Справа № 2а-0770/3711/12
Суддя: Бруновська Надія Володимирівна
Дата ухвалення: 2015-10-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 жовтня 2015 року м. Львів № 876/3979/13

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого-судді: Бруновської Н.В.

суддів: Гулида Р.М., Костіва М.В.

за участю секретаря судового засідання: Коцур В.К.

представник апелянта: Репінець С.З.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну Спільного українсько-угорського підприємства «Геліос» на постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 21.12.2012 року у справі за поданням Ужгородської міжрайонної державної податкової інспекції Закарпатської області Державної податкової служби щодо зупинення видаткових операцій платника податків - Спільного українсько-угорського підприємства «Геліос» в формі товариства з обмеженою відповідальністю,-

В С Т А Н О В И В:

20.12.2012 року заявник Ужгородська міжрайонна державна податкова інспекція Закарпатської області Державної податкової служби звернувся в суд із поданням щодо зупинення видаткових операцій платника податків - Спільного українсько-угорського підприємства «Геліос» в формі товариства з обмеженою відповідальністю.

Постановою Закарпатського окружного адміністративного суду від 21.12.2012 року подання задоволено. Суд зупинив видаткові операції платника податків на рахунках Спільного українсько-угорського підприємства «Геліос» в формі товариства з обмеженою відповідальністю.

Не погодившись із даною постановою, апелянт Спільне українсько-угорське підприємство «Геліос» подав апеляційну скаргу, покликаючись на те, що постанова суду першої інстанції прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Апелянт просить суд, постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 21.12.2012 року скасувати, та прийняти нову якою подання залишити без задоволення.

Представник апелянта Репінець С.З. в судовому засіданні підтримав апеляційну скаргу із підстав у ній зазначених.

Інші особи, які беруть участь у справі в судове засідання на виклик суду не з'явились хоча, належним чином були повідомлені про час та місце розгляду справи, що не перешкоджає розгляду справи у їх відсутності відповідно до ч.4 ст.196 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, учасника процесу, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи скарги, законність і обґрунтованість постанови суду, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення виходячи з наступних підстав.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 183-3 КАС України провадження у справах за зверненням органів державної податкової служби щодо зупинення видаткових операцій платника податків на рахунках платника податків здійснюється на підставі подання таких органів, яке подається до суду першої інстанції інстанції протягом двадцяти чотирьох годин з моменту встановлення обставин, що зумовлюють звернення до суду за загальними правилами підсудності, встановленим цим Кодексом.

У відповідності до пп.20.1.15 п.20.1 ст.20 Податкового кодексу України органи державної податкової служби мають право звертатись до суду щодо зупинення видаткових операцій платника податків на рахунках такого платника податків у банках та інших фінансових установах ( крім операцій з видачі заробітної плати та сплати податків, зборів, єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а також визначених контролюючим органом грошових зобов'язань платника податків ) за наявності хоча б однієї з таких підстав: пп.20.1.15.1 виключено; підпункт 20.1.15.2 недопущення посадових осіб органів державної податкової служби до обстеження територій та приміщень, визначених у п.п. 20.1.11 цієї статті.

Згідно з п.п. 20.16 п. 20.1 ст. 20 Податкового кодексу України органи державної податкової служби мають право звертатись до суду, у разі якщо платник податків перешкоджає виконанню податковим керуючим повноважень, визначених цим Кодексом щодо зупинення видаткових операцій на рахунках платника податків шляхом накладення арешту на кошти та інші цінності такого платника податків, що знаходяться в банку та зобов'язання такого платника податків виконати законні вимоги податкового керуючого, передбачені цим Кодексом.

Отже, підстави, які дають право податковому органу звернутись до суду з поданням про зупинення видаткових операцій платника податків передбачені п.п. 20.1.15.2 та 20.1.16 Податкового кодексу України.

Відповідно до розділу XIX ( прикінцеві положення ) Податкового кодексу України визначено, що п.п.20.1.15.2 п.20.1 ст. 20 цього Кодексу набирає чинності тільки з 01.01.2015 року. Тому, право податкового органу на звернення до суду з вимогами передбаченими п.п. 20.1.15 Податкового кодексу України виникає тільки з цієї дати.

З аналізу п. 89.4 ст. 89 та п. 91.4 ст. 91 Податкового кодексу України видно, що право податкового органу на звернення до суду з поданням про зупинення видаткових операцій платника податків на рахунках платника податків може бути зумовлено виключно недопущенням посадових осіб органів державної податкової служби до обстеження території та приміщень та перешкоджання виконанню податковим керуючим повноважень визначених Податковим кодексом України.

В матеріалах відсутні докази які свідчать про те, що відповідач отримав лист від 06.12.2012 р. № 3900/10/19-020 податкового органу яким запропоновано надати перелік ліквідних активів, які можна використати як джерело погашення податкового боргу.

Разом з тим, суд першої інстанції не звернув увагу на ту обставину, що згідно пп. 14.1.175 п.14.1 ст. 14 Податкового кодексу України податковий борг - це сума грошового зобов'язання самостійно узгодженого платником податків або узгодженого в порядку оскарження але не сплаченого у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання.

Згідно п.п. 6.2.1 п.6.2 ст. 6 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» ( який діяв на час виникнення спірних правовідносин ) у разі коли платник не сплачує узгоджену суму податкового зобов'язання в установлені строки, податковий орган надсилає такому органу податкові вимоги.

В обґрунтування позовних вимог податковий орган покликався на направлення позивачу першої податкової вимоги № 1/105 від 20.11.2001 р. та другої податкової вимоги № 2/346 від 13.02.2002 р. тоді як податковим органом заявлено вимогу про стягнення з відповідача заборгованості по податку на додану вартість, земельного та комунального податків за 2008-2009 р.

В матеріалах справи відсутні докази які свідчать про те, що податковий орган надсилав підприємству «Геліос» дані податкові вимоги.

Отже, сума грошового зобов'язання є неузгодженню на що суд першої інстанції не звернув увагу.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до помилкового висновку про наявність підстав для задоволення подання оскільки, наявними у справі матеріалами не підтверджено наявність у відповідача узгодженого грошового зобов'язання та дотримання податковим органом встановленої законом процедури доведення до платника податків інформації про наявність у нього податкового боргу та відсутні належні докази які свідчать про отримання апелянтом листа від 06.12.2012 р. № 3900/10/19-020 податкового органу яким запропоновано надати перелік ліквідних активів, які можна використати як джерело погашення податкового боргу.

Разом з тим, податковий орган не надав суду належних доказів а суд першої інстанції не перевірив які діючі рахунки, номери та в яких банках відкритті на ім'я апелянта.

У відповідності до вимог ст. 159 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно ст. 202 КАС України суд апеляційної інстанції скасовує судове рішення та ухвалює нове, коли має місце, зокрема, неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність таких обставин, невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи чи питання.

З огляду на вищевикладене, доводи апеляційної скарг є суттєвими і складають підстави для висновку про неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи тому, колегія суддів приходить до висновку, що постанову слід скасувати та прийняти нову якою подання залишити без задоволення.

Керуючись ст.160, ст.195, ст.198, ст.202, ст.207, ст.212, ст.254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Спільного українсько-угорського підприємства «Геліос» задовольнити.

Постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 21.12.2012р. у справі за № 2а-0770/3711/12 - скасувати.

Подання Ужгородської міжрайонної державної податкової інспекції Закарпатської області Державної податкової служби України щодо зупинення видаткових операцій платника податків - Спільного українсько-угорського підприємства «Геліос» в формі товариства з обмеженою відповідальністю - залишити без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів після набрання постановою законної сили.

Головуючий: Н.В. Бруновська

Судді: Р.М. Гулид

М.В. Костів