Справа № 815/4968/15
Суддя: Єфіменко К. С.
Дата ухвалення: 2015-11-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/4968/15
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 листопада 2015 року м. Одеса

ОСОБА_1 окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Єфіменка К.С. при секретарі Кузьменко Е.Х., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 митниці Державної фіскальної служби України, за участю третьої особи Головного управління Державної казначейської служби України в Одеській області про визнання дій ОСОБА_1 митниці Державної фіскальної служби України щодо видання наказу №759-0 від 31.07.2015 року «Про звільнення ОСОБА_2Г.» незаконними, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та стягнення компенсації моральної шкоди в розмірі 100000,00 грн., -

ВСТАНОВИВ:

З позовом до суду звернувся ОСОБА_2 до ОСОБА_1 митниці Державної фіскальної служби України, за участю третьої особи Головного управління Державної казначейської служби України в Одеській області про визнання дій ОСОБА_1 митниці Державної фіскальної служби України щодо видання наказу №759-0 від 31.07.2015 року «Про звільнення ОСОБА_2Г.» незаконними, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та стягнення компенсації моральної шкоди в розмірі 100000,00 грн.

В судовому засіданні 04.11.2015 року позивач підтримав позовні вимоги та зазначив, що його згідно рішення суду було поновлено на посаді державного інспектора митного посту Південної митниці. Одразу після цього, його було повідомлено про наступне звільнення за п.1 ст.40 КЗпП України та в липні 2015 року переведено на відповідну посаду до ОСОБА_1 митниці (правонаступника Південної митниці), де він працював до 05.08.2015 року до дати свого звільнення. На час його звільнення жодного скорочення штату чи чисельності працівників ні Південної ні ОСОБА_1 митниці не відбувалось, а тому він не міг бути звільнений за цієї підставою зі служби в митних органах, в звязку із чим, оскаржений наказ повинен бути скасований судом, позивач поновлений на попередній посаді та з відповідача стягнутий середній заробіток за час вимушеного прогулу, компенсація моральної шкоди в розмірі 100000,00 грн.. Представник відповідача заперечив проти задоволення позовних вимог пославшись на прийняття наказу у відповідності до існуючого порядку прийняття такого роду рішень на законних підставах та у відведені для цього законом строки. При цьому, він звернув увагу на те, що позивач був звільнений у звязку із ліквідацією Південної митниці його правонаступником на підставі раніше отриманого ним попередження про звільнення за п.1 ст.40 КЗпП України.

Заслухавши пояснення представників позивача, представника відповідача та дослідивши наявні в справі письмові докази, суд встановлює наступні факти та обставини:

Позивач проходив службу в митних органах України, що згідно положень п.15 ч.1 ст.3 КАС України відноситься до поняття публічної служби, спори щодо проходження якої, у тому числі й спори щодо прийняття, звільнення з неї, отримання відповідних компенсацій, пов`язаних з її проходженням згідно п.2 ч.2 ст.17 КАС України віднесені до компетенції адміністративних судів та повинні розглядатись за правилами адміністративного судочинства.

Позивач проходив службу в митних органах України та його наказом Голови ДМС України від 25.04.2008 року №663-к було звільнено із займаної посади інспектора відділу митного оформлення №1 митного посту «Одеса-вантажний» Південної регіональної митниці з 30.04.2008 року в звязку із ліквідацією Південної регіональної митниці за п.1 ст.40 КЗпП України.

Вказане рішення про звільнення ОСОБА_2 оскаржено до ОСОБА_1 окружного адміністративного суду, яким 03.11.2009 року у справі №2а-7400/08/1570 ухвалено постанову про часткове задоволення позовних вимог. Судом першої інстанції скасовано наказ Голови Державної митної служби України від 25.04.2008 року №663-к в частині звільнення позивача із займаної посади інспектора відділу митного оформлення №1 митного поста "Одеса-вантажний" Південної регіональної митниці 30.04.2008 року у звязку з ліквідацією Південної регіональної митниці згідно п.1 ст.40 КЗпП України.

Суд першої інстанції зобовязав Державну митну службу України поновити ОСОБА_2 на роботі в Державній митній службі України на аналогічній займаній ним до звільнення посаді.

Постановою ОСОБА_1 апеляційного адміністративного суду від 01.12.2010 року у справі №2-а-7400/08/1570 апеляційні скарги Державної митної служби України та Південної митниці задоволено, а постанову ОСОБА_1 окружного адміністративного суду від 03.11.2009 року у цій справі - скасовано, прийнято нову постанову, якою у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 - відмовлено у повному обсязі.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 26.11.2013 року у справі № К- 41443/10 (№ 2-а-7400/08/1570) касаційну скаргу ОСОБА_2 задоволено, постанову ОСОБА_1 апеляційного адміністративного суду від 01.12.2010 року цій справі скасовано, а постанову ОСОБА_1 окружного адміністративного суду від 03.11.2009 залишено в силі.

Отже, рішення ОСОБА_1 окружного адміністративного суду від 03.11.2009 року згідно з положеннями ч.5 ст.254 КАС України набрало законної сили.

Частиною 1 статті 235 Кодексу законів про працю України встановлено, що у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв'язку з повідомленням про порушення вимог Закону України "Про запобігання корупції" іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

У відповідності до указу Президента України "Про деякі заходи оптимізації системи центральних органів виконавчої влади", а також розпорядження Кабінету Міністрів України від 20.03.2013 року №166-р Державна митна служба України припинила свої повноваження, утворено Міністерство доходів і зборів України.

У відповідності до організаційної структури Південної митниці Міндоходів, _ затвердженої наказо Південної митниці Міндоходів від 24.01.2014 року №29 "Про введення в дію структури та штатного розпису на 2014 рік Південної митниці Міндоходів", в структурі та штатному розкладі Південної митниці відсутній підрозділ "митний пост "Одеса-вантфкний", але відповідно до функціональних обовязків рівнозначна посада існує в митному посту "Одеса-порт".

Отже, з точки зору виконання судового рішення у справі № 2а-7400/08/1570 щодо зобовязання Держмитслужби України поновити ОСОБА_2, якого було звільнено з посади інспектора відділу митного оформлення №1 митного посту "Одеса-вантажний", на аналогічній займаній ним до звільнення посаді, такою аналогічною є посада інспектора відділу митного оформлення митного поста "Одеса-порт".

У відповідності до положень постанови Кабінету Міністрів України від 06.08.2014 року №311 "Про утворення територіальних органів Державної фіскальної служби та визнання такими, що втратили чинність, деяких актів Кабінету Міністрів України" створено ОСОБА_1 митницю ДФС, як територіальний орган Державної фіскальної служби України.

Пунктом 2 вказаної постанови Кабінету Міністрів України реорганізовані територіальні органи Міністерства доходів і зборів шляхом їх приєднання до відповідних територіальних органів Державної фіскальної служби за переліком згідно з додатком 2, в тому числі реорганізовано Південну митницю Міндоходів шляхом її приєднання до ОСОБА_1 митниці ДФС.

На виконання положень частини першої статті 49-2 Кодексу законів про працю України ОСОБА_2 23.02.2015 року було попереджено про можливе наступне вивільнення у звязку із змінами в організації виробництва і праці відповідно до пункту 1 частини 1 статті 40 Кодексу законів про працю України.

Ознайомившись із вказаним попередженням, ОСОБА_2 18.03.2015 року на бланку попередження вчинив власноручний запис про те, що попередження не відповідає чинному законодавству, оскільки протирічить рішенням суду.

Також, цим попередженням ОСОБА_2 було запропоновано посаду державного інспектора відділу митного оформлення №3 митного поста "Білгород-Дністровський" ОСОБА_1 митниці ДФС.

Із запропонованою посадою державного інспектора ВМО № 3 м/п "Білгород- Дністровський" ОСОБА_1 митниці ДФС ОСОБА_2 не погодився, про що ним 18.03.2015 року вчинено власноручний запис на бланку попередження.

Окрім того, 31.07.2015 року ОСОБА_2 у зв'язку з утворенням ОСОБА_1 митниці ДФС як територіального органу Державної фіскальної служби та реорганізацією Південної митниці Міндоходів шляхом приєднання до ОСОБА_1 митниці ДФС, відповідно до Положення про ОСОБА_1 митницю ДФС, затвердженого наказом Державної фіскальної служби України від 27.04.2014 року №81, затвердженого Головою Державної фіскальної служби України штатного розпису ОСОБА_1 митниці ДФС та на підставі частини третьої статті 49-2 Кодексу законів про працю України також були запропоновані на його вибір дві вакантні посади (головного державного інспектора та старшого державного інспектора митного поста "Котовськ" ОСОБА_1 митниці ДФС), а також посади державного, старшого та провідного інспектора, які є вільними у звязку з перебуванням працівників у відпустках по догляду за дитиною.

Від запропонованих посад ОСОБА_2 також відмовився, про що свідчить його власноручний запис від 31.07.2015 року.

Оскільки позивач відмовився від запропонованих посад, наказом ОСОБА_1 митниці від 31.07.2015 року №759-О «Про звільнення ОСОБА_2Г.» позивача було звільнено з посади та служби в митних органах на підставі положень п.1 ст.40 КЗпП України.

Суд не може погодитись із законністю дій керівника відповідача при звільненні позивача із займаної посади з наступних підстав.

Відповідно до наказу ДФС України від 19.02.2015 року №598-О (а.с.48) та наказу Південної митниці Міндоходів від 02.03.2015 року №30-О (а.с.50) позивача згідно рішення суду було поновлено на посаді державного інспектора відділу митного оформлення №6 митного поста «Одеса-порт» Південної митниці Міндоходів.

Згідно з положеннями п.1 ч.1 ст.40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Разом з тим, згідно положень ч.4 ст.36 КЗпП України передбачено, що у разі зміни власника підприємства, а також у разі його реорганізації (злиття, приєднання, поділу, виділення, перетворення) дія трудового договору працівника продовжується. Припинення трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу можливе лише у разі скорочення чисельності або штату працівників.

У відповідності до положень постанови Кабінету Міністрів України від 06.08.2014 року №311 "Про утворення територіальних органів Державної фіскальної служби та визнання такими, що втратили чинність, деяких актів Кабінету Міністрів України" створено ОСОБА_1 митницю ДФС, як територіальний орган Державної фіскальної служби України.

Пунктом 2 вказаної постанови Кабінету Міністрів України реорганізовані територіальні органи Міністерства доходів і зборів шляхом їх приєднання до відповідних територіальних органів Державної фіскальної служби за переліком згідно з додатком 2, в тому числі реорганізовано Південну митницю Міндоходів шляхом її приєднання до ОСОБА_1 митниці ДФС.

Виходячи з наведених правових норм, суд приходить до висновку, що проведення реорганізації Південної митниці шляхом її приєднання до ОСОБА_1 митниці (злиття) не могло бути самостійною підставою для звільнення позивача за п.1 ч.1 ст.40 КЗпП України.

Виходячи з положень ч.4 ст.36 КЗпП України лише скорочення чисельності чи штату працівників під час проведення реорганізації підприємства є підставою для звільнення працівника за п.1 ч.1 ст.40 КЗпП України.

Згідно повідомлення про наступне звільнення позивача від 23.02.2015 року (позивач ознайомлений 18.03.2015 року а.с.43) позивача було попереджено про можливе наступне звільнення за п.1 ч.1 ст.40 КЗпП України лише у звязку із змінами в організації виробництва і праці.

Повідомлення про проведення скорочення численості або штату працівників до позивача керівництвом Південної митниці не доводилось.

Згідно попередження про наступне звільнення позивача ОСОБА_1 митницею від 31.07.2015 року (а.с.44) позивача попереджено про наступне звільнення лише з підстав проведення реорганізації Південної митниці шляхом її приєднання до ОСОБА_1 митниці.

Скорочення численості працівників Південної митниці Міндоходів після поновлення позивача на посаді за рішенням суду не відбувалось та не могло відбуватись, адже згідно виписки з ЄДР (а.с.41-42) з 14.10.2014 року проведено державну реєстрацію та почала свою діяльність ОСОБА_1 митниця ДФС, до якої з цієї дати перейшли функції Південної митниці Міндоходів та всі працівники, які виконували ці функції. Згідно штатного розкладу ОСОБА_1 митниці на 2015 рік (затверджений 02.02.2015 року а.с.52-58) посада позивача, на яку він був поновлений перебувала у штаті ОСОБА_1 митниці.

Таким чином, оскільки скорочення чисельності або штату працівників Південної митниці Міндоходів після поновлення позивача на посаді (02.03.2015 року) не відбувалось, його не могло було бути звільнено за п.1 ч.1 ст.40 КЗпП України лише за фактом проведення реорганізації митниці.

Окрім того, суд звертає увагу на ту обставину, що згідно повідомлення державного реєстратора від 21.07.2015 року (а.с.45) Південу митницю Міндоходів було припинено.

З цієї дати по день свого звільнення 05.08.2015 року позивач фактичного працював в ОСОБА_1 митниці ДФС, виконував свої служюові функції, його табелювання (а.с.69), нарахування заробітної плати (а.с.70) здійснювалось працівниками ОСОБА_1 митниці ДФС, що свідчить про те, що ця особа була допущена до виконання функцій працівника ОСОБА_1 митниці ДФС та фактично уклала безстроковий трудовий договір з цією установою, а тому, її звільнення за п.1 ч.1 ст.40 КЗпП України ОСОБА_1 митницею ДФС повинно було відбуватись з підстав та у порядку, визначених ст.49-2 КЗпП України з відповідним попередженням про наступне звільнення не пізніше ніж за два місяці та за наявності відповідних підстав.

Попередження позивача від ОСОБА_1 митниці ДФС про наступне звільнення за п.1 ч.1 ст.40 КЗпП України датоване 31.07.2015 року (а.с.44), а звільнення відбулось наказом ОСОБА_1 митниці ДФС у той саме день 31.07.2015 року за №759-О (а.с.5-6), що не відповідає наведеним положенням ст.49-2 КЗпП України.

Оскільки оскаржений наказ від 31.07.2015 року №759-О «Про звільнення ОСОБА_2Г.» прийнятий з порушенням вимог КЗпП України, відповідно до положень ч.3 ст.2 КАС України суд повинен визнати дії відповідача з видання такого акту протиправними та задовольнити позовні вимоги у цій частині на підставі положень ч.2 ст.162 КАС України.

Окрім того, позивач зазначає у позові та у власному виступу в судовому засіданні про незаконність наказу про його звільнення від 31.07.2015 року №759-О «Про звільнення ОСОБА_2Г.», але не зазначив цього у заявлених позовних вимогах, в звязку із чим, суд на підставі положень ч.2 ст.11 КАС України, вважає за необхідне вийти за межі заявлених позовних вимог позивача та з метою захисту прав особи, яка звернулась за судовим захистом, відповідно до положень ч.2, ч.3 ст.162 КАС України визнати протиправним та скасувати наказ ОСОБА_1 митниці 31.07.2015 року №759-О «Про звільнення ОСОБА_2Г.».

Відповідно до вимог ч.1 ст.235 Кодексу законів про працю України при встановлені незаконності звільнення особи із займаною посади, ця особа поновлюється судом на попередній посаді. Оскільки, судом вище встановлено, що перебування позивача на державній службі в митних органах було припинено неправомірно, відповідно до вищенаведеної норми права він підлягає поновленню на попередній посаді державного інспектора відділу митного оформлення ОСОБА_1 митниці ДФС з дати його звільнення - з 05.08.2015 року, в звязку із чим, ця позовна вимога також підлягає задоволення на підставі положень ч.2 ст.162 КАС України.

Статтею 236 Кодексу законів про працю України встановлена відповідальність роботодавця щодо виплати працівнику середнього заробітку за час вимушеного прогулу у звязку із незаконним звільненням працівника за період з часу звільнення до дати фактичного поновлення працівника на роботі. Раніше суд визнав, що наявні правові підстави вважати позивача протиправно звільненим та є усі необхідні підстави для його поновлення на попередній посаді, в звязку з чим, існує обовязок відповідача (ОСОБА_1 митниці ДФС) щодо компенсації позивачу середнього заробітку за час вимушеного прогулу, повязаного із незаконним звільненням, з 05.08.2015 року по день фактичного поновлення на посаді, а тому, позовна вимога щодо стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу підлягає задоволенню саме у цієї редакції на підставі положень ч.2 ст.162 КАС України.

Відповідно до положень ч.1 ст.236 КАС України суд допускає до негайного виконання судове рішення щодо поновлення особи на публічній службі та виплаті середнього заробітку за час вимушеного прогулу за один місяць, а тому суд вважає за необхідне допустити негайне виконання судового рішення щодо поновлення позивача на попередній посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу за один місяць в розмірі 1376,65 грн. (довідка ОСОБА_1 митниці ДФС від 15.10.2015 року (а.с.81).

Відповідно до положень ст.237-1 Кодексу законів про працю України у разі незаконного звільнення працівник має право вимагати стягнення з роботодавця компенсації моральної шкоди. Позивачем заявлений розмір такої компенсацій в розмірі 100000,00 грн., але ним не надано доказів настання такої шкоди та те, що вона повязана саме із незаконним звільненням позивача із займаної посади (надана виписка №3659 а.с.7, стосується проходження лікування позивачем до дати його звільнення), в звязку із чим, судом встановлена відсутність повного складу деліктних правовідносин, що виключає можливість покладання на відповідача обовязку щодо компенсування позивачеві компенсації заподіяної моральної шкоди, в звязку із чим, в задоволенні цієї позовної вимоги слід відмовити на підставі положень ч.1 ст.162 КАС України.

Судові витрати розподілити за правилами ст.94 КАС України.

Керуючись ст.ст.11,94,158-163,256 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Визнати протиправними дії ОСОБА_1 митниці Державної фіскальної служби України щодо видання наказу №759-О від 31.07.2015 року.

3. Визнати протиправним та скасувати наказ ОСОБА_1 митниці Державної фіскальної служби України №759-О від 31.07.2015 року Про звільнення ОСОБА_2Г..

4. Поновити ОСОБА_2 на посаді державного інспектора відділу митного оформлення ОСОБА_1 митниці ДФС з 05.08.2015 року.

5. Стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу з 05.08.2015 року по день фактичного поновлення на посаді виходячи з середньомісячного заробітку в розмірі 1376,65 грн.

6. В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

7. В частині поновлення на посаді про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу за один місяць в розмірі 1376,65 грн. допустити негайне виконання постанови суду.

Постанова може бути оскаржена до ОСОБА_1 апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня виготовлення та підписання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складений та підписаний суддею 09.11.2015 року.

Суддя Єфіменко К.С.