повідомлення-рішення № НОМЕР_9 від 30.04.2015р. в частині збільшення грошового зобовязання зі сплати податку на додану вартість в розмірі 26121,25 грн. (основний платіж 20897 грн., штрафні санкції 5224,25 грн.).Також були збільшені штрафні санкції, визначені в податковому повідомленні-рішенні № НОМЕР_8 від 30.04.2015р. на суму 35077,26 грн.

ДПІ у Московському районі м. Харкова винесла та направила ФОП ОСОБА_2 нові податкові повідомлення-рішення щодо визначення грошового зобовязання з податку на доходи фізичних осіб, податку на додану вартість та штрафних санкцій за порушення Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», які є предметом оскарження, а саме:

- податкове повідомлення-рішення № НОМЕР_1 від 24.07.2015р., яким збільшено суму грошового зобовязання зі сплати податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізособами за результатами річного декларування в розмірі 62874,44 грн. (основний платіж 50299,55 грн., штрафні санкції 12574,89 грн.), з яких позивач просить скасувати 9981,04 грн,

- податкове повідомлення-рішення № НОМЕР_3 від 29.07.2015р., яким застосовані штрафні санкції в розмірі 35077,26 грн., яке позивач просить скасувати в повному обсязі,

- податкове повідомлення-рішення № НОМЕР_2 від 24.07.2015р., яким збільшено суму грошового зобовязання зі сплати податку на додану вартість в розмірі 30681,22 грн. (основний платіж 24544,97 грн., штрафні санкції 6136,25 грн.) (а.с. 52-54), з яких позивач просить скасувати 6757,23 грн.

Також 06.08.2015р. відповідач виніс рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування територіальним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску № НОМЕР_4, яким застосовані штрафні санкції в розмірі 1811,10 грн.( а.с.43).

Перевіряючи юридичну та фактичну обґрунтованість мотивів, покладених суб'єктом владних повноважень в основу спірних податкових повідомлень-рішень на відповідність вимогам ч. 3 ст. 2 КАС України, суд встановив наступне.

З приводу донарахування грошових зобовязань з податку з доходів фізичних осіб суд зазначає, що фактичною підставою для відображення в акті порушення п. 138.2 ст. 138, пп. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139, п. 177.2, п. 177.4 ст. 177 ПК України слугував викладений в акті висновок відповідача про документальне не підтвердження витрат, повязаних із здійсненням діяльності, відображених в додатку 5 до податкової декларації про майновий стан та доходи за 2014 рік.

Судом встановлено, що в перевіряємому періоді позивач здійснював діяльність ресторанів та надання послуг мобільного харчування. В податковій декларації про майновий стан та доходи за 2014 рік ФОП ОСОБА_2 до складу витрат віднесено суму 119293,69 грн. (а.с. 96-100).

Як встановлено судом, до складу витрат позивачем включено витрати на оплату праці та нарахування на заробітну плату в розмірі 60036,72 грн., та вартість придбаних протягом 2014р. ТМЦ в сумі 59256,97 грн.

Матеріали справи містять трудові договори, укладені між робітниками та позивачем податкові розрахунки сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них доходу за 4 квартали 2014 року, а також відомості з нарахування та виплати заробітної плати працівникам позивача за 2014 рік, з яких вбачається, що в 2014 році позивач сплатив заробітну плату найманим працівникам в сумі 43848 грн. (а.с. 101-129). Нарахування єдиного соціального внеску на виплачену заробітну плату склали 16118,72 грн., які були перераховані до бюджету в повному обсязі відповідно до банківських квитанцій (а.с. 130-135 ).

Відповідно до п. 177.4 ст. 177 ПК України до переліку витрат, безпосередньо пов'язаних з отриманням доходів, належать документально підтверджені витрати, що включаються до витрат операційної діяльності згідно з розділом III цього Кодексу.

Згідно з пп. 138.8.2 п. 138.8 ст. 138 ПК України ( в редакції, чинній не момент виникнення спірних правовідносин) до складу прямих витрат на оплату праці включаються заробітна плата та інші виплати робітникам, зайнятим у виробництві товарів (виконанні робіт, наданні послуг), які можуть бути безпосередньо віднесені до конкретного об'єкта витрат.

Відповідно до пп. 138.10.4 п. 138.10 ст. 138 ПК України ( в редакції, чинній не момент виникнення спірних правовідносин) інші операційні витрати включають, зокрема, суми нарахованих податків та зборів, установлених цим Кодексом (крім тих, що не визначені в переліку податків та зборів, встановлених цим Кодексом), єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування.

Суд приходить до висновку, що позивачем правомірно включено витрати на оплату праці та нарахування на заробітну плату в сумі 60036,72 грн.

Матеріали справи містять видаткові накладні на придбання товарів, закупівельні акти, касові чеки та банківські квитанції, які свідчать, що в 2014 році позивач поніс витрати на придбання товарно-матеріальних цінностей в розмірі 59256,97 грн. (а.с.136-187).

Суд приходить до висновку, що позивачем правомірно включено витрати на придбання товарно-матеріальних цінностей в сумі 59256,97 грн.

Судом встановлено правомірність формування позивачем документально підтверджених витрат в загальному розмірі 119293,69 грн.

На зазначену суму позивач правомірно зменшив задекларований дохід, який з урахуванням зазначеного складає 341829,81 грн., з яких до сплати податку належало 42314,72 грн.

На думку органу ДПІ, до сплати податку належало 50299,55 грн. без врахування штрафних санкцій. Різниця складає 7984,83 грн., штрафні санкції 1996,21 грн.

Отже, податкове повідомлення-рішення № НОМЕР_1 від 24.07.2015р. підлягає скасуванню в частині визначення суми грошового зобов'язання в розмірі 9981,04 грн. (основний платіж 7984,83 грн., штрафні санкції 1996,21 грн.).

З приводу донарахування грошових зобовязань з ПДВ суд зазначає, що фактичною підставою для відображення в акті порушення п. 181.1 ст. 181, п. 183.4 ст. 183, п. 187.1 ст. 187 ПК України слугував викладений в акті висновок відповідача про перевищення позивачем обсягу оподаткованих операцій визначеного п. 181.1 ст. 181 ПК України.

Відповідно до п. 181.1 ст. 181 ПК України (в редакції, чинній не момент виникнення спірних правовідносин) у разі якщо загальна сума від здійснення операцій з постачання товарів/послуг, що підлягають оподаткуванню згідно з цим розділом, у тому числі з використанням локальної або глобальної комп'ютерної мережі, нарахована (сплачена) такій особі протягом останніх 12 календарних місяців, сукупно перевищує 300000 гривень (без урахування податку на додану вартість), така особа зобов'язана зареєструватися як платник податку у контролюючому органі за своїм місцезнаходженням (місцем проживання) з дотриманням вимог, передбачених статтею 183 цього Кодексу, крім особи, яка є платником єдиного податку.

Встановивши, що протягом 2014 року позивач перевищив граничний обсяг оподаткованих операцій, відповідач визначив податкові періоди в яких позивач повинен був нараховувати та сплачувати податок на додану вартість. Такими періодами в 2014 році, згідно висновків акту перевірки, є листопад та грудень 2014 року. Як вбачається з пояснень представника, проти перевищення 300000 грн. позивач не заперечує.

В акті перевірки зазначено, що в листопаді 2014 року позивачем надано послуг на суму 76947,54 грн., а податок на додану вартість за цей період повинен скласти 15389,51 грн.

В матеріалах справи наявна банківська виписка з ПАТ АБ «Південний» по розрахунковому рахунку № 2093, який належить позивачу, а також контрольні стрічки сформовані реєстратором розрахункових операцій ІКС-М500, фіскальний номер НОМЕР_10, заводський номер МТ50007408, який зареєстрований в ДПІ у Московському районі м. Харкова за позивачем (а.с. 191-216 ). Відповідно до наданих документів обсяг послуг, наданих позивачем в листопаді 2014 року, складає 49919,37 грн. Така сума послуг була розрахована відповідачем під час визначення загальної суми отриманого в 2014 році доходу (сторінка 8 акту перевірки, а.с. 86 ).

Таким чином, в листопаді 2014 року обсяг наданих послуг складає 49919,37 грн.

Отже, загальний обсяг оподаткованих операцій за період листопад, грудень 2014 року складає 95695,99 грн., а сума грошового зобовязання як основного платежу з податку на додану вартість складає 19139,19 грн.

На думку органу ДПІ, сума грошового зобовязання з податку на додану вартість повинна складати 24544,97 грн. основного платежу, та 6136,25 штрафних санкцій.

Різниця основного платежу складає 5405,78 грн., різниця штрафних санкцій складає 1351,45.

Відповідач не довів правомірності та обґрунтованості зробленого ним розрахунку грошового зобовязання з податку на додану вартість. Податкове повідомлення-рішення № НОМЕР_2 від 24.07.2015р. повинно бути скасоване в частині визначення суми грошового зобов'язання в розмірі 6757,23 грн. (основний платіж 5405,78 грн., штрафні санкції 1351,45 грн.), а позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

З приводу застосування штрафних санкцій відповідно до вимог Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» ( надалі Закон), суд зазначає, що підставою для прийняття спірного податкового повідомлення-рішення № НОМЕР_3 від 29.07.2015р. на суму 35077,26 грн. субєктом владних повноважень обране положення п. 4 ст. 17 Закону, а саме не зберігання Z звітів.

Відповідно до пп. 54.3.2 п. 54.3 ст. 54 ПК України контролюючий орган зобов'язаний самостійно визначити суму грошових зобов'язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, якщо дані перевірок результатів діяльності платника податків, крім електронної перевірки, свідчать про заниження або завищення суми його податкових зобов'язань, суми бюджетного відшкодування та/або від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, заявлених у податкових (митних) деклараціях, уточнюючих розрахунках.

Згідно з п. 58.1 ст. 58 ПК України у разі коли сума грошового зобов'язання платника податків, передбаченого податковим або іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, розраховується контролюючим органом відповідно до статті 54 цього Кодексу (крім декларування товарів, передбаченого для громадян), або у разі коли за результатами перевірки контролюючий орган встановлює факт невідповідності суми бюджетного відшкодування сумі, заявленій у податковій декларації, або зменшує розмір задекларованого від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість, розрахованого платником податків відповідно до розділу V цього Кодексу, такий контролюючий орган надсилає (вручає) платнику податків податкове повідомлення-рішення.

Податкове повідомлення-рішення містить підставу для такого нарахування (зменшення) податкового зобов'язання та/або зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість; посилання на норму цього Кодексу та/або іншого закону, контроль за виконанням якого покладено на контролюючі органи, відповідно до якої був зроблений розрахунок або перерахунок грошових зобов'язань платника податків; суму грошового зобов'язання, що повинен сплатити платник податку; суму зменшеного (збільшеного) бюджетного відшкодування та/або зменшення від'ємного значення результатів господарської діяльності або від'ємного значення суми податку на додану вартість; граничні строки сплати грошового зобов'язання та/або строки виправлення платником податків показників податкової звітності; попередження про наслідки несплати грошового зобов'язання або внесення виправлень до показників податкової звітності в установлений строк; граничні строки, передбачені цим Кодексом для оскарження податкового повідомлення-рішення.

Отже, саме в податковому повідомленні-рішенні визначається норма на підставі якої розраховуються штрафні санкції.

Як зясовано судом, спірне рішення прийнято на підставі порушення п. 4 ст. 17 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», яка на думку позивача на час винесення рішення не існувала.

Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законів України щодо застосування реєстраторів розрахункових операцій» від 01.07.2015р. № 569-VIII внесено зміни до Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», зокрема з тексту Закону виключено пункт 4 статті 17.

Закон № 569-VIII набрав чинності з дати його опублікування яке відбулось 23.07.2015 року в офіційному виданні «Голос України» № 131.

Отже, суб'єкт владних повноважень у спірних правовідносинах, 29 липня 2015 року застосовуючи штрафну санкцію, послався на норму матеріального права, яка існувала у перевіряємому періоді правомірно.

Щодо суми 9548,63 грн, яка в повідомленні рішенні № НОМЕР_3 від 29.07.2015р. органом ДПІ була збільшена у два рази (9548,63*2 =19079,26), судом встановлено наступне. Сума 9548,63*2 =19079,26 грн. встановлена органом ДПІ стосовно того, що в реалізації знаходився не облікований товар. З цього приводу суд зазначає, що даний товар обліковувався не за місцем реалізації. Документи щодо товару знаходились в іншому місці, але контролюючий орган при проведенні перевірки зробив висновок щодо їх відсутності. Надані суду відомості стосовно спірних правовідносин свідчать про те, що контролюючий орган прийшов помилкового висновку про відсутність документів, які зберігались в іншому місці.

Позовні вимоги щодо скасування податкового повідомлення рішення № НОМЕР_3 від 29.07.2015р. підлягають задоволенню в частині на суму 19079,26 грн.

З приводу застосування штрафних санкцій за донарахування територіальним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску суд зазначає, що таке рішення № НОМЕР_4 від 06.08.2015 року на суму 1811,1 грн. прийняте на підставі акту перевірки від 09.04.2015р. № 1136/20-34-17-03-07/НОМЕР_5. (а.с. 43)

Проте, в ході розгляду справи знайшов своє підтвердження той факт, що за наслідками розгляду висновків акту перевірки аналогічне рішення за те саме порушення, з тим же розміром штрафних санкцій вже приймалось відповідачем. Це рішення № НОМЕР_6 від 30.04.2015р. (а.с. 29), також прийняте на підставі акту перевірки від 09.04.2015р. № 1136/20-34-17-03-07/НОМЕР_5, яке скасовано в адміністративному порядку рішенням ГУ ДФС у Харківській області від 08.06.2015р. № 649/П/20-40-10-04-14 (а.с. 39-42) за результатами розгляду скарги позивача (а.с. 33-38).

Відповідно до п. 4.5 Порядку розгляду органами доходів і зборів скарг на вимоги про сплату недоїмки зі сплати єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування та на рішення про нарахування пені та накладання штрафу затвердженого Наказом Міндоходів України від 09.09.2013р. № 452 ( надалі Порядок), у разі скасування вимоги або рішення органу доходів і зборів про нарахування пені та накладення штрафу вони вважаються відкликаними з дня прийняття рішення органу доходів і зборів вищого рівня про повне або часткове задоволення скарги, про що зазначається в рішенні відповідного органу доходів і зборів.

Згідно з п. 5.3 зазначеного Порядку у разі повного або часткового задоволення скарги в рішенні даються розпорядження органу доходів і зборів, рішення якого скасовано повністю або в певній частині, про вчинення відповідних дій.

Відповідач, приймаючи рішення № НОМЕР_4 від 06.08.2015р. діяв з порушеннями ч.3 ст.2 КАС України, зазначене рішення підлягає скасуванню, позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 підлягають частковому задоволенню.

За приписами ч.1 ст.94 КАС України (в редакції, чинній на момент подання позову), суд стягує сплачену суму судового збору з Державного бюджету на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_2.

Керуючись ст.ст. 94,128,158-163,185,186, 254 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до Державної податкової інспекції у Московському районі м. Харкова ГУ ДФС у Харківській області про скасування рішень - задовольнити частково.

Скасувати частково податкове повідомлення-рішення № НОМЕР_1 від 24.07.2015р. в частині збільшення суми грошового зобовязання зі сплати податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізособами за результатами річного декларування в розмірі 9981,04 грн. (основний платіж 7984,83 грн., штрафні санкції 1996,21 грн.).

Скасувати частково податкове повідомлення-рішення № НОМЕР_2 від 24.07.2015р. в частині збільшення суми грошового зобовязання зі сплати податку на додану вартість в розмірі 6757,23 грн. (основний платіж 5405,78 грн., штрафні санкції 1351,45 грн.).

Скасувати частково податкове повідомлення-рішення № НОМЕР_3 від 29.07.2015р. яким застосовані штрафні санкції в розмірі 19079,26 грн.

Скасувати рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування територіальним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску № НОМЕР_4 від 06.08.2015р. яким застосовані штрафні санкції в розмірі 1811,10 грн. від 30.05.2014р.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути з Державного бюджету України (р/р 4011, отримувач: УДКСУ у Червонозаводському районі м. Харкова, код 37999628, банк ГУДКСУ в Харківській області, МФО 851011) на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 ( ІПН НОМЕР_5, 61112, АДРЕСА_1) судовий збір у розмірі 261,00 грн. ( двісті шістдесят одна гривня 00 копійок).

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги в десятиденний строк з дня її проголошення та з дня отримання копії постанови, у разі проголошення постанови суду, яка містить вступну та резолютивну частини, а також прийняття постанови у письмовому провадженні. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили після закінчення строків для подачі апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя Сагайдак В.В.