Справа № 815/3081/15
Суддя: Бітов А.І.
Дата ухвалення: 2015-10-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 жовтня 2015 р.м.ОдесаСправа № 815/3081/15

Категорія: 8.3.2 Головуючий в 1 інстанції: Бойко О.Я.

Судова колегія Одеського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого - Бітова А.І.

суддів - Милосердного М.М.

- Ступакової І.Г.

при секретарі - Найденко О.І.

з участю: представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою Державної податкової інспекції у Київському районі м. Одеси Головного управління ДФС в Одеській області на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 24 липня 2015 року та апеляційною скаргою фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 29 липня 2015 року у справі за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до Державної податкової інспекції у Київському районі м. Одеси Головного управління ДФС в Одеській області про скасування податкових повідомлень-рішень,

В С Т А Н О В И Л А :

У червні 2015 року ФОП ОСОБА_2 звернувся до суду з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у Київському районі м. Одеси Головного управління ДФС в Одеській області (далі ДПІ у Київському районі м. Одеси) про скасування податкових повідомлень-рішень від 05 січня 2015 року:

- № про нарахування штрафних (фінансових) санкцій з податку на доходи фізичних осіб на суму 510 грн.;

- № про збільшення суми грошового зобов'язання з податку на додану вартість (далі ПДВ) на загальну суму 12 007,50 грн., у тому числі за основним платежем 8 005 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями 4 002,50 грн.;

- № про збільшення суми грошового зобов'язання з податку з доходів фізичних осіб від підприємницької діяльності на загальну суму 71 461,43 грн., у тому числі за основним платежем 47 640,95 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями 23 810,48 грн.

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач вказував, що спірні податкові повідомлення-рішення відповідача є протиправними, винесеними з порушенням норм чинного законодавства та такими, що підлягають скасуванню.

Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав та заперечував проти його задоволення з підстав, викладених у письмових запереченнях проти позову.

24 липня 2015 року Одеським окружним адміністративним судом (в порядку ч.2 ст. 160 КАС України) була прийнята Постанова (вступна та резолютивна частини), якою:

Адміністративний позов задоволено.

Скасовано податкове повідомлення рішення ДПІ у Київському районі м. Одеси Головного управління ДФС в Одеський області від 05 січня 2015 року №, яким позивачеві п.198.3, п.198.4 ст. 198, п.200.1, п.200.2, ст. 200 ПК України, збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість у розмірі 12 007,50 грн., у тому числі за основним платежем 8 005 грн. та за штрафними (фінансовими санкціями) 4 002,50 грн.

В решті позовних вимог відмовлено.

29 липня 2015 року Одеським окружним адміністративним судом була прийнята Постанова, якою:

Адміністративний позов задоволений.

Скасовано податкове повідомлення рішення ДПІ у Київському районі м. Одеси Головного управління ДФС в Одеський області від 05 січня 2015 року №, яким позивачеві п.198.3, п.198.4 ст. 198, п.200.1, п.200.2, ст. 200 ПК України, збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість у розмірі 12 007,50 грн., у тому числі за основним платежем 8 005 грн. та за штрафними (фінансовими санкціями) 4 002,50 грн.

В решті позовних вимог відмовлено.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 05 серпня 2015 року (про виправлення описки) внесено виправлення до першого абзацу резолютивної частини постанови Одеського окружного адміністративного суду від 29 липня 2015 року зазначивши вірно:"Адміністративний позов частково задоволений".

31 липня 2015 року ДПІ у Київському районі м. Одеси подано апеляційну скаргу на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 24 липня 2015 року.

04 серпня 2015 року ФОП ОСОБА_2 подано апеляційну скаргу на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 29 липня 2015 року.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційних скарг ФОП ОСОБА_2 та ДПІ у Київському районі м. Одеси, перевіривши законність і обґрунтованість судових рішень в межах позовних вимог і доводів апеляційних скарг, судова колегія приходить до наступного.

Згідно ч.3 ст. 160 КАС України у виняткових випадках залежно від складності справи складення постанови у повному обсязі може бути відкладено на строк не більш як п'ять днів з дня закінчення розгляду справи, однак суд повинен проголосити у тому самому засіданні, в якому закінчився розгляд справи, вступну та резолютивну частини постанови. Постанова суду, яка містить вступну та резолютивну частини, перед оголошенням має бути підписана всім складом суду і приєднана до справи.

З матеріалів справи вбачається, що вступна та резолютивна частини та повний текст судового рішення мають різні дати. Таким чином, фактично в матеріалах справи наявні два процесуальних документа (судових рішення) з різним и датами, на кожен з яких була подана апеляційна скарга.

Судова колегія вважає, наведене є безумовним порушенням вимог ст. 160 КАС України, що зумовлює необхідність скасування постанови Одеського окружного адміністративного суду від 24 липня 2015 року та постанови Одеського окружного адміністративного суду від 29 липня 2015 року. Відповідно підлягає скасуванню і ухвала Одеського окружного адміністративного суду від 05 серпня 2015 року (про виправлення описки).

З матеріалів справи вбачаються наступні обставини справи.

На підставі направлень від 21 листопада 2014 року №№708, 709, 710, 712 наказу від 28 жовтня 2014 року №709-п співробітники ДПІ у Київському районі м. Одеси провели документальну планову виїзну перевірку ФОП ОСОБА_2:

- щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів, виконання вимог валютного та іншого законодавства за період з 01 січня 2013 року по 31 грудня 2013 року;

- дотримання законодавства щодо укладення трудових відносин з працівниками, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, за період з 01 січня 2013 року по 31 грудня 2013 року.

За результатами перевірки 19 грудня 2014 року відповідачем складено акт №4714/170/-.

В акті перевірки встановлені наступні порушення з боку позивача:

- п.177.10 ст. 177 ПК України та "Порядку ведення Книги обліку доходів і витрат, яку ведуть фізичні особи-підприємці, крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування, і фізичні особи, які провадять незалежну професійну діяльність", затвердженого Наказом ДПА України від 24 грудня 2010 року №1025 (підприємець не належно проводив облік доходів та витрат);

- ст. 51 ПК України та Наказу ДПА України від 24 грудня 2010 року №1020 "Про затвердження форми податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку (ф.№1ДФ) та Порядку заповнення та подання податковими агентами податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку і сум утриманого з них податку". Так, встановлено, що позивач не виконав в повному обсязі обов'язки податкового агента. А саме він не у повному обсязі включив до податкового розрахунку суми по яким проведені нарахування доходу на користь фізичних осіб-підприємців за ознакою доходу "157", а також суми виплат на користь фізичних осіб-підприємців за ознакою доходу "157" відобразив з перекрученням даних в розрахунках по ф.№1ДФ за II, III, IV квартали 2014 року;

- пп.138.10.4 п.138.10, п.138.1 ст. 138, пп.139.1.6 п.139.1 ст. 139, п.177.4 ст. 177 ПК України, що призвело до заниження сум податку на доходи фізичних осіб з підприємницької діяльності у розмірі - 47 640,95 грн.;

- п.п.198.3, 198.4 ст. 198, п.п.200.1, 200.2 ст. 200 ПК України, в результаті чого занижено суму ПДВ, що підлягає нарахуванню та сплаті в бюджет в загальному розмірі - 8 005 грн.

Такі висновки відповідача обґрунтовані тим, що у позивача відсутні належним чином складені та оформлені первинні документи, що свідчить про наявність ознак фіктивності та відсутності фактів реального здійснення господарських операцій.

За наслідками перевірки відповідачем прийнято спірні податкові повідомлення-рішення.

Вирішуючи справу, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем правомірно включено до ПДВ суми по операціям з купівлі товарів комп'ютерного обладнання та програмного забезпечення, та включено ці суми до складу податкового кредиту, а тому підлягає скасуванню податкове повідомлення-рішення № від 05 січня 2015 року.

В задоволенні решти позовних вимог суд першої інстанції відмовив, виходячи з того, що підприємцем під час проведення перевірки не було надано первинних документів на підтвердження розрахунку первинної вартості амортизації основних фондів, отже, згідно п.44.6 ст. 44 ПК України, вважається, що такі документи були відсутні у такого платника податків на час складення такої звітності.

Також, суд першої інстанцій дійшов висновку, що позивачем допущені порушення при веденні Книги обліку доходів і витрат.

Судова колегія вважає правильним висновок суду першої інстанції про правомірність прийняття відповідачем податкового повідомлення-рішення від 05 січня 2015 року № про нарахування штрафних (фінансових) санкцій з податку на доходи фізичних осіб на суму 510 грн., виходячи з наступного.

Відповідно до п. 3 Порядку ведення Книги обліку доходів і витрат, яку ведуть фізичні особи-підприємці, крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування, і фізичні особи, які провадять незалежну професійну діяльність", затвердженого Наказом ДПА України від 24 грудня 2010 року № 1025 (далі Порядок № 1025) крім іншого, зазначено, що у графах 2 та 11 відображається сума нереалізованих товарних запасів, сировини, матеріалів тощо на початок та на кінець звітного податкового періоду (року), яка виводиться в грошовій формі, виходячи із ціни їх придбання.

У графі 3 щоденно відображається фактично отримана сума доходу від здійснення діяльності із сумарним підсумком за місяць, квартал, рік. У разі необхідності реєстрації нової Книги протягом звітного року записи в ній продовжуються наростаючим підсумком, а попередня Книга залишається у самозайнятої особи.

До графи 4 записуються реквізити документа, який підтверджує понесені витрати, пов'язані з придбанням товарно-матеріальних цінностей, виконанням робіт та наданням послуг (номер, дата і назва документа). Документами, які підтверджують витрати, можуть бути, зокрема, товарно-транспортна та/або податкова накладна, платіжне доручення, фіскальний чек, акт закупки (виконаних робіт, наданих послуг) та інші розрахункові документи.

Також, згідно з п.5 Порядку № 1025 дані Книги використовуються самозайнятою особою для заповнення податкової декларації за звітний податковий період (рік).

З матеріалів справи вбачається, що при веденні зазначеної книги позивач у графі не записував реквізити документа, який підтверджує понесені витрати, пов'язані з придбанням товарно-матеріальних цінностей, виконанням робіт та наданням послуг (номер, дата і назва документа). Також у графі 5 не відображена загальна вартість придбаних товарно-матеріальних цінностей та розрахована собівартість виготовленої продукції.

Оскільки, позивач не заперечував, що він вів облік у Книзі саме таким чином, судова колегія погоджується з доводами відповідача про допущені порушення Порядку № 1025.

Також, судова колегія вважає правильними висновки суду першої інстанції про правомірність формування позивачем податкового кредиту, виходячи з наступного.

Відповідно до п.198.1 ст. 198 ПК України, право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з:

а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг;

б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності);

в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України;

г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Пунктом 198.2 ст. 198 ПК України передбачено, що датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше:

- дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг;

- дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Згідно п.198.6 ст. 198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, що не підтверджені податковими накладними або оформлені з порушенням вимог чи не підтверджені митними деклараціями (іншими подібними документами згідно вимог п.201.11 ст. 201 ПК України).

Відповідно п.139.1.9 ст. 139 ПК України не включаються до складу витрат витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами.

Таким чином, правомірність формування платником податку податкового кредит визначається фактичним проведенням операцій (з придбання товару для використання у власній господарській діяльності) платником податку зі своїми безпосередніми контрагентами, які оформлені належними документами.

З матеріалів справи вбачається, що вересні 2013 року позивач придбав у ТОВ "Зест комп'ютере" комп'ютерне обладнання, а також програмне забезпечення до нього та відніс до складу податкового кредиту податкову накладну №6 від 04 вересня 2013 року, видану ТОВ "Зест комп'ютерс" на суму 8 004,80 грн.

При перевірці позивача податковою інспекцією було встановлено, що 04 вересня 2013 року позивач здійснив оплату за комп'ютерне обладнання та програмне забезпечення двома частинами: в сумі 17 028,80 грн., та 31 000 грн., однак, не знайшло свого підтвердження те, що комп'ютерне обладнання використовувалося у господарській діяльності позивача.

Судовою колегією встановлено, що податковим органом проведено інвентаризацію за адресою: м. Одеса, вул. Овідіопольська дорога, 3 та встановив відсутність комп'ютерного обладнання за вказаною адресою.

Однак, відповідно до даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців позивач зареєстрований та провадить свою господарську діяльність за адресою: м. Одеса, пр. Маршала Жукова, 77, корп. А, кв.63. В судовому засіданні суду першої інстанції представник відповідача визнав, що під час перевірки позивач надавав акти приймання-передачі внутрішнього переміщення основних засобів №15, №16 від 01 жовтня 2013 року за іншою адресою. Отже, позивачем підтверджено подальше використання у свої господарській діяльності зазначеного товару.

За таких обставин, судова колегія вважає, що позовні вимоги в частині скасування податкового повідомлення-рішення від 05 січня 2015 року № підлягають задоволенню.

Однак, судова колегія не погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позивачем не надано підтверджуючих матеріалів по розрахунку первинної вартості амортизації основних засобів.

Відповідно до пп.14.1.27 п.14.1 ст.14 ПК України, витрати - сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних для провадження господарської діяльності платника податку, в результаті яких відбувається зменшення економічних вигод у вигляді вибуття активів або збільшення зобов'язань, внаслідок чого відбувається зменшення власного капіталу (крім змін капіталу за рахунок його вилучення або розподілу власником).

Відповідно до п.138.1 ст. 138 ПК України витрати, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування, складаються із:

- витрат операційної діяльності, які визначаються згідно з пунктами 138.4, 138.6 - 138.9, підпунктами 138.10.2 - 138.10.4 пункту 138.10, пунктом 138.11 цієї статті;

- інших витрат, визначених згідно з пунктом 138.5, підпунктами 138.10.5, 138.10.6 пункту 138.10, пунктами 138.11, 138.12 цієї статті, пунктом 140.1 статті 140 і статтею 141 цього Кодексу;

- крім витрат, визначених у пунктах 138.3 цієї статті та у статті 139 цього Кодексу.

Підпунктом 139.1.6 п. 139.1 ст. 139 ПК України передбачено, що не включаються до складу витрат суми податку на прибуток, а також податків, установлених пунктом 153.3 статті 153 та статтею 160 цього Кодексу; податку на додану вартість, включеного до ціни товару (роботи, послуги), що придбаваються платником податку для виробничого або невиробничого використання, податків на доходи фізичних осіб, які відраховуються із сум виплат таких доходів згідно з розділом IV цього Кодексу. Для платників податку, які не зареєстровані як платники податку на додану вартість, до складу витрат входять суми податків на додану вартість, сплачених у складі ціни придбання товарів, робіт, послуг, вартість яких належить до витрат такого платника податку. У разі якщо платник податку, зареєстрований як платник податку на додану вартість, одночасно проводить операції з продажу товарів (виконання робіт, надання послуг), що оподатковуються податком на додану вартість та звільнені від оподаткування або не є об'єктом оподаткування таким податком, податок на додану вартість, сплачений у складі витрат на придбання товарів, робіт, послуг, які входять до складу витрат, та основних засобів і нематеріальних активів, що підлягають амортизації, включається відповідно до витрат або вартість відповідного об'єкта основних засобів чи нематеріального активу збільшується на суму, що не включена до податкового кредиту такого платника податку згідно з розділом V цього Кодексу. У разі якщо платник податку на додану вартість відповідно до розділу V цього Кодексу визначає базу оподаткування для нарахування податкових зобов'язань з податку на додану вартість виходячи із винагороди (маржинального прибутку, маржі), податок на додану вартість, сплачений у складі витрат на придбання товарів (послуг), які входять до складу витрат та основних засобів чи нематеріальних активів, що підлягають амортизації, включається відповідно до витрат або до вартості відповідного об'єкта основних засобів чи нематеріального активу.

Як вбачається з матеріалів справи, ФОП ОСОБА_2 (покупець) та ФОП ОСОБА_4 (постачальник) уклали договір поставки №1/09/11/ОБ від 01 вересня 2011 року. Згідно з умовами даного договору позивач придбав обладнання на загальну суму 1 094 700 грн. Оплату по даному договору підтверджено платіжними дорученнями, наявними в матеріалах справи.

Так, податковою інспекцією не заперечується право позивача на включення до складу витрат суму амортизації основних засобів

В апеляційній скарзі ДПІ у Київському районі м. Одеси вказує, що ФОП ОСОБА_2 не надано жодного документального підтвердження остаточної або первинної вартості об'єктів для розрахунку річної суми амортизації.

Однак, судова колегія не погоджується з цими доводами ДПІ у Київському районі м. Одеси, оскільки перевірка проводилась за 2013 рік, а документи, підтверджуючі первинну вартість об'єктів були складені ще у 2011 році.

Під час проведення планової перевірки позивачем були надані податковому органу письмові пояснення вих.№76 від 12 грудня 2014 року із додатком №2, в якому відображався перелік основних засобів, де зазначалась їх вартість, а також відображався розрахунок амортизації.

Окрім того, платником податків був наданий Договір поставки №1/09/11/ОБ від 01 вересня 2011 року, предметом якого є придбання обладнання, на підтвердження первинної вартості майна, перелік якого відображався у вказаному додатку №2.

Також, відповідно до довідки №49 від 08 грудня 2014 року про результати планової виїзної перевірки ФОП ОСОБА_2 з питань зняття залишків товарно-матеріальних цінностей, готівки станом на 01 грудня 2014 року, залишки основних засобів становлять 123 469,58 грн., а нестач або надлишків активів, товарів, матеріальних цінностей, документів та розрахунків - не встановлено.

За таких обставин, судова колегія приходить до висновку, що у позивача наявні підтверджуючі документи по розрахунку первинної вартості амортизації основних засобів.

Таким чином, підлягає скасуванню податкове повідомлення-рішення від 05 січня 2015 року № про збільшення суми грошового зобов'язання з податку з доходів фізичних осіб від підприємницької діяльності на загальну суму 71 461,43 грн., у тому числі за основним платежем 47 640,95 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями 23 810,48 грн.

Враховуючи, що судом першої інстанції порушені норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, а також, що висновки суду не відповідають обставинам справи, судова колегія, керуючись п.п.3, 4 ч.1 ст. 202 КАС України вважає необхідним, скасовуючи постанову суду першої інстанції, прийняти нову постанову, якою частково задовольнити позовні вимоги ФОП ОСОБА_2

Керуючись ст.ст. 195, 196; п.3 ч.1 ст. 198; п.3, п.4 ч.1 ст. 202; ч.2 ст. 205; ст. 207; ч.5 ст. 254 КАС України, судова колегія,

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Київському районі м. Одеси Головного управління ДФС в Одеській області на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 24 липня 2015 року та апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 29 липня 2015 року задовольнити частково.

Постанову Одеського окружного адміністративного суду від 24 липня 2015 року скасувати.

Постанову Одеського окружного адміністративного суду від 29 липня 2015 року скасувати.

Ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 05 серпня 2015 року (про виправлення описки у постанові Одеського окружного адміністративного суду від 29 липня 2015 року) - скасувати.

Прийняти нову постанову, якою частково задовольнити адміністративний позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_2.

Скасувати податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Київському районі м. Одеси Головного управління ДФС в Одеській області від 05 січня 2015 року № про збільшення суми грошового зобов'язання з податку на додану вартість на загальну суму 12 007,50 грн., у тому числі за основним платежем 8 005 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями 4 002,50 грн.

Скасувати податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Київському районі м. Одеси Головного управління ДФС в Одеській області від 05 січня 2015 року № про збільшення суми грошового зобов'язання з податку з доходів фізичних осіб від підприємницької діяльності на загальну суму 71 461,43 грн., у тому числі за основним платежем 47 640,95 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями 23 810,48 грн.

В решті позовних вимог відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складання постанови в повному обсязі.

Повний текст судового рішення виготовлений 27 жовтня 2015 року.

Головуючий: Бітов А.І.

Суддя: Милосердний М.М.

Суддя: Ступакова І.Г.