Справа № 2а-2520/10/0970
Суддя: Грицюк П.П.
Дата ухвалення: 2010-09-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" вересня 2010 р. Справа № 2a-2520/10/0970

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі:

Судді Грицюка П.П.

при секретарі Кузишин Р.М.

за участю:

представника позивача: ОСОБА_1

представника відповідача: ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду адміністративну справу

за позовом: Державної інспекції України з контролю за цінами в Івано-Франківській області,

до відповідача: управління Держкомзему у Галицькому районі Івано-Франківської області,

про стягнення економічних санкцій в сумі 117090,00 грн.,-

ВСТАНОВИВ:

13.07.2010 року Державна інспекція України з контролю за цінами в Івано-Франківській області (надалі позивач) звернулася в суд з адміністративним позовом до управління Держкомзему у Галицькому районі Івано-Франківської області (надалі відповідач) про стягнення економічних санкцій в сумі 117090,00 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що за результатами проведеної перевірки щодо дотримання державної дисципліни цін при наданні платних послуг Державною інспекцією України з контролю за цінами в Івано-Франківській області складено акт від 01.06.2010 року, яким встановлені факти отримання позивачем плати за послуги "підготовка висновків про надання земельної ділянки у користування для юридичних та фізичних осіб" і "підготовка та видача умов відведення земельних ділянок". Як наслідок, на думку позивача, відповідачем допущені порушення п.5 Порядку затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.11.2000 № 1619 та ч.1 ст.4 Закону України Про дозвільну систему України у сфері господарської діяльності.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги, які обгрунтовані в позовній заяві, підтримав в повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечив, вказав на те, що чинне законодавство України передбачає надання платних послуг державни ми установами, підприємствами і організаціями. Управління Держкомзему у Галицькому районі Івано-Франківської області є державним органом, який діє на підставі Положення, затвердженого наказом голови Держкомзему та керується у своїй діяльності Конституцією України, законами України, актами Президента України і Кабінету Міністрів України та наказами Держкомзему. Відповідно до пп.11 п.4 Положення управління має право надавати в установленому порядку послуги на платній основі. На протязі десяти років управління Держкомзему у Галицькому районі Івано-Франківської області вказані послуги надавались і надаються беззмінно по їх фіксованій вартості і жодного разу не було допущено завищення ціни послуги, а твердження Позивача про "затвердження Постановою КМУ №1619 вичерпного переліку послуг»є неприхованим намаганням тлумачити зміст нормативно-правового акту на власний розсуд. Зазначив, що рішення про застосування до відповідача економічних санкцій на загальну суму 117090,00 грн. є не правомірним. Просив в задоволенні позову відмовити.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представника позивача та представника відповідача, дослідивши подані докази, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити, виходячи із наступних підстав.

У відповідності до ст.13 Закону України "Про ціни і ціноутворення" позивачем в період з 20.05.2010 року по 01.06.2010 року проведена перевірка управління Держкомзему у Галицькому районі Івано-Франківської області з питань дотримання державної дисципліни цін при формуванні та застосуванні тарифів на платні послуги. Перевіркою був охоплений період діяльності позивача з 20.05.2009 року по 20.05.2010 року.

За результатами перевірки виявлені порушення державної дисципліни цін, про що складено акт №0000312 від 01.06.2010 року (а.с. 8-12).

Зокрема, перевіркою встановлено, що позивачем застосовувались тарифи на послуги - "Підготовка висновків про надання земельної ділянки у користування для юридичних та фізичних осіб" і "Підготовка та видача умови відведення земельної ділянки", що не передбачені п.5 "Порядку виконання земельно-кадастрових робіт та надання послуг на платній основі державними органами земельних ресурсів", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.11.2000р. № 1619 "Про затвердження Порядку виконання земельно-кадастрових робіт та надання послуг на платній основі державними органами земельних ресурсів" та ст.4 Закону України Про дозвільну систему України у сфері господарської діяльності.

За наслідками виявлених порушень позивачем у відповідності до ст.14 Закону України "Про ціни і ціноутворення" прийнято рішення №151 від 07.06.2010 року про застосування економічних санкцій за порушення державної дисципліни цін на загальну суму 117090,00 грн., з них: необґрунтовано одержана виручка 39030,00 грн., штраф 78060,00 грн. (а.с. 6).

Судом встановлено, що відповідно до п.5 постанови Кабінету міністрів України №1619 серед переліку земельно-кадастрових робіт і послуг, які можуть виконуватись та надаватись на платній основі мають місце послуги з надання консультацій з питань оформлення прав на земельні ділянки, державного земельного кадастру, кількісної та якісної характеристики земельних угідь, економічної та грошової оцінки земель, інших питань використання та охорони земель.

Пунктом 2 даної постанови Кабінету Міністрів України доручено Державному комітетові по земельних ресурсах разом з Міністерством фінансів і Міністерством економіки затвердити розміри оплати земельно-кадастрових робіт та послуг. Так, на виконання цього пункту прийнято спільний наказ Державного комітету України по земельних ресурсах, Міністерства фінансів України та Міністерства економіки України від 15.06.2001р. за №97/298/124, який зареєстрований в Міністерстві юстиції України 10 липня 2001 р. за №579/5770 "Про затвердження Розмірів оплати земельно-кадастрових робіт та послуг (надалі Наказ).

В пункті 6.1. "Надання консультацій і довідок", розділу 6 Наказу затверджено вартість платних послуг з "підготовки висновків з надання земельних ділянок у користування на замовлення юридичних та фізичних осіб" в розмірі 30 грн. - для фізичних осіб та 80 грн. - для юридичних осіб (№9 Таблиці 6.1.), а також "видача висновків щодо умов надання земельної ділянки, технічних умов на рекультивацію земель" в розмірі 70 грн. - для юридичних осіб (№10 Таблиці 6.1.).

Як вбачається з загального розрахунку сум необґрунтовано одержаної плати за надання висновків та умов відведення земельних ділянок, відображених в акті перевірки №0000312 від 01.06.2010 року, в розрізі найменування послуг та їх вартості, відповідачем встановлювалися наступні тарифи: "підготовка висновків про надання земельної ділянки у користування для фізичних осіб" - 30 грн.; "підготовка висновків про надання земельної ділянки у користування для юридичних осіб" - 80 грн.; "підготовка та видача умови відведення земельної ділянки для юридичних осіб" 70 грн. (а.с.11).

Однак, п.1 "Порядку виконання земельно-кадастрових робіт та надання послуг на платній основі державними органами земельних ресурсів", який затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 01.11.2000 р. №1619, зазначено, що цей порядок визначає основні вимоги щодо виконання земельно-кадастрових робіт та надання послуг на платній основі державними органами земельних ресурсів, бюджетними установами та організаціями, які належать до сфери їх управління на платній основі. Також, п.5 вищевказаного Порядку встановлено види, а не вичерпний перелік земельно-кадастрових робіт та послуг , які можуть виконуватися та надаватися на платній основі державними органами земельних ресурсів.

Крім того, пунктом 1 додатку спільного наказу Держкомзему, Міністерства фінансів України, Міністерства економіки України від 15.06.2001 року №97/298/124 "Про затвердження розмірів оплати земельно-кадастрових робіт та послуг" встановлені рекомендовані розміри оплати земельно-кадастрових робіт та послуг.

Також, відповідно до ст. 2 Закону України Про ціни і ціноутворення його дія поширюється на всі підприємства й організації незалежно від форм власності, підпорядкованості і методів організації праці та виробництва.

Як зазначено вище, відділ Держкомзему у Галицькому районі Івано-Франківської області є територіальним органом влади, державною установою - орган держаної влади, а не підприємством чи організацією, як зазначено в ч. 1 ст. 14 Закону України Про ціни та ціноутворення. Кошти, що отримуються відділом земельних ресурсів на виконання земельно-кадастрових робіт та надання послуг на платній основі, не є виручкою, або доходом відділу, а є власністю держави, оскільки відповідно до п. 7 Порядку виконання земельно-кадастрових робіт та надання послуг на платній основі державними органами земельних ресурсів, кошти, отримані за виконання земельно-кадастрових робіт та надання послуг на платній основі, зараховуються до спеціального фонду державного бюджету і використовуються на відшкодування витрат пов'язаних з виконанням робіт з ведення Державного земельного кадастру. Дохід (виручка) від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) - це кошти за продану продукцію (товари, виконані роботи, надані послуги), які надійшли на рахунок підприємства в банку чи до його каси. А отже, кошти, що надійшли за надані позивачем послуги, не є його власним доходом, а є доходом бюджету. Використання отриманих відділом Держкомзему у Галицькому районі коштів здійснюється за статтями видатків затверджених Івано-Франківським обласним головним Управлінням земельних ресурсів.

Таким чином, отримання позивачем плати за послуги підготовка висновків про надання земельної ділянки у користування для юридичних та фізичних осіб і підготовка та видача умов відведення земельних ділянок, яке є предметом спору, управлінням Держкомзему у Галицькому районі Івано-Франківської області проводилось із дотримання відповідного порядку та у відповідності до вимог чинного законодавства.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає вимоги позивача безпідставними, а позов таким, що не підлягає задоволенню.

На підставі ст. 124 Конституції України, керуючись ст. ст. 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд ,-

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні позову відмовити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку. Відповідно до статті 186 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо субєкта владних повноважень у випадках та порядку, передбаченому частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення пятиденного строку з моменту отримання субєктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Апеляційна скарга подається до Львівського апеляційного адміністративного суду через Івано-Франківський окружний адміністративний суд.

Постанова набирає законної сили в порядку та строки встановлені статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Грицюк П.П.

Постанова складена в повному обсязі 29.09.2010 року.