Справа № 22а-8893/11
Суддя: Панченко О. О.
Дата ухвалення: 2011-05-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22а-8893/11 Головуючий у 1-й інстанції Гриб М.В. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 травня 2011 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Полтавської області в складі: Головуючого - Панченко О.О.

Суддів: Дорош А.І., Обідіної 0.1.

розглянула в порядку письмового провадження адміністративну справу за апеляційною с^аргтою Управління Пенсійного фонду України у м. Миргороді Полтавської області

на рішення Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 10 вересня 2010 року

по справі за позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України у м. Миргороді Полтавської області про визнання бездіяльності протиправною та зобовязання нарахування та виплати соціальної допомоги як дитині війни

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 10 вересня 2010 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено частково.

Визнано бездіяльність Управління Пенсійного фонду України в м. Миргороді Полтавської області в частині не нарахування позивачу підвищення до пенсії, передбаченого ст. 6 Закону України «Про1 соціальний захист дітей війни» в період з 9 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року та з 22 травня 2008 року по ЗО червня 2010 року протиправною.

І Визнано право ОСОБА_2 на отримання невиплаченої соціальної допомоги, встановленої ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» в розмірі 30% мінімальної пенсії !за вікрм за період з 9 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року та з 22 травня 2008 року по 30 червня 2010 рфсу. '

Зобов'язано Управління Пенсійного фонду України в м. Миргороді Полтавської області здійснити нарахування та виплату ОСОБА_2 щомісячної соціальної допомоги дитині війни у розмфі 30% мінімальної пенсії за віком, встановленої ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», за період з 9 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року та з 22 травня 2008 року по 30 червня 2010 року .

В іншій частині позовних вимог - відмовлено. Вирішено питання судових витрат, і В апеляційній скарзі УПФУ просить вищевказане рішення місцевого суду скасувати та прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, посилаючись на неврегульованість на законодавчому рівні порядку виплати допомоги особам, які мають статус «дитина війни», прийняття оскаржуваного рішення з порушенням норм бюджетного законодавства України, приписів ст.28 Закону України „Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування, що призвело до неправильного вирішення справи.

Відповідно до вимог ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без Задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як вбаїчається із матеріалів справи, встановлено судом першої інстанції, позивач має статус дитини війни та відповідно до ст.6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни має право на отримання державної соціальної підтримки, а саме підвищення до пенсії в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком:

Приймаючи рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції виходив з наявності у позивача права на отримання, а у відповідача обовязку щодо здійснення позивачу доплати до пенсії, відповідно до норм ст.6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни з 09.07.2007 р. по ІЗ 1.12.2007 р., з 22 травня 2008 р. по 31 грудня 2008 р. При цьому, зазначені висновки суду ґрунтувались на рішенні Конституційного Суду України від 09.07.2007 за №6-рп/2007 р., якими визнано неконституційними положення п.12 ст. 71 Закону України „Про Державний бюджет України та рішенні Конституційного суду України від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008, яким були визнані неконституційними положення пункту 41 розділу II Закону України «Про державний бюджет України іа'2008 рік» та про внесення змін до деяких законодавчих актів України».

Після прийняття вищевказаних рішень Конституційного суду України знову почали діяти положення ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» (в редакції Закону від 18 ґиетопкда 2004 року), тобто з цього часу відновлено право на підвищення пенсії на 30% мінімальної пенсії за віком

і Крім того, оскільки у 2009 році до часу прийняття рішення положення ст.6 Закону України «Про1 соціальний захист дітей війни» мають законну силу та не були змінені чи призупинені, тому з 01.01.2009 року позивач має право на отримання пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи держіавної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, з підвищенням на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком.

11І Щодо1 доводів апеляційної скарги про необгрунтоване застосування до спірних правовідносин ст.28' Закону1 України „Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування, колегія суддів зазнаїчкє наступне.

За чинйим законодавством розмір мінімальної пенсії за віком визначається лише за правилами, П9редбаченими ст.28 Закону України „Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування, іншого нормативно-правового акта, який би визначав цей розмір або встановлював інший розмір, немає.

3 огляДу на викладене, колегія суддів, вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано не взяв до уваги положення ч.З ст.28 зазначеного Закону, з якої випливає, що мінімальний розмір пенсії за віком, встановлений абзацом 1 частини 1 цієї статті, застосовується виключно для визначення розмірів пенсії, призначених згідно з цим Законом, оскільки наявність такої норми та відсутність іншого мінімального розміру пенсії за віком не є підставою для відмови в реалізації позивачем конституційної гарантії, встановленої ст.46 Конституції України та права на отримання доплати до пенсії, передбаченої ст.6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни.

Крім того, колегія суддів, вважає безпідставним посилання відповідача на відсутність коштів щодо забезпечення виплат зазначеної доплати до пенсії, оскільки органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів, як на підставу невиконання своїх зобовязань, які встановлені ст.46 Конституції України та зазначеною нормою Закону.

Отже рішення суду слід вважати законними, обґрунтованими і таким, що скасуванню не підлягає.

Керуючись ст. ст.. 186-2,195, 197, 198, 200, 206 КАС України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України у м. Миргороді Полтавської області - залишити без задоволення.

Рішення Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 10 вересня 2010 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і підлягає оскарженню протягом

двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

СУДДІ: (підписи)

ВІРНО: