Справа № 807/759/15
Суддя: Онишкевич Тарас Володимирович
Дата ухвалення: 2015-11-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 листопада 2015 року Справа № 876/9326/15

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Онишкевича Т.В.,

суддів Дяковича В.П., Іщук Л.П.,

з участю секретаря судового засідання Гелецького П.В.,

представника позивача Марича І.Ю.,

представника відповідача Беззаботнова В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу державної податкової інспекції у Тячівському районі Головного управління Міндоходів у Закарпатській області на постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 03 серпня 2015 року у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Катрін» до державної податкової інспекції у Тячівському районі Головного управління Міндоходів у Закарпатській області про скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ :

У квітні 2015 року товариство з обмеженою відповідальністю «Катрін» (далі - ТОВ) звернулося до суду з адміністративним позовом, у якому просило скасувати податкові повідомлення-рішення державної податкової інспекції у Тячівському районі Головного управління Міндоходів у Закарпатській області (далі - ДПІ) про застосування штрафних (фінансових) санкцій від 05 грудня 2014 року № на суму 10629400,00 грн. за порушення п. 6 ст. 2 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 15 грудня 2004 року № 637 (далі - Положення № 637) та № на суму 510,00 грн. за порушення ст. 44 Розділу ІІ Податкового кодексу України.

Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 03 серпня 2015 року позовну заяву ТОВ у частині скасування податкового повідомлення-рішення від 05 грудня 2014 року № на суму 510,00 грн. залишено без розгляду.

Постановою цього ж суду від 03 серпня 2015 року у справі № 807/759/15 у іншій частині позов було задоволено.

У поданій апеляційній скарзі відповідач ДПІ просить зазначену постанову скасувати і прийняти нову про відмову у задоволенні вимог позивача. Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що строк застосування штрафних санкцій за порушення норм з регулювання обігу готівки у національній валюті, що встановлюється Національним банком України, регулюється Податковим кодексом України (далі - ПК України), а не Господарським кодексом України (далі - ГК України). Тому апелянт вважає, що граничні строки застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) за порушення правил ведення касових операцій до платників податків відповідають строкам давності для нарахування податкових зобов'язань, визначених ст. 102 цього ПК України.

Представник відповідача у ході апеляційного розгляду підтримав подану апеляційну скаргу та просив її задовольнити.

Представник позивача на виклик апеляційного суду не прибув, що не перешкоджає розгляду справи відповідно до ч. 4 ст. 196 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача та учасників процесу, перевіривши матеріали справи та проаналізувавши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до переконання, що подана апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких мотивів.

Задовольняючи вимоги позивача, суд першої інстанції виходив із того, що відповідно до акту перевірки від 20.11.2014 року № 2/2232/37260525 відповідачем було виявлено факти порушення позивачем вимог пункту 2.6 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, що затверджена постановою Правління Національного банку України від 15 грудня 2004 року № 637, а саме неоприбутковано в касі готівкові кошти у розмірі 2174880 грн.

Разом з тим, рішення ДПІ від 05 грудня 2014 року № про застосування до позивача штрафних (фінансових) санкцій прийнято з порушенням строків, передбачених ст. 250 Господарського кодексу України щодо накладення адміністративно-господарських санкцій.

Даючи правову оцінку доводам апелянта та висновкам суду, що викладені у оскаржуваному судовому рішення, апеляційний суд виходить із таких міркувань.

Судом встановлено, що 20.11.2014 року працівниками ДПІ проведена документальна позапланова перевірка ТОВ з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2011 року по 31.12.2013 року, за результатами якої складено акт № 2/2232/37260525 від 20.11.2014 року.

Під час перевірки було виявлено порушення позивачем п. 2.6 Положення № 637, а саме неоприбуткування грошових коштів у розмірі 2 174 880,00 грн.

На підставі акту перевірки № 2/2232/37260525 від 20.11.2014 року ДПІ 05.12.2014 року винесено податкове повідомлення-рішення № , яким до позивача на підставі пп. 54.3.3 п. 54.3 ст. 54 глави 4 розділу ІІ Податкового кодексу України та згідно з Указом Президента України «Про застосування штрафних санкцій за порушення норм з регулювання обігу готівки» від 12.06.1995 року № 436/95 застосовані штрафні (фінансові) санкції в розмірі 10 629 400,00 грн. (а.с. 81).

Визначення порядку ведення касових операцій для банків, інших фінансових установ, підприємств і організацій віднесено до повноважень Національного банку України (п. 6 ст. 33 Закону України «Про Національний банк України»).

Відповідно до п. 2.6 Положення № 637 уся готівка, що надходить до кас, має своєчасно (у день одержання готівкових коштів) та в повній сумі оприбутковуватися. Оприбуткуванням готівки в касах підприємств, які проводять готівкові розрахунки з оформленням їх касовими ордерами і веденням касової книги відповідно до вимог глави 4 цього Положення, є здійснення обліку готівки в повній сумі її фактичних надходжень у касовій книзі на підставі прибуткових касових ордерів. У разі проведення готівкових розрахунків із застосуванням РРО або використанням РК оприбуткуванням готівки є здійснення обліку зазначених готівкових коштів у повній сумі їх фактичних надходжень у книзі обліку розрахункових операцій на підставі фіскальних звітних чеків РРО (даних РК).

Касова книга - документ установленої форми, що застосовується для здійснення первинного обліку готівки в касі; книга обліку розрахункових операцій - прошнурована і належним чином зареєстрована в органах державної податкової служби України книга, що містить щоденні звіти, які складаються на підставі відповідних розрахункових документів щодо руху готівкових коштів, товарів (послуг) (п. 1.2 вищезазначеного Положення).

Відповідно до пункту 1 Указу Президента України «Про застосування штрафних санкцій за порушення норм з регулювання обігу готівки», у разі порушення юридичними особами всіх форм власності, фізичними особами - громадянами України, іноземними громадянами та особами без громадянства, які є суб'єктами підприємницької діяльності, а також постійними представництвами нерезидентів, через які повністю або частково здійснюється підприємницька діяльність, норм з регулювання обігу готівки у національній валюті, що встановлюються Національним банком України, до них застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафу, зокрема, за перевищення встановлених лімітів залишку готівки в касах - у двократному розмірі сум виявленої понадлімітної готівки за кожний день; за неоприбуткування (неповне та/або несвоєчасне) оприбуткування у касах готівки - у п'ятикратному розмірі неоприбуткованої суми.

Разом із тим, суд апеляційної інстанції вважає правильним висновок суду першої інстанції про те, що за своєю правовою природою зазначені штрафні санкції є адміністративно-господарськими (стаття 238 ГК України).

Статтею 250 ГК України у редакції на час виникнення спірних правовідносин визначено, що адміністративно-господарські санкції можуть бути застосовані до суб'єкта господарювання протягом шести місяців з дня виявлення порушення, але не пізніш як через один рік з дня порушення цим суб'єктом встановлених законодавчими актами правил здійснення господарської діяльності, крім випадків, передбачених законом.

З огляду на викладене, на переконання апеляційного суду, застосування до позивача штрафних (фінансових) санкцій 05.12.014 року за порушення правил ведення господарської діяльності, допущені в період з 02.11.2011 року по 25.04.2013 року (а.с. 58-59), здійснено з порушенням строків, встановлених ст. 250 ГК України.

Щодо посилань апелянта на необхідність врахування при вирішення цього публічно-правового спору приписів ч. 2 ст. 250 ГК УК України, відповідно до якої дія цієї статті не поширюється на штрафні санкції, розмір і порядок стягнення яких визначені Податковим кодексом України та іншими законами, контроль за дотриманням яких покладено на органи доходів і зборів, апеляційний суд зазначає таке.

Порядок і розмір застосування штрафних санкцій за порушення норм з регулювання обігу готівки визначено нормами п. 1 Указу Президента України «Про застосування штрафних санкцій за порушення норм з регулювання обігу готівки», яким встановлено, що у разі порушення юридичними особами всіх форм власності, фізичними особами-громадянами України, іноземними громадянами та особами без громадянства, які є суб'єктами підприємницької діяльності, а також постійними представництвами нерезидентів, через які повністю або частково здійснюється підприємницька діяльність, норм з регулювання обігу готівки у національній валюті, що встановлюються Національним банком України, до них застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафу, зокрема, за неоприбуткування (неповне та/або несвоєчасне) оприбуткування у касах готівки - у п'ятикратному розмірі неоприбуткованої суми.

Відповідно до ст. 75 Конституції України єдиним органом законодавчої влади в Україні є Верховна Рада України.

До повноважень Верховної Ради України належить, зокрема, прийняття законів (ст. 85 Конституції України)

Таким чином, оскільки Указ Президента України «Про застосування штрафних санкцій за порушення норм з регулювання обігу готівки» та Положення про ведення касових операцій у національній валюті України, затверджене постановою Правління Національного банку України, не є законами, контроль за дотриманням яких покладено на органи державної податкової служби, апеляційний суд вважає, що спірні адміністративно-господарські санкції можуть бути застосовані до позивача у порядку та строки, передбачені ч. 1 ст. 250 ГК України, тобто протягом шести місяців з дня виявлення порушення, але не пізніш як через один рік з дня його вчинення.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що суд першої інстанції, вирішуючи даний публічно-правовий спір, правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку, а відтак апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України апеляційний суд,

УХВАЛИВ :

апеляційну скаргу державної податкової інспекції у Тячівському районі Головного управління Міндоходів у Закарпатській області залишити без задоволення, а постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 03 серпня 2015 року у справі № 807/759/15 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складання у повному обсязі шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя Т.В.Онишкевич

Судді В.П.Дякович

Л.П.Іщук

Ухвала у повному обсязі складена 05 листопада 2015 року.