Справа № 817/2370/15
Суддя: Гломб Ю.О.
Дата ухвалення: 2015-10-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 817/2370/15

28 жовтня 2015 року м. Рівне
Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Гломба Ю.О. за участю секретаря судового засідання Маринич В.М. та сторін і інших осіб, які беруть участь у справі:

позивача: представник ОСОБА_1,

відповідача: представник ОСОБА_2,

третьої особи відповідача: представник ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом

ОСОБА_4
до Державної податкової інспекції у м. Рівному ГУ ДФС у Рівненській області третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ПАТ "Дельта Банк"
про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № від 31.07.2015 року
ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 звернулась до Рівненського окружного адміністративного суду з позовом до Державної податкової інспекції у м. Рівному ГУ ДФС у Рівненській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № від 31.07.2015 року.

В обґрунтування позову зазначає, що відповідач безпідставно зробив висновки щодо наявності порушення з боку ОСОБА_4 абз."д" пп.164.2.17 ст.164 Податкового кодексу України, а саме неоподаткування отриманого доходу у вигляді додаткового блага, оскільки анулювання (прощення) ПАТ "Дельта Банк" заборгованості у розмірі 1 070 722,46 грн. за Кредитним договором № 0 від 13.12.2007, не є тотожним отриманому податковому благу, котре згідно з Податковим кодексом України має бути оподатковано. Також, позивач наголошує, що відсотки за користування кредитом та пеня, нараховані банком відповідно до умов договору та анульовані за його рішенням, не є доходом платника податків у розумінні Податкового кодексу України, який підлягає оподаткуванню в порядку абз."д" пп.164.2.17 п.164.2 ст.164 Податкового кодексу України.

Представник позивача в судовому засіданні адміністративний позов підтримав з наведених у ньому підстав, просив задовольнити повністю.

Відповідач ОСОБА_5 податкова інспекція у м. Рівному ГУ ДФС у Рівненській області позов не визнав, подав письмове заперечення (а.с.39-40). Представник відповідача в судовому засіданні пояснила, що від ПАТ "Дельта Банк" надійшов лист №1312 від 28.04.2015 про підтвердження анулювання кредитної заборгованості та достовірності даних про суми виплачених (нарахованих) доходів фізичними особами, що відображені банком у податкових розрахунках сум доходу, нарахованого (сплачено) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку (форма 1 ДФ) за ознакою "126" за 2014 рік. Зокрема, з податкового розрахунку ПАТ "Дельта Банк" за 3 кв. 2014 рік встановлено, що дохід ОСОБА_4 становить 1 070 722,46 грн. Податковим органом на адресу ОСОБА_4 надіслано лист № 10579/10/17-16-17-04-08 від 19.05.2015 щодо надання пояснень та їх документальне підтвердження (подання податкової декларації про майновий стан і доходи та задекларувати отримані доходи за 2014 рік) стосовно отриманого доходу в сумі 1 070 722,46 грн. у вигляді додаткового блага від ПАТ "Дельта Банк". На момент проведення перевірки відповідь від позивача до податкового органу не надходила. Згідно з відомостями з центральної бази Державного реєстру фізичних осіб ДПА України про суми виплачених доходів, ОСОБА_4 отримала дохід у 3 кв. 2014 року від ПАТ "Дельта Банк" у сумі 1 070 722,46 грн.

Вказала, що проведеною перевіркою встановлено, що позивачем не подано податкової декларації у строки встановлені Податковим кодексом України та не задекларовано суму додаткового блага в розмірі 1 070 722,46 грн. Крім того, зазначила, що заборгованість за прощеною пенею є додатковим благом платника податків.

З наведених підстав спірне рішення про збільшення грошового зобов'язання та застосування штрафних (фінансових) санкцій представник відповідача вважає правомірним, в задоволенні позову просила відмовити повністю за безпідставністю вимог.

Представник третьої особи в судовому засіданні зазначив, що 13.12.2007 між ОСОБА_4 та Акціонерним комерційним інноваційним банком "УкрСиббанк" укладено Договір про надання споживчого кредиту №0, відповідно до якого Банк надав Позичальнику кредит в сумі 54800,00 дол. США з нарахуванням процентів 12,4% річних, з кінцевим терміном погашення кредиту не пізніше 10.12.2037. Пояснив, що 08.12.2011 між ПАТ "УкрСиббанк" та ПАТ "Дельта Банк" укладено Договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, відповідно до якого ПАТ "Дельта Банк" набув права вимоги до боржників повного, належного та реального виконання обов'язків за кредитними та забезпечувальними договорами, в тому числі і за договором укладеним з ОСОБА_4 Вказав, що 19.09.2014 між ПАТ "Дельта Банк" та ОСОБА_4 укладено Додатковий договір №4 до Договору про надання споживчого кредиту №0 від 13.12.2007, яким сторони домовитись здійснити прощення суми боргу в розмірі 1 070 722,46 грн. за умови сплати Позичальником суми боргу не менше 10 135,00 дол. США. У зв'язку з чим, ПАТ "Дельта Банк" було анульовано (прощено) для ОСОБА_4 1 070 722,46 грн. заборгованості по Договору про надання споживчого кредиту №0 від 13.12.2007.

Заслухавши пояснення представників сторін, повно і всебічно зясувавши всі обставини адміністративної справи в їх сукупності, перевіривши їх дослідженими у судовому засіданні доказами, суд встановив наступне.

Судом встановлено, що ПАТ "Дельта Банк" листом №1312 від 28.04.2015 повідомило ДПІ у м. Рівному ГУ ДФС у Рівненській області, що в 3 кварталі 2014 року було анульовано фізичній особі ОСОБА_4 частину кредитної заборгованості у розмірі 1070722,46 грн.та відповідно відображено у податковому розрахунку № 1 ДФ. За таких обстав Банк виконав вимоги абз."д" пп.164.2.17 п.164.2 ст.164 Податкового кодексу України в повному обсязі (а.с.46).

ОСОБА_5 податкова інспекція у м. Рівному ГУ ДФС у Рівненській області надіслала для ОСОБА_4 лист №10579/10/17-16-04-08 від 19.05.2015 яким повідомила, що відповідно до відомостей, які надійшли з Центральної бази даних Реєстру фізичних осіб України, нею у 2014 році отримано дохід в сумі 1070722,46 грн. за ознакою доходу "126" як додаткове благо без утримання ПДФО від АТ "Дельта Банк", що підтверджено листом вказаної установи.

Враховуючи те, що у 2014 році позивач отримала дохід, який не оподаткований під час його виплати, вона зобов'язана подати до податкової інспекції за місцем реєстрації податкову декларацію про майновий стан і доходи та задекларувати отриманий дохід. В разі неподання податкової декларації про майновий стан і доходи протягом 10 робочих днів з дня отримання листа, податковим органом буде вжито заходів щодо проведення документальної перевірки (а.с.45).

У встановлений строк ОСОБА_4 декларацію про майновий стан і доходи за 2014 рік не подала, у зв'язку з чим податковий орган виніс наказ №439 від 07.07.2015 "Про проведення невиїзної позапланової документальної перевірки фізичної особи ОСОБА_4 РНОКПП НОМЕР_1" (а.с.48-49).

Суд встановив, що 15.07.2015 відповідно до наказу №439 від 07.07.2015, згідно з пп.78.1.1 п.78.1, п.79.2 ст.79, пп.164.2.17 п.164.2 ст.164, п.179.1 ст.179 Податкового кодексу України уповноваженою особою Державної податкової інспекції у м. Рівному ГУ ДВС у Рівненській області проведена позапланова документальна невиїзна перевірка фізичної особи ОСОБА_4, РНОКПП НОМЕР_1, з питань отримання доходу у вигляді додаткового блага за період з 01.01.2014 по 31.12.2014. За результатами перевірки складено акт №72/17-01/НОМЕР_1 від 15.07.2015 (а.с.19-23), відповідно до висновків якого перевіркою встановлено порушення пп.14.1.47 п.14.1 ст.14, пп.49.18.4 п.49.18 ст.49, п.50.1 ст.50, абз."д" пп.164.2.17 п.164.2 ст.164 та п.179.1 ст.179 Податкового кодексу України, в результаті чого визначено суму податкових зобов'язань з податку на доходи фізичних осіб в сумі 181779,22 грн.

Позивач подала заперечення на акт перевірки №72/17-01/НОМЕР_1 від 15.07.2015 за результатами розгляду якого заперечення залишилось без задоволення, а висновки акта перевірки - без змін (а.с.24-27).

ОСОБА_5 податковою інспекцією у м. Рівному ГУ ДВС у Рівненській області на підставі акта перевірки №72/17-01/НОМЕР_1 від 15.07.2015 прийнято податкове повідомлення-рішення № від 31.07.2015, яким збільшено суму грошового зобов'язання за платежем "податок на доходи фізичних осіб" на суму 227 224,03 грн., в тому числі за основним платежем на 181779,22 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями на 45444,81 грн. (а.с.28).

Вирішуючи адміністративний спір по суті суд врахував наступне.

Судом встановлено, що 13.12.2007 між Акціонерним комерційним інноваційним банком "УкрСиббанк" (Банк) та ОСОБА_4 (Позичальник) укладено Договір про надання споживчого кредиту №0 (а.с.63-69), відповідно до якого Банк зобов'язується надати Позичальнику кредитні кошти (кредит) в іноземній валюті, долар США, в сумі 54800,00. Позичальник зобов'язується повернути кредит до 10.12.2037.

Матеріалам справи стверджено, що відповідно до Договору купівлі-продажу прав вимог за кредитами, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_6 08.12.2011 за реєстровим №2949, ПАТ "Дельта Банк" прийняв від ПАТ "УкрСиббанк" право вимоги за Договором про надання споживчого кредиту №0 від 13.12.2007.

19.09.2014 між ПАТ "Дельта Банк" (Банк) та ОСОБА_4 (Позичальник) укладено Додатковий договір №4 до Договору про надання споживчого кредиту №0 від 13.12.2007 (а.с.73-74), відповідно до якого сторони домовились здійснити прощення суми боргу в розмірі 1 070 722,46 грн. за умови сплати Позичальником суми боргу не менше 10 135,00 дол. США.

В силу п. 162.1 ст.162 Податкового кодексу України платниками податку з доходів фізичних осіб є: фізична особа - резидент, яка отримує доходи як з джерела їх походження в Україні, так і іноземні доходи; фізична особа - нерезидент, яка отримує доходи з джерела їх походження в Україні; податковий агент.

Відповідно до пп.14.1.180 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України податковий агент щодо податку на доходи фізичних осіб - юридична особа (її філія, відділення, інший відокремлений підрозділ), самозайнята особа, представництво нерезидента - юридичної особи, інвестор (оператор) за угодою про розподіл продукції, які незалежно від організаційно-правового статусу та способу оподаткування іншими податками та/або форми нарахування (виплати, надання) доходу (у грошовій або негрошовій формі) зобов'язані нараховувати, утримувати та сплачувати податок, передбачений розділом IV цього Кодексу, до бюджету від імені та за рахунок фізичної особи з доходів, що виплачуються такій особі, вести податковий облік, подавати податкову звітність контролюючим органам та нести відповідальність за порушення його норм в порядку, передбаченому статтею 18 та розділом IV цього Кодексу.

Згідно з п.163.1 ст.163 Податкового кодексу України обєктами оподаткування резидента є: загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід; доходи з джерела їх походження в Україні, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання); іноземні доходи - доходи (прибуток), отримані з джерел за межами України.

За змістом п.164.1 ст.164 Податкового кодексу України базою оподаткування є загальний оподатковуваний дохід, з урахуванням особливостей, визначених цим розділом. Загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду.

Загальний місячний оподатковуваний дохід складається із суми оподатковуваних доходів, нарахованих (виплачених, наданих) протягом такого звітного податкового місяця (пп.164.1.2 п.164.1 ст.164 Податкового кодексу України).

Види доходів, які включаються до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку, визначені п.164.2 ст.164 Податкового кодексу України.

В силу абз. "д" пп.164.2.17 п.164.2 ст.164 Податкового кодексу України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід, отриманий платником податку як додаткове благо (крім випадків, передбачених статтею 165 цього Кодексу) у вигляді суми боргу платника податку, анульованого (прощеного) кредитором за його самостійним рішенням, не повязаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності.

Разом з тим, підпунктом 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України передбачено включення до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку доходу, отриманого як додаткове благо, і абзац "д" визначає один з видів такого блага.

З урахуванням зазначених вище норм Податкового кодексу України обовязок щодо самостійної сплати податку з доходу у вигляді суми боргу, анульованого (прощеного) кредитором за його самостійним рішенням, отриманого як додаткове благо, виникає у платника податку за наявності таких умов:

отримання платником податку доходу, у вигляді суми боргу такого платника податку, анульованого (прощеного) кредитором за його самостійним рішенням;

надіслання платнику податку повідомлення про анулювання (прощеного) боргу;

включення кредитором суми анульованого (прощеного) боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платника податку, за підсумками звітного періоду;

відображення платником податків отриманого доходу у річній податковій декларації.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що сам факт наявності формальних підстав для включення суми боргу до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку (надіслання платнику податку повідомлення про анулювання (прощеного) боргу; включення кредитором суми анульованого (прощеного) боргу до податкового розрахунку суми доходу), без отримання платником такого доходу, не спричиняє обовязок щодо самостійної сплати податку з доходу, отриманого як додаткове благо.

Так, згідно з п.5.1 та п.5.2 ст.5 Податкового кодексу України поняття, правила та положення, установлені цим Кодексом та законами з питань митної справи, застосовуються виключно для регулювання відносин, передбачених статтею 1 цього Кодексу. У разі якщо поняття, терміни, правила та положення інших актів суперечать поняттям, термінам, правилам та положенням цього Кодексу, для регулювання відносин оподаткування застосовуються поняття, терміни, правила та положення цього Кодексу.

Відповідно до пп.14.1.54 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України дохід з джерелом їх походження з України - будь-який дохід, отриманий резидентами або нерезидентами, у тому числі від будь-яких видів їх діяльності на території України (включаючи виплату (нарахування) винагороди іноземними роботодавцями), її континентальному шельфі, у виключній (морській) економічній зоні, у тому числі, але не виключно, доходи у вигляді: а) процентів, дивідендів, роялті та будь-яких інших пасивних (інвестиційних) доходів, сплачених резидентами України; б) доходів від надання резидентам або нерезидентам в оренду (користування) майна, розташованого в Україні, включаючи рухомий склад транспорту, приписаного до розташованих в Україні портів; в) доходів від продажу рухомого та нерухомого майна, доходів від відчуження корпоративних прав, цінних паперів, у тому числі акцій українських емітентів; г) доходів, отриманих у вигляді внесків та премій на страхування і перестрахування ризиків на території України; ґ) доходів страховиків - резидентів від страхування ризиків страхувальників - резидентів за межами України; д) інших доходів від діяльності, у тому числі пов'язаних з повною або частковою переуступкою прав та обовязків за угодами про розподіл продукції на митній території України або на територіях, що перебувають під контролем контролюючих органів (у зонах митного контролю, на спеціалізованих ліцензійних митних складах тощо); е) спадщини, подарунків, виграшів, призів; є) заробітної плати, інших виплат та винагород, виплачених відповідно до умов трудового та цивільно-правового договору; ж) доходів від зайняття підприємницькою та незалежною професійною діяльністю.

У відповідності до п.п.14.1.56 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України доходи - загальна сума доходу платника податку від усіх видів діяльності, отриманого (нарахованого) протягом звітного періоду в грошовій, матеріальній або нематеріальній формах як на території України, її континентальному шельфі у виключній (морській) економічній зоні, так і за їх межами.

Згідно з п.п.14.1.47. п.14.1. ст.14 Податкового кодексу України додаткові блага - кошти, матеріальні чи нематеріальні цінності, послуги, інші види доходу, що виплачуються (надаються) платнику податку податковим агентом, якщо такий дохід не є заробітною платою та не пов'язаний з виконанням обов'язків трудового найму або не є винагородою за цивільно-правовими договорами (угодами), укладеними з таким платником податку (крім випадків, прямо передбачених нормами розділу IV цього Кодексу).

У відповідності до п.3.3 Порядку заповнення та подання податковими агентами Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку, затвердженого наказом Міністерства доходів і зборів України від 21.01.2014 №49, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05.02.2014 за № 228/25005, який вступив в силу з 01.04.2014, який діяв до 01.04.2015, у графі 3 "Сума виплаченого доходу" відображається сума фактично виплаченого доходу платнику податку податковим агентом.

Аналогічне положення міститься в п. 3.3 Порядку заповнення та подання податковими агентами Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 13.01.2015 № 4, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 30.01.2015 за № 111/26556.

З аналізу наведених положень Податкового кодексу України можна зробити висновок, що до доходів взагалі та додаткових благ, зокрема, відносяться матеріальні та нематеріальні цінності, кошти та інші активи, які безпосередньо отримані платником податку та які збільшують загальний майновий стан цього платника і забезпечують приріст його активів у тій чи іншій формі.

Відповідно до Договору про надання споживчого кредиту Банк зобовязувався надати ОСОБА_4, а остання зобовязувалася прийняти, належним чином використовувати і повернути Банку кредит (грошові кошти) в іноземній валюті в сумі 54800,00 доларів США, та сплатити проценти, комісії в порядку та на умовах, визначених даним договором. Судом встановлено, що вказана сума кредиту дорівнює еквіваленту 276740,00 грн. за курсом Національного банку України на день укладення кредитного договору.

З матеріалів справи встановлено, що на підставі рішення Кредитного комітету АТ "Дельта Банк" №42/31-2 від 04.09.2012 відповідно до вимог абз. "д" пп.164.2.17 п.164.2 ст.164 Податкового кодексу України ОСОБА_4 анульовано (прощено) частину заборгованості за Договором про надання споживчого кредиту №0 від 13.12.2007 у сумі 1 070 722,46 грн. (а.с.17).

Згідно з квитанцією від 19.09.2014 ОСОБА_4 сплачено АТ "Дельта Банк" 10 135,00 доларів США (136062,62 грн.), в рахунок погашення кредитної заборгованості за Договором про надання споживчого кредиту №0 від 13.12.2007 (а.с.18).

Відповідно до Довідки вих. №05-2414372 від 19.09.2014, виданої ПАТ "Дельта Банк" для ОСОБА_4, Договір про надання кредиту №0, укладений 13.12.2007 між ОСОБА_4 та АТ "УкрСиббанк", по якому право вимоги з 19.12.2011 перейшло до АТ "Дельта Банк", припинив свою дію з 19.09.2014 у звязку з повним виконанням Позичальником зобовязань за вказаним Договором перед Кредитором. Кредитор не має фінансових та майнових претензій до Позичальника по Договору №0 від 13.12.2007 (а.с.16).

При цьому ні Відповідач, ні третя особа ПАТ "Дельта Банк" не надали суду відомостей про те, з яких складових складається сума прощеного боргу (заборгованості по тілу кредиту, відсотках, пені, комісії за обслуговування тощо).

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що в результаті реалізації договірних відносин між ПАТ "Дельта Банк" та ОСОБА_4 у позивача фактично не відбулося збільшення загального майнового права чи приросту його активів у тій чи іншій формі, а тому у нього відсутній обєкт оподаткування в розумінні положень ст.14, п.163.1 ст.163, п.164.1 ст.164 Податкового кодексу України.

Відтак, суд вважає, що заборгованість по відсотках за користування кредитом і неустойка за несвоєчасне повернення кредиту, комісія за обслуговування кредиту, нараховані банком відповідно до умов кредитного договору та анульовані за його рішенням, не є доходом платника податків в розумінні Податкового кодексу України, який підлягає оподаткуванню в порядку абз. "д" пп.164.2.17 п.164.2 ст.164 Податкового кодексу України.

Крім цього, відповідно до пп.165.1.29 ст.165 Податкового кодексу України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку не включається основна сума кредиту, що отримується платником податку (протягом строку дії договору), у тому числі фінансового кредиту, забезпеченого заставою, на визначений строк та під проценти.

З аналізу вказаної норми встановлено, що протягом дії кредитного договору отримані платником податку від банку кошти не можуть бути включені до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу такого платника.

Разом з тим, згідно з умовами укладеного між позивачем та Банком договору граничний термін погашення ОСОБА_4 кредиту встановлено до 10.12.2037, і фактично, між сторонами в межах цивільних правовідносин відбулось дострокове припинення кредитного договору шляхом дострокового погашення позичальником кредитної заборгованості.

Отже, враховуючи, що на виконання умов кредитного договору позивачем було фактично повернуто на рахунок ПАТ "Дельта Банк" кошти, які отримані в якості кредиту, сторонами по договору фактично було достроково припинено дію договору кредиту на умовах його повернення, можна зробити висновок про те, що позивачем не було отримано оподатковуваного доходу в розумінні ст.14, п.163.1 ст.163, п.164.1 ст.164, п.п.164.2.17 п.164.2 ст.164, 165 Податкового кодексу України.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що помилковими є посилання відповідача на положення абз. "д" пп.164.2.17 п.164.2 ст.164 Податкового кодексу України, як на безумовну підставу для донарахування позивачу податкових зобовязань з податку на доходи фізичних осіб, оскільки вказана норма повинна застосовуватись в кореспонденції з положеннями ст.14, п.163.1 ст.163, п.164.1 ст.164 Податкового кодексу України і не може їм суперечити.

Тому, позивач правомірно не зобовязаний був включати до річної податкової декларації за 2014 рік суму анульованої банком заборгованості в розмірі 1070722,46 грн. по кредиту, який не є її доходом.

Крім того, відповідно до п.168.3 ст.168 Податкового кодексу України розрахунок податкових зобовязань з оподатковуваного доходу платника податку, нарахованого у джерела його виплати, проводиться податковим агентом (у тому числі роботодавцем).

Пунктом п.18.1 ст.18 Податкового кодексу України встановлено, що податковим агентом визнається особа, на яку цим Кодексом покладається обовязок з обчислення, утримання з доходів, що нараховуються (виплачуються, надаються) платнику, та перерахування податків до відповідного бюджету від імені та за рахунок коштів платника податків.

В силу пп.14.1.180 п.14.1 ст.14, п.18.1 ст.18 Податкового кодексу України обовязок щодо нарахування, утримання та сплати податку, передбаченого розділом IV цього Кодексу, до бюджету від імені та за рахунок фізичної особи з доходів покладений на податкового агента.

Отже, банк як податковий агент повинен нарахувати, утримати та перерахувати до бюджету податок із суми анульованого (списаного) боргу за ставками, визначеними у п.167.1 ст.167 Кодексу, та згідно з пп."б" п.176.2 ст.176 Кодексу відобразити суму такого доходу у податковому розрахунку за ф.-1ДФ у звітному періоді, в якому такий борг було анульовано.

У випадку невиконання зазначених вимог Податкового кодексу України банком, який виконує функції податкового агента, для нього (а не для платника податку з доходу фізичних осіб) настають наслідки у вигляді нарахування податкового зобовязання та застосування штрафних санкцій, передбачених п.123.1 ст.123 Податкового кодексу України. Платник податку, який отримує дохід від податкового агента, не несе відповідальність за не нарахування податковим агентом податкового зобовязання.

Відповідно до п.109.2 ст.109 Податкового кодексу України передбачена цим Кодексом та іншими законами України відповідальність, настає у випадку вчинення платниками податків, їх посадовими особами порушень законів з питань оподаткування, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Відповідно до вимог ст. 218 Господарського кодексу України підставою господарської відповідальності учасника господарських відносин, у тому числі для застосування адміністративно-господарських санкцій, є вчинене таким субєктом господарське правопорушення.

В силу п.109.1 ст.109 Податкового кодексу України податковими правопорушеннями є протиправні діяння (дія чи бездіяльність) платників податків, податкових агентів, та/або їх посадових осіб, а також посадових осіб контролюючих органів, що призвели до невиконання або неналежного виконання вимог, установлених цим Кодексом та іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Податковим кодексом України не передбачений обовязок платника податків, який отримує доходи від податкового агента, щодо нарахування податкового зобовязання.

Тому, спірне податкове повідомлення-рішення, яким на підставі пп.54.3.2 п. 54.3 ст.54, п.58.1 ст.58 і п.123.1 ст.123 Податкового кодексу України позивачу визначено суму грошового зобовязання по податку з доходів фізичних осіб в розмірі 227 224,03 грн., в т.ч. за основним платежем в сумі 181779,22 грн. та штрафними санкціями в сумі 45444,81 грн., суперечить ст.109 ПК України.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідач не довів правомірність донарахування позивачу податкових зобовязань та штрафних (фінансових) санкцій.

Враховуючи наведене, суд вважає доведеним належними та допустимими доказами, що при прийнятті спірного податкового повідомлення-рішення суб'єкт владних повноважень діяв всупереч встановленому законом порядку, необґрунтовано, упереджено, без зясування необхідних обставин, що мали значення для прийняття рішення, без дотримання необхідного балансу між несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів позивача і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення, чим порушено законні інтереси позивача, які підлягають до судового захисту шляхом визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у м. Рівному ГУ ДФС у Рівненській області від 31.07.2015 №.

Позивач звільнений від сплати судового збору, а тому судові витрати розподілу не підлягаю.

Керуючись статтями 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у м.Рівному ГУ ДФС у Рівненській області № від 31.07.2015 року.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Житомирського апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Гломб Ю.О.