Справа № 192/1196/15-а
Суддя: Щербина Н. О.
Дата ухвалення: 2015-11-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 192/1196/15-а
Провадження № 2-а/192/42/15
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"06" листопада 2015 р. смт Солоне

Суддя Солонянського районного суду Дніпропетровської області Щербина Н. О., вивчивши матеріали адміністративного позову ОСОБА_1 до державного виконавця відділу державної виконавчої служби Солонянського районного управління юстиції Дніпропетровської області ОСОБА_2, начальника відділу державної виконавчої служби Солонянського районного управління юстиції Дніпропетровської області ОСОБА_3 про визнання дій і бездіяльності протиправними та скасування постанови про накладення штрафу,

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до державного виконавця відділу державної виконавчої служби Солонянського районного управління юстиції Дніпропетровської області ОСОБА_2, начальника відділу державної виконавчої служби Солонянського районного управління юстиції Дніпропетровської області ОСОБА_3 про визнання дій і бездіяльності протиправними та скасування постанови про накладення штрафу.

Ухвалою Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 28 липня 2015 року позовна заява в частині вимог про визнання протиправною та скасування постанови від 25 березня 2015 року про накладання штрафу було повернуто позивачу на підставі п. 6 ч. 3 ст. 108 КАС України, а в іншій частині позовних вимог відмовлено у відкритті провадження.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 06 жовтня 2015 року ухвалу суду першої інстанції було скасовано, а справу направлено для продовження розгляду, оскільки питання про відкриття провадження в частині позовних вимог, за якими суд повернув позовну заяву, не вирішувалось.

Під час ознайомлення з адміністративним позовом було встановлено, що позивач просить суд: визнати протиправними дії державного виконавця при складанні акту від 25 березня 2015 року у виконавчому провадженні №46112522; визнати протиправними дії, які виразилися у самостійному встановленні порядку і заходів виконання судового рішення у виконавчому провадженні №46112522 та не прийнятті заходів до поновлення прав та свобод позивача; визнати протиправним подання про притягнення до кримінальної відповідальності позивача; визнання протиправною та скасувати постанови від 25 березня 2015 року про накладання штрафу.

Частиною 4 ст. 82 Закону України "Про виконавче провадження" встановлено, що рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами до суду, який видав виконавчий документ, а іншими учасниками виконавчого провадження та особами, які залучаються до проведення виконавчих дій, - до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Отже, критеріями визначення юрисдикції судів щодо вирішення справ з приводу оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення є юрисдикційна належність суду, який видав виконавчий документ та статус позивача як сторони у виконавчому провадженні.

Відповідно до п. 2 постанови Пленуму ВАСУ від 13 грудня 2010 року № 3 «Про практику застосування адміністративними судами законодавства у справах із приводу оскарження рішень, дій чи бездіяльності державної виконавчої служби» до юрисдикції адміністративних судів належать усі справи з приводу оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів державної виконавчої служби щодо виконання судових рішень на підставі виконавчих документів, виданих судами всіх юрисдикцій, за винятком тих, які видано загальними та господарськими судами у разі звернення до суду сторін відповідного виконавчого провадження чи їхніх представників.

В п. 4 постанови пленуму ВАСУ від 20 травня 2013 року № 8 «Про окремі питання юрисдикції адміністративних судів» зазначено, що суди повинні враховувати, що юрисдикція адміністративних судів може бути встановлена законом, зокрема ч. 4,5 ст. 82 Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція) від 4 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 12 жовтня 1978 року у справі «Zand v. Austria» вказав, що словосполучення «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття «суд, встановлений законом» у частині першій статті 6 Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з <…> питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів <…>». З огляду на це не вважається «судом, встановленим законом» орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема спори фізичних чи юридичних осіб із субєктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності. Вжитий у цій процесуальній нормі термін «субєкт владних повноважень» позначає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхню посадову чи службову особу, інший субєкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень (пункт 7 частини першої статті 3 КАС).

Частиною першою статті 181 КАС передбачено, що учасники виконавчого провадження (крім державних виконавців) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Тобто, якщо законом встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби, то це виключає юрисдикцію адміністративних судів у такій категорії справ.

З поданого позову вбачається, що позивачем оскаржуються дії відповідачів, які вчинені ними під час виконання рішення Солонянського районного суду Дніпропетровської області у справі №0438/1742/2012 про зобовязання ОСОБА_1 здійснити переобладнання самочинно збудованої будівлі №16 по вул.Молодіжній в смт Солоне Солонянського району Дніпропетровської області, а зазначене рішення суду та виконавчий лист на його виконання прийняті судом в порядку цивільного, а не адміністративного судочинства.

Таким чином, частина позовних вимог позивача, який є стороною виконавчого провадження, про визнання протиправними дій державного виконавця при складанні акту від 25 березня 2015 року у виконавчому провадженні №46112522; про визнання протиправними дії, які виразилися у самостійному встановленні порядку і заходів виконання судового рішення у виконавчому провадженні №46112522 та не прийнятті заходів до поновлення прав та свобод позивача; про визнання протиправним подання про притягнення до кримінальної відповідальності позивача не належить до юрисдикції адміністративних судів, що узгоджується з позицією ВАСУ, викладеною в п. 2 постанови Пленуму від 13 грудня 2010 року № 3 «Про практику застосування адміністративними судами законодавства у справах із приводу оскарження рішень, дій чи бездіяльності державної виконавчої служби». Вказана частина позовних вимог підлягає розгляду в порядку, встановленому розділом VII ЦПК України.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 109 КАС України передбачено, що в разі, якщо заяву не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства, то суддя відмовляє у відкритті провадження.

На підставі зазначеного у відкритті провадження в частині зазначених позовних вимог слід відмовити.

На підставі наведеного, керуючись ст.17, п.1 ч.1 ст.109 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя

П О С Т А Н О В И Л А:

Відмовити у відкритті провадження за позовом ОСОБА_1 до державного виконавця відділу державної виконавчої служби Солонянського районного управління юстиції Дніпропетровської області ОСОБА_2, начальника відділу державної виконавчої служби Солонянського районного управління юстиції Дніпропетровської області ОСОБА_3 в частині вимог про визнання протиправними дій державного виконавця при складанні акту від 25 березня 2015 року у виконавчому провадженні №46112522; визнання протиправними дій, які виразилися у самостійному встановленні порядку і заходів виконання судового рішення у виконавчому провадженні №46112522 та не прийнятті заходів до поновлення прав та свобод позивача; визнання протиправним подання про притягнення до кримінальної відповідальності.

Розяснити ОСОБА_1, що розгляд справи в цій частини позовних вимог належить до юрисдикції Солонянського районного суду Дніпропетровської області як місцевого загального суду в порядку, встановленому розділом VII ЦПК України.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Солонянський районний суд Дніпропетровської області шляхом подання апеляційної скарги протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: Н. О. Щербина