Справа № 2а-2217/10/0970
Суддя: Тимощук О.Л.
Дата ухвалення: 2010-07-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" липня 2010 р. Справа № 2a-2217/10/0970

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд в складі:

Судді Тимощука О.Л.,

при секретарі Воліцькій Н.М.,

за участю:

представника позивача: ОСОБА_1

представника відповідача: ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду адміністративну справу за позовом Управління Пенсійного фонду України в Городенківському районі

до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та профзахворювань в Городенківському районі

про зобов'язання відповідача прийняти до відшкодування витрати на виплату та доставку виплаченого підвищення до пенсії згідно Постанови КМУ від 11.03.2009р. № 198, -

встановив:

Управління Пенсійного фонду України в Городенківському районі звернулося в суду з адміністративним позовом до відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та профзахворювань в Городенківському районі про зобов'язання відповідача прийняти до відшкодування витрати на виплату та доставку виплаченого підвищення до пенсії згідно Постанови КМУ від 11.03.2009р. № 198.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, з підстав викладених в позовній заяві. Пояснив, що на даний час відповідачем не включено в акти звірок підвищення, передбачене Постановою КМУ від 11.03.2009р. № 198 та витрати на доставку підвищення до пенсій та відповідно не проведено даного відшкодування пенсійному фонду України за період з 01.04.2009р. по 30.04.2010р. на загальну суму 5620,32 грн.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечив, в обґрунтування пояснив, що відшкодування витрат, повязаних з виплатою пенсій по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання із втрати годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, яке проводить Відділення ФСС, здійснюється на підставі Порядку відшкодування Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та профзахворювань України Пенсійному фонду України витрат, повязаних з виплатою пенсій по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсій із втрати годувальника, який помер, внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, затвердженого спільною постановою двох Фондів від 04.03.2003р. № 5-4/4, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 16.05.2003р. № 776/7697 (далі - Порядок). Також зазначив, що відповідно до п. 4 Порядку відшкодування витрат на виплату та доставку виплаченого підвищення до пенсії не входить до переліку сум, які підлягають до відшкодування Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та профзахворювань України Пенсійному Фонду України. В пунктах 2, 7 Порядку передбачено, що даний Порядок визначає механізм централізованого відшкодування вказаних витрат Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та профзахворювань України Пенсійному Фонду України. В поясненнях відсилався до постанови Кабінету Міністрів України від 11.03.2009р. № 235 Про затвердження бюджету Пенсійного фонду України на 2009 рік в якій сказано, що виплата надбавок, підвищень до пенсій призначених за різними пенсійними програмами, здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України, а згідно вимог ст. 46 Закону України Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності № 1105-XIV збір та акумуляція коштів та їх розподіл здійснюється Фондом соціального страхування від нещасних випадків на централізованому рівні.

Розглянувши позовну заяву, заслухавши представників сторін, дослідивши та оцінивши подані докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем у даній адміністративній справі є управління Пенсійного фонду України в Городенківському районі, а відповідачем - відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та профзахворювань в Городенківському районі, тобто сторонами по справі є суб'єкти владних повноважень, компетенція яких визначена їх Положеннями та законами України.

Відповідно до пункту 1.1 розділу 1 Положення про управління Пенсійного фонду України в районах, містах і районах у містах, затвердженого Постановою Пенсійного фонду України від 30.04.2002р. № 8-2 управління Пенсійного фонду України у районах, містах і районах у містах є органами Фонду, підвідомчі відповідно головним управлінням Фонду в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, що разом з цими управліннями утворюють систему органів Пенсійного фонду України.

Разом з тим, відповідно до п. 1.1 Положення про виконавчу дирекцію Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України, затвердженого постановою правління Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України від 25 жовтня 2005 р. № 43, Виконавча дирекція Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України є постійно діючим виконавчим органом правління Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України, що здійснює реалізацію завдань та основних принципів страхування від нещасного випадку.

Згідно п.2.1 Положення, до основних завдань виконавчої дирекції Фонду належить забезпечення дотримання положень Конституції України та вимог чинного законодавства інших нормативно-правових актів у сфері загальнообов'язкового державного соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань, що спричинили втрату працездатності, збір та акумулювання страхових внесків, визначення умов, порядку обслуговування і гарантій збереження коштів Фонду, що формуються за рахунок страхових внесків та інших джерел фінансування.

Виконавча дирекція Фонду здійснює керівництво робочими органами в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, контроль за їх діяльністю щодо виконання ними завдань та основних принципів страхування від нещасного випадку у відповідній адміністративно-територіальній одиниці, рішень правління Фонду та управління соціальним страхуванням від нещасних випадків на виробництві, шляхом проведення виконавчо-розпорядчої діяльності, яка передбачає забезпечення виконання рішень правління Фонду, видання наказів щодо планування, збору, акумулювання та обліку страхових внесків, забезпечення в повному обсязі реалізації завдань цього виду соціального страхування (п.2.2, п.2.3 Положення).

З матеріалів справи вбачається, що управлінням Пенсійному фонду України в Городенківському районі та відділенням виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та профзахворювань Городенківському районі складені та підписані за період з 01.04.2009р. по 30.04.2010р. таблиці розбіжностей до актів звірок витрат, що підлягають відшкодуванню. Проте відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та профзахворювань Городенківському районі не приймає суму 5620,32 грн. до акту щомісячної звірки до витрат, що підлягають відшкодуванню Пенсійному фонду України, як доплата до встановленого прожиткового мінімуму по всіх пенсійних справах, призначених по інвалідності внаслідок нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань за період з 01.04.2009р. по 30.04.2010р., та суму витрат на доставку підвищення до пенсій, що підтверджується таблицями розбіжностей, які додаються до довідок про відшкодування витрат.

Відповідно до ст.ст. 21, 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності" страховими виплатами є грошові суми, які Фонд соціального страхування від нещасних випадків виплачує застрахованому чи особам, які мають на це право, у разі настання страхового випадку.

Суд зазначає, що відповідно до статті 25 Закону України Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності № 1105-XIV від 23.09.1999 року усі види страхових виплат і соціальних послуг застрахованим та особам, які перебувають на їх утриманні, а також усі види профілактичних заходів, передбачених статтями 21 та 22 цього Закону, провадяться Фондом соціального страхування від нещасних випадків за рахунок коштів цього Фонду.

Визначення соціальних послуг та виплат, які здійснюються та відшкодовуються Фондом соціального страхування від нещасних випадків наведено у статті 21 Закону, до якої у разі настання страхового випадку Фонд соціального страхування від нещасних випадків зобов'язаний у встановленому законодавством порядку здійснити відповідні виплати.

При цьому згідно статті 24 Закону, Фонд соціального страхування від нещасних випадків зобов'язаний співпрацювати з фондами з інших видів соціального страхування у фінансуванні заходів, пов'язаних з матеріальним забезпеченням та наданням соціальних послуг застрахованим, у кожному конкретному випадку, спільно приймаючи рішення щодо того, хто з них братиме участь у фінансуванні цих заходів.

Якщо після призначення застрахованій особі матеріальної допомоги чи наданні соціальних послуг між Фондом соціального страхування від нещасних випадків і страховиками з інших видів соціального страхування виникають спори щодо понесених витрат, виплата здійснюється страховиком, до якого звернувся застрахований. При цьому страховик, до якого звернувся застрахований, має право звернутися до відповідного страховика з інших видів соціального страхування щодо відшкодування понесених ним витрат.

Таким чином, Законом визначені як об'єкти, які підлягають виплаті застрахованим особам Фондом, так і об'єкти, які підлягають відшкодуванню Фондом, у разі виплати таких сум іншими страховиками. До зазначених витрат не належать будь-які додаткові види соціальної допомоги, які не включені до статей 21, 22, 24 Закону України Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності.

Стосовно діяльності органів Пенсійного фонду то їх повноваження полягають в призначенні та виплаті пенсій, які є гарантією з боку Держави на соціальну захищеність пенсіонерів, шляхом встановлення пенсій на рівні, орієнтованому на прожитковий мінімум.

Виплата пенсій, відповідно до статті 8 Закону України Про пенсійне забезпечення № 1788-ХІІ від 05.11.1991року здійснюється з коштів Пенсійного фонду України, який формується за рахунок коштів, що відраховуються підприємствами і організаціями (в тому числі й тими, що використовують працю громадян за угодами цивільно-правового характеру) на заходи соціального страхування за тарифами, диференційованими залежно від небезпечності, шкідливості, тяжкості робіт та стану інших умов праці, страхових внесків громадян, які займаються підприємницькою діяльністю, обов'язкових страхових внесків громадян, а також коштів державного бюджету України.

Відповідно до статті 6 Закону України Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування № 1058-IV від 09.07.2003року непрацездатні громадяни, крім пенсійних виплат із системи пенсійного забезпечення мають право отримувати доплати, надбавки та підвищення до зазначених виплат, додаткову пенсію в порядку та за рахунок коштів, визначених законодавством.

У разі якщо сукупність виплат, зазначених у частині першій цієї статті, разом з пенсійними виплатами із системи пенсійного забезпечення та іншими доходами не досягають розміру прожиткового мінімуму, визначеного законом для непрацездатних громадян, такі громадяни мають право на отримання державної соціальної допомоги в порядку, розмірах та за рахунок коштів, визначених законом.

Зазначена гарантія щодо пенсійного забезпечення непрацездатних громадян закріплена також у статті 28 Закону України Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, якою встановлений мінімальний розмір пенсії за віком в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом, що застосовується виключно для визначення розмірів пенсій, призначених згідно з цим Законом.

В доповнення наведених статей Закону України Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування № 1058-ІV від 09.07.2003 року Кабінетом Міністрів України була прийнята постанова від 28.03.2008р. № 265 "Деякі питання пенсійного забезпечення громадян", якою врегульовуються питання надання додаткових державних гарантій певному колу осіб у вигляді підвищення до пенсій у сумі, що не вистачає до прожиткового мінімуму.

Відповідно до п.1 постанови Кабінету Міністрів України від 11.03.2009р. №198 "Деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян" встановлено в 2009 році з 01.04.2009 року підвищення до пенсії, щомісячного довічного грошового утримання, державної соціальної допомоги інвалідам з дитинства та дітям-інвалідам, особам, які не мають права на пенсію, та інвалідам у розмірі 7,5грн., збільшуючи його з 1липня до 14,2 грн., а з 1 жовтня до 28,4 грн.

Але відповідно до ч. 3 статті 30 Закону України Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування 1058-IV від 09.07.2003 року пенсія по інвалідності від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, яка виплачується Пенсійним фондом України замість відповідача, призначається відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності". При цьому до страхових виплат, передбачених Законом України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності" підвищення до пенсій, визначене Постановами КМУ від 28.03.2008р. № 265 та від 11.03.2009 року № 198 не включене.

За таких обставин, суд звертає увагу, що правовідносини між органами Пенсійного фонду та органами Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України мають різну природу. Законодавцем недарма розрізняються основи та принципи діяльності цих органів, які перетинаються лише в частині відшкодування Фондом витрат на виплату пенсій по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійною захворювання, виключно за рахунок сум, що одержані ним від страхувальників.

Механізм відшкодування на централізованому рівні Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань Пенсійному фонду України витрат, пов'язаних з виплатою відповідних пенсій визначений "Порядком відшкодування Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України Пенсійному фонду України витрат, пов'язаних з виплатою пенсій по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсій у зв'язку із втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання", затвердженим постановою Правління Пенсійного фонду України та Правління фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань від 04.03.2003 року № 5-4/4, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 16.05.2003р. №376/7697 (надалі - Порядок).

Пунктом 4 Порядку, визначаються суми, що підлягають відшкодуванню Фондом - суми що виплачуються відповідно до Законів України "Про пенсійне забезпечення", "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності" та інших нормативно-правових актів, а саме:

- сума основного розміру пенсії по інвалідності, внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсії у зв'язку із втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання;

- щомісячна цільова грошова допомога на прожиття, якщо така надавалася пенсіонеру, який одержував вищезазначену пенсію;

- допомога на поховання сім'ї померлого або особі, яка здійснила поховання особи, яка отримувала вищезазначену пенсію;

- сума витрат Пенсійного фонду з виплати і доставки вищезазначених пенсій.

Отже відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності" та пункту 4 Порядку підвищення до пенсії не входить до переліку сум, які підлягають до відшкодування Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України Пенсійному фонду України. Фонд соціального страхування, як некомерційна, самоврядна організація здійснює страхові виплати в разі настання страхового випадку. Одним з видів страхових виплат є виплата пенсій по інвалідності та пенсія у звязку з втратою годувальника, що були призначені внаслідок настання страхового випадку. Таким чином адресні допомоги, доплати, надбавки передбачені постановами Кабінету Міністрів України 11.03.2009р. № 198 «Деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян»не є однією з страхових виплат та не властиве Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві.

Частиною 1 пункту 6 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування»передбачено, що до прийняття відповідного закону до пенсій передбачених цим Законом установлюються надбавки та здійснюється їх підвищення згідно із Законом України «Про пенсійне забезпечення». Зазначені надбавки та підвищення встановлюються в розмірах, що фактично виплачуються на день набрання чинності цим Законом з наступною індексацією відповідно до законодавства про індексацію грошових доходів населення. Виплата їх здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.

Із змісту пункту 5 Порядку вбачається тільки обовязок органів Пенсійного фонду провести з відділенням виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань звірку витрат по особових справах потерпілих, скласти акт щомісячної звірки витрат по особових справах потерпілих та подати його відповідно головним управлінням Пенсійного фонду України і управлінням виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань.

Таким чином, можна зробити висновок, що позивач в даній справі не наділений повноваженнями вимагати здійснення дій щодо прийняття до відшкодування відповідачем витрат, понесених управлінням Пенсійного фонду України в Городенківському районі на виплату пенсіонерам щомісячного підвищення до пенсії та його доставку.

Із змісту ст.46 Закону України „Про загальнообовязкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності вбачається, що порядок відшкодування Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України Пенсійному фонду України витрат, пов'язаних з виплатою підвищення до пенсій по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсіях у зв'язку із втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та їх доставкою проводиться на централізованому рівні. Такої ж правової позиції, при розгляді даної категорії спорів, притримується Вищий адміністративний суд України.

Виходячи із системного аналізу вищенаведених правових норм, суд приходить до висновку про відсутність обов'язку у відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України Городенківському районі приймати до відшкодування в користь управління Пенсійного фонду України в Городенківському районі витрати на виплату та доставку виплаченого підвищення до пенсії, а тому позовні вимоги задоволенню не підлягають.

На підставі ст. 124 Конституції України, керуючись ст. ст. 158-163, ст.167 КАС України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні позову відмовити повністю.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку. Відповідно до статті 186 Кодексу адміністративного судочинства України про апеляційне оскарження постанови подається заява протягом 10 днів з дня складення постанови в повному обсязі. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом 20 днів після подання заяви про апеляційне оскарження. Якщо постанову було проголошено у відсутності особи, яка бере участь у справі, то строк подання заяви про апеляційне оскарження обчислюється з дня отримання нею копії постанови. Заява про апеляційне оскарження та апеляційна скарга подаються до Львівського апеляційного адміністративного суду через Івано-Франківський окружний адміністративний суд.

Відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України постанова суду набирає законної сили після закінчення 10-денного строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо таку заяву не було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у 20-денний строк, постанова набирає законної сили після закінчення цього строку. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя (підпис) Тимощук О.Л.

Постанова в повному обсязі складена 16.07.2010р.