Справа № 804/20487/14
Суддя: Чередниченко В.Є.
Дата ухвалення: 2015-11-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 листопада 2015 рокусправа № 804/20487/14

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Чередниченко В.Є.,

суддів: Коршуна А.О., Панченко О.М.,

за участю секретаря судового засідання: Яковенко О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську адміністративну справу за апеляційною скаргою Державної податкової інспекції у Кіровському районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26 лютого 2015 року у справі №804/20487/14 за позовом товариства з обмеженою відповідальністю Агентство «Приват» до Державної податкової інспекції у Кіровському районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування рішення,-

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю Агентство «Приват» 10 грудня 2014 року звернулось до суду з позовом до Державної податкової інспекції у Кіровському районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області, згідно з яким, просить визнати протиправним та скасувати рішення відповідача від 12 листопада 2014 року №000812/04-65-22-05/21916849 про застосування до позивача фінансових санкцій у розмірі 6800,00 грн.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що він не здійснює господарську діяльність за адресою перевірки, ліцензії на право здійснення роздрібної торгівлі алкогольними напоями не отримував, у зв'язку із чим таку діяльність не здійснює.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26 лютого 2015 року адміністративний позов задоволено повністю.

Постанова суду мотивована тим, що відповідачем не доведена правомірність оскаржуваного рішення.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції відповідач оскаржив її до апеляційного суду з підстав порушення судом першої інстанції норм процесуального права та прийняття рішення без дослідження та всебічного з'ясування всіх обставин справи. Просить постанову суду першої інстанції скасувати та прийняти нову постанову, якою у задоволені позову відмовити.

В апеляційній скарзі зазначає про те, що суд з власної ініціативи не витребував додаткові докази в підтвердження позиції відповідача по справі.

Згідно з запереченнями на апеляційну скаргу, позивач посилаючись на її необґрунтованість, просив у задоволені скарги відмовити, постанову суду першої інстанції залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника позивача який заперечував щодо задоволення апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги та заперечень на неї, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та знайшло підтвердження під час розгляду апеляційної скарги, що 12 листопада 2014 року відповідачем на підставі абзацу 9 частини 2 статті 17 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» від 19.12.1995 року №481/95-ВР (далі - Закон №481/95-ВР) винесено оскаржуване рішення №000812/04-65-22-05/21916849 про застосування фінансових санкцій до підприємства ТОВ Агентство «Приват» у вигляді штрафу в розмірі 6800 грн.

Підставою для винесення оскаржуваного рішення стали матеріали про адміністративне правопорушення за частиною 2 статті 156 КУпАП відносно ОСОБА_1, протокол від 02.04.2014 року, складений співробітниками Жовтневого РВ ДМУ ГУМВС України у Дніпропетровській області, з яких встановлено факт продажу алкогольних напоїв особі, яка не досягла 18 років, чим порушено статтю 15-3 Закону №481/95-ВР.

Так, згідно з протоколом про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 працює продавцем у кіоску ПП «ОСОБА_4» за адресою АДРЕСА_1. 02.04.2014 року близько 22:30, знаходячись на робочому місці в цьому кіоску вона продала неповнолітньому ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1, слабоалкогольний напій пиво «Білий ведмідь» 0,5 л 4,6% алкоголю, чим порушила правила торгівлі алкогольними напоями та тютюновими виробами.

Згідно з її поясненнями продавця, вона близько двох останніх місяців працює неофіційно (за усним трудовим договором) в вказаному кіоску ПП «ОСОБА_4» за зазначеною адресою. Товар в кіоску належить цьому підприємству, інших даних вона не знає. 02.04.2014 року вона знаходилась на робочому місці у вищевказаному кіоску. Близько 22:30 підійшов молодий чоловік на вигляд 18 років, який попросив, щоб вона продала йому пляшку пива «Белый медведь» за ціною 6,50 грн. Чек не видавала, тому що не має касового апарата.

Постановою №220 від 09.04.2014 року адміністративної комісії виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради ОСОБА_2 визнано винною в порушенні вимог частини 2 статті 156 КУпАП та притягнуто до відповідальності з накладенням штрафу у розмірі 510 грн.

Встановлюючи обставини належності позивачу зазначеного кіоску відповідач виходив з пояснень викладених в рапорті завідувача сектору ПНОПТ ОУ ДПІ у Красногвардійському районі м. Дніпропетровська ГУ Міндоходів у Дніпропетровської області В.Г.Табала від 24.09.2014 року (а.с.69). Згідно з якими нею «здійснено виїзд та проведені заходи в межах повноважень за адресою АДРЕСА_1, встановлено торгівельний кіоск «ІНФОРМАЦІЯ_2», в якому здійснює підприємницьку діяльність в сфері торгівлі продуктами харчування та напоями ТОВ Агентство «Приват» (код ЄДРПУ 21916849). Від надання пояснень та будь-яких документів відмовлено».

Правомірність та обґрунтованість вказаного рішення відповідача є предметом спору переданого на вирішення суду.

Вирішуючи спірні відносини між сторонами та задовольняючи позов, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що спірне рішення відповідача прийняте не на підставі та не у спосіб, що передбачені Податковим кодексом України.

Колегія суддів, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права при прийнятті оскарженої постанови, виходить з наступного.

Згідно з частиною 2 статті 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Проте, як свідчать матеріали справи позивачем надано копії ліцензій та договорів оренди, на підтвердження того, що ТОВ Агентство «Приват» здійснює господарську діяльність з роздрібної торгівлі тютюновими виробами, згідно з діючим законодавством, лише в трьох стаціонарних об'єктах торгівлі, до яких не відноситься торгівельний кіоск «ІНФОРМАЦІЯ_2», розташований за адресою АДРЕСА_1.

Крім того, допитаний в якості свідка, директор позивача ОСОБА_4 також не підтвердив належність зазначеного кіоску позивачу.

Також, в поясненнях В.Г.Табала від 24.09.2014 року відсутні посилання на будь які докази, на підставі яких вона дійшла висновку про належність спірного кіоску позивачу.

Таким чином колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що відповідачем не виконано обов'язку передбаченого ч.2 ст. 71 КАС України, оскільки не доведено належними та допустимими доказами причетність позивача до діяльності за адресою АДРЕСА_1.

Суд апеляційної інстанції вважає необґрунтованими доводи відповідача викладені в апеляційній скарзі щодо обов'язку суду у цій справі з власної ініціативи витребувати додаткові докази, оскільки відповідач не зазначає які саме докази, на його думку, повинен був витребувати суд, та чому вказані докази не надані суду відповідачем.

Стверджуючи про порушення судом першої інстанції принципів адміністративного судочинства, відповідач не зазначає в чому це полягає та яких саме.

На підставі зазначеного, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції під час розгляду цієї справи об'єктивно, повно та всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення справи, дав їм правильну юридичну оцінку і ухвалив законне, обґрунтоване рішення без порушень норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, тому постанову суду першої інстанції у цій справі необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись: пунктом 1 частини 1 статті 198, статтями 205, 206 КАС України, Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Кіровському районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області - залишити без задоволення, а постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26 лютого 2015 року у справі №804/20487/14 - без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання в повному обсязі, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Повний текст ухвали виготовлений 06 листопада 2015 року.

Головуючий В.Є. Чередниченко

Суддя: А.О. Коршун

Суддя: О.М. Панченко