Справа № 2-а-3/10
Суддя: Микитенко В. М.
Дата ухвалення: 2010-01-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Решетилівський районний суд Полтавської області
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

№ 2-а-3/10

28 січня 2010 року с-ще Решетилівка

Решетилівський районний суд Полтавської області у складі:

головуючого - судді - Микитенка В.М.,

при секретарі - Пустовар Т.В.,

розглянувши у письмовому провадженні справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Решетилівському районі Полтавської області про перерахунок пенсії, -

ВСТАНОВИВ:

28 вересня 2009 року позивач ОСОБА_1 (надалі-позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до управління Пенсійного фонду України в Решетилівському районі (надалі-відповідач) з урахуванням уточнених вимог про визнання протиправною відмову Управління Пенсійного фонду України в Решетилівському районі Полтавської області у здійсненні перерахунку та виплаті основної та додаткової пенсії з 30.10.2006 року в розмірах передбачених ст.50, ч.4 ст.54, ст. 67 Закону України « Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та із застосуванням ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», а також зобов'язання Управління Пенсійного фонду України в Решетилівському районі Полтавської області здійснити перерахунок основної та додаткової пенсії за період з 30.10.2006 року по другій групі інвалідності виходячи з розрахунку 8 мінімальних пенсій та 75 % мінімальної пенсії за віком та відповідно до ч.4 ст. 54, ст. 50, ст. 67 Закону України «Паро статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та із застосуванням ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що він є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС І категорії та інвалідом II групи, захворювання якого пов'язане з ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС, тому має право на отримання державної пенсії у розмірі 8 мінімальних пенсій за віком відповідно до частини четвертої статті 54 Закону України « Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та додаткової пенсії у розмірі 75% мінімальної пенсії за віком згідно із статті 50 Закону. Відповідач в порушення вимог Конституції України та Закону України « Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» нараховує пенсію згідно із постановами Кабінету Міністрів України від 03.01.2002 № 1 та від 28.05.2008 № 530, які не відповідають закону. За заявою позивача листом від 28.09.2009 відповідач відмовив у перерахунку пенсії позивача відповідно до статті 50, частини четвертої статті 54 Закону « Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

В судове засідання позивач та представник відповідача не зявились, про час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином, звернулися до суду з письмовими заявами про розгляд справи за їх відсутності.

Суд вирішив можливим розглянути справу за відсутності сторін у письмовому провадженні на підставі наявних у справі доказів.

Представник відповідача позовні вимоги не визнав, надав суду заперечення на адміністративний позов, в яких просив відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на те, що позивач отримує пенсію по II групі інвалідності, захворювання якого пов'язане з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС. Обчислення його пенсії проведено відповідно до вимог Закону України « Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та у відповідності до постанов Кабінету Міністрів України « Про деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян» від 28.05.2008 року № 530 та « Про підвищення рівня пенсійного забезпечення громадян» від 16.07.2008 року № 654.

Суд, дослідивши матеріали справи, повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС І категорії, підтверджується посвідченням особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи серії А № 418956 від 20.05.2003, вкладкою до посвідчення № 029482 та інвалідом II групи захворювання, пов'язаного з виконанням обов'язків військової служби по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, що підтверджується довідкою МСЕК Серії 7 -66 ПА № 0231585.

Відповідно до частини першої статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їхнього життя і здоровя, створення єдиного порядку визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення визначені Законом України « Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28 лютого 1991 року № 796-ХІІ (надалі - Закон).

Згідно з частини четвертої статті 54 Закону в усіх випадках розмір пенсій для інвалідів II групи, щодо яких встановлено звязок з Чорнобильською катастрофою, не може бути нижчим 8 мінімальних пенсій за віком. Відповідно до статті 50 Закону України особам, віднесеним до категорії І, інвалідам II групи призначається також щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоровю, у розмірі 75 процентів мінімальної пенсії за віком.

Законом України від 28.12.2007 № 107-УІ « Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» статтю 54 Закону « Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» змінено та встановлено, що у всіх випадках розміри пенсій для інвалідів щодо яких встановлено звязок з Чорнобильською катастрофою, не можуть бути нижчими для учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 році: по II групі інвалідності - 200 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. Статтю 50 Закону також викладено в новій редакції, а саме, особам, віднесеним до категорії І, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоровю, у розмірах: інвалідам II групи - 20 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Статтею 64 Конституції України встановлено, що конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Тому рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 №10-рп/2008 зміни, внесені Законом України від 28.12.2007 № 107-УІ «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» до статей 50, 54 Закону України« Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», визнано неконституційним.

Відповідально до частини другої статті 152 Конституції України закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визначені неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Отже, з 22.05.2008 діяли норми статей 50,54 Закону України« Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», якими встановлено, що розмір пенсій для інвалідів II групи, щодо яких встановлено звязок з Чорнобильською катастрофою, не може бути нижчим 8 мінімальних пенсій за віком, а розмір щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, становить 50 процентів мінімальної пенсії за віком.

Таким чином, у позивача на момент звернення до відповідача існувало право на перерахунок пенсії згідно статті 50 та частини четвертої статті 54 Закону України« Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Відповідач листом від 10.10.2008 № 246/1-04 відмовив позивачу у перерахунку пенсії, посилаючись на те, що обчислення пенсії проведено згідно з постановами Кабінету Міністрів України.

Статтею 54 Закону України« Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» встановлено, що порядок обчислення пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання і пенсії у звязку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи визначається Кабінетом Міністрів України.

Разом з тим, надання законодавцем такого права кабінету Міністрів України не означає, що останній, встановлюючи такий порядок, може допустити звуження змісту та обсягу прав позивача,встановлених цим же Законом.

Тому, виходячи з пріоритетності законів над підзаконними актами, суд приходить до висновку, що при визначенні розміру державної і додаткової пенсії позивачеві, застосуванню підлягають стаття 50 Закону України « Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з урахуванням визначення поняття мінімального розміру пенсії за віком, визначеного частиною першою статті 28 Закону України « Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» а не відповідними постановами Кабінету Міністрів України.

Відповідно до вимог статті 50 Закону України« Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» під час визначення розміру додаткової пенсії за основу її нарахування береться мінімальна пенсія за віком.

Згідно положень частини четвертої статті 54 « Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в усіх випадках розміри пенсій для інвалідів, щодо яких встановлено звязок з Чорнобильською катастрофою, не можуть бути нижчими: по І групі інвалідності -10 мінімальних пенсій за віком; по П групі інвалідності -8 мінімальних пенсій за віком; по III групі інвалідності - 6 мінімальних пенсій за віком; дітям-інвалідам - 3 мінімальних пенсій за віком.

Розмір мінімальної пенсії за віком визначається за правилами, передбаченими частиною першою статті 28 Закону України « Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», де зазначено, що мінімальний розмір пенсії за віком за наявності у чоловіків 25, а у жінок - 20 років страхового стажу встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб які втратили працездатність, визначеного законом.

Положення частини третьої статті 28 Закону України « Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування щодо застосування мінімального розміру пенсії за віком, встановленого частиною 1 цієї статті тільки стосовно визначення розмірів пенсій, призначених згідно з цим Законом, суд не вважає перешкодою для застосування даної величини мінімального розміру пенсії за віком) для обрахування інших пенсій чи доплат, пов'язаних з мінімальною пенсією за віком, оскільки чинним законодавством не встановлено іншого, крім передбаченого частиною І цієї статті мінімального розміру пенсії за віком. А відсутність іншого визначення мінімального розміру пенсії за віком не може бути підставою для відмови в реалізації позивачем конституційної гарантії та права на отримання пенсії за шкоду, заподіяну здоровю та додаткової пенсії відповідно до статей 50, 54 Закону « Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Враховуючи те, що мінімальний розмір пенсії за віком згідно частини першої статті 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (набрав чинності з 01 січне 2004 року) встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, розрахунок державної і додаткової пенсії позивачу повинен здійснюватися із розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, який установлений у законі про Державний бюджет України на відповідний рік.

Як вбачається із матеріалів справи, відповідач здійснював позивачу виплати додаткової пенсії без урахування вимог статті 50, частини четвертої статті 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», рішення Конституційного суду України № 10-рп/2008 від 22.05.2008 року та частини першої статті 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Відповідно до частини третьої статті 67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» у редакції Закону України від 05.10.2006 №231-У встановлено, що у разі збільшення розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом, підвищується розмір пенсії, визначений відповідно до статті 54 цього Закону, а також розмір додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, особам, віднесеним до категорії 1,2,3,4, розмір щомісячної компенсації сім'ям за втрату годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи. Перерахунок пенсії здійснюється з дня встановлення нового розміру прожиткового мінімуму.

Таким чином, беручи до уваги межі позовних вимог, суд приходить до висновку, що позивач мав право на отримання державної пенсії у розмірі передбаченому частиною четвертою статті 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та додаткової пенсії у розмірі, передбаченому статтею 50 Закону України « Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з урахуванням частини першої статті 28 Закону України « Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» з 01 січня 2006 року по 31 грудня 2007 року та з 22 травня 2008 року.

^ Пенсійний фонд України діє на підставі Положення «Про Пенсійний фонд України» та здійснює свої повноваження на підставі пункту 15 даного Положення через створені в установленому порядку його територіальні управління. Відповідно до Закону України « Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» рішення про призначення та перерахунок пенсії приймається районними управліннями Пенсійного фонду України за місцем проживання пенсіонерів. Територіальним управлінням Пенсійного фонду України за місцем проживання позивача є управління Пенсійного фонду України в Решетилівському районі. Тому, суд вважає управління Пенсійного фонду України в Решетилівському районі належним відповідачем по даній справі.

З огляду на вищевикладене, суд вважає за необхідне зобов'язати управління Пенсійного фонду України в Решетилівському районі здійснити перерахунок додаткової пенсії та провести відповідні виплати ОСОБА_1 відповідно до статті 50 Закону України « Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» у розмірі 75 % мінімальної пенсії за віком, з урахуванням частини першої статті 28 Закону України « Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», з 30 жовтня 2006 року по 31 грудня 2007 року та з 22 травня 2008 року з урахуванням проведених виплат та зобов'язати управління Пенсійного фонду України в Решетилівському районі провести перерахунок державної пенсії ОСОБА_1 з 30.10.2006 року відповідно до частини четвертої статті 54 Закону України « Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» по другій групі інвалідності в розмірі восьми мінімальних пенсій за віком та провести виплату з урахуванням частини першої статті 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», з 01 січня 2006 року по 31 грудня 2007 року та з 22 травня 2008 року з урахуванням проведених виплат.

З метою повного захисту прав та інтересів позивача суд вважає за необхідне, задовольняючи позов в цій частині, визнати протиправною відмову управління Пенсійного фонду України в Решетилівському районі у нарахуванні пенсії ОСОБА_1 в розмірі, передбаченому статтею 50 та частиною четвертою статті 54 Закону України Закону України « Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Розглядаючи позовні вимоги позивача про перерахунок пенсії у у визначеній позивачем сумі суд приходить до наступних висновків.

Згідно із підпунктом 6 пункту 2.2 Положення про управління Пенсійного фонду України в районах, містах і районах у містах, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 30.04.2002 № 8-2 перерахунок пенсії здійснюється органами Пенсійного фонду України. При цьому підлягають урахуванню вимоги статті 42 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» щодо індексації пенсійних виплат, тому суд не може перебирати на себе функцію здійснення перерахунку та нарахування пенсії, покладену законодавством на зазначені органи, і не може зобов'язати управління нарахувати позивачу підвищення до пенсії у визначеному розмірі, а може зобов'язати лише здійснити дії щодо перерахунку пенсії з урахуванням вимог законодавства.

З огляду на викладене, позовні вимоги ОСОБА_1 про зобов'язання відповідного управління Пенсійного фонду України призначити пенсію у визначеній позивачем сумі задоволенню не підлягають.

При цьому, суд вважає за необхідне зазначити, що в даному випадку йде мова про перерахунок, а не призначення пенсії, оскільки пенсія вже була призначена позивачу.

Щодо пропущення строку позивачем звернення до суду про перерахунок пенсії та застосування наслідків частини першої статті 100 Кодексу адміністративного судочинства України, на чому наполягають відповідачі в своїх письмових запереченнях, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до частини другої статті 87 Закону України « Про пенсійне забезпечення», суми пенсії, не одержані своєчасно з вини органу, що призначає або виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком. Тому, суд вважає, що позивачем строк звернення до суду із зазначеного питання не пропущено.

На підставі вищевикладеного, керуючись статтями 8-14, 71, 159, 160-163, 167, 187 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Решетилівському районі про перерахунок пенсії - задовольнити частково.

Визнати відмову управління Пенсійного фонду України в Решетилівському районі в перерахунку ОСОБА_1 основної та додаткової пенсії у розмірах, передбачених частиною першою статті 50, частиною четвертою статті 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» - протиправною.

Зобов'язати управління Пенсійного фонду України в Решетилівському районі провести перерахунок та виплату державної пенсії ОСОБА_1 відповідно до частини четвертої статті 54 Закону України « Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» по другій групі інвалідності в розмірі восьми мінімальних пенсій за віком та з урахуванням частини першої статті 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» з 30 жовтня 2006 року по 31 грудня 2007 року та з 22 травня 2008 року з урахуванням проведених виплат.

Зобов'язати управління Пенсійного фонду України в Решетилівському районі провести перерахунок та виплату додаткової пенсії ОСОБА_1 з 30.10.2006 по 31.12.2007 та з 22.05.2008 відповідно до статті 50 Закону України « Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» по другій групі інвалідності у розмірі 75% мінімальної пенсії за віком, з урахуванням частини першої статті 28 Закону України №» Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», з 30 жовтня 2006 року по 31 грудня 2007 року та з 22 травня 2008 року з урахуванням проведених виплат.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Полтавський окружний адміністративний суд шляхом подачі заяви про апеляційне оскарження протягом десяти днів з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України - з дня складення в повному обсязі, і поданням після цього протягом 20 днів апеляційної скарги, з подачею і копії до апеляційної інстанції або без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга подається у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження. Постанова набирає законної сили після закінчення строків для подачі заяви про апеляційне оскарження чи апеляційної скарги відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя: