Справа № 813/2089/15
Суддя: Грень Наталія Михайлівна
Дата ухвалення: 2015-11-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 листопада 2015 року Справа № 813/2089/15

Львівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючий суддя Грень Н. М.,

секретар судового засідання Кіщак К.В.,

представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача не прибув,

розглянув у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Управління Пенсійного фонду України в м. Дрогобичі та Дрогобицькому районі Львівської області про стягнення заборгованості з Публічного акціонерного товариства «Стебницьке гірничо-хімічне підприємство «Полімінерал», -

в с т а н о в и в :

На розгляд Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Управління Пенсійного фонду України в м. Дрогобичі та Дрогобицькому районі Львівської області (далі позивач, УПФ України в Дрогобичі) до Публічного акціонерного товариства «Стебницьке гірничо-хімічне підприємство «Полімінерал» (далі відповідач, ПАТ «Полімінерал») з вимогою стягнути з відповідача заборгованість по відшкодуванню фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах за Списком № 2 в сумі 56496,76 грн. за січень-лютий 2015 року.

Позовні вимоги мотивовані тим, що на виконання вимог п. 6.4 Інструкції про порядок обчислення та сплати страхувальниками внесків на загальнообовязкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України, відповідачу направлено розрахунки фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за період з 01.02.2015 року по 28.02.2015 року за Списком № 2. Оскільки відповідач не відшкодував Пенсійному фонду України витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, позивач звернувся з позовною заявою до суду.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю із підстав, викладених у позовній заяві просив позов задовольнити.

Відповідач проти позову заперечив, долучив до матеріалів справи письмові заперечення в яких зазначено, що він добросовісно виконує свої зобовязання перед позивачем і заборгованість станом на день звернення до суду із даним позовом за спірний період відсутня. Відповідач також зазначив, що він здійснив у повному обсязі оплату поточної заборгованості, що стверджується представленими платіжними дорученнями із чітким визначенням призначення платежів. На переконання відповідача, чинним законодавством не передбачено підстав для зарахування поточних платежів із відшкодування витрат на виплату та доставку пільгових пенсій в рахунок погашення заборгованості попередніх періодів по таких платежах. Тож, за таких обставин відповідач вважає, що позивач не мав правових підстав для зарахування коштів підприємства, направлених на погашення заборгованості за спірний період, на покриття заборгованості за попередні періоди.

Суд, зясував обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги та заперечення, а також ті, які мають інше значення для вирішення справи, повно, всебічно та обєктивно дослідив докази у справі, та встановив наступне.

Судом встановлено, що ПАТ Стебницьке гірничо-хімічне підприємство Полімінерал є платником страхових внесків на загальнообовязкове державне пенсійне страхування.

Як встановлено з матеріалів справи, управлінням Пенсійного фонду України в м.Дрогобичі та Дрогобицькому районі Львівської області було призначено пенсію на пільгових умовах працівникам відповідача за списком №2, свідченням чого є, зокрема, копії довідок про підтвердження наявного трудового стажу; копії протоколів про призначення пільгових пенсій.

Відповідно до вимог ст. 13 Закону України Про пенсійне забезпечення, на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи зокрема працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими i особливо важкими умовами праці, - за Списком № 1, Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад i показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, i за результатами атестації робочих місць (далі - Список № 1, Список № 2).

Відповідно до п. 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування № 1058 пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди. При цьому до запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди зберігається порядок покриття витрат на виплату та доставку цих пенсій, що діяв до набрання чинності цим Законом.

Порядок відшкодування підприємствами витрат Пенсійного фонду України на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах, встановлено розділом шостим Інструкції Про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України (далі Інструкція). Відповідно до п. 6.1 Інструкції, витрати Пенсійного фонду на виплату та доставку пенсій, призначених відповідно до абзацу першого частини 2 Прикінцевих положень Закону застрахованим особам, які працювали або працюють на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах підлягають повному (100%) відшкодуванню.

Згідно з п. 6.4 Інструкції, розмір сум до відшкодування на поточний рік визначається відділами надходження доходів органів Пенсійного фонду України щорічно у розрахунках фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених відповідно до частини 2 Прикінцевих положень Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування, які надсилаються підприємствам до 20-го січня поточного року та протягом 10 днів з новопризначених (перерахованих) пенсій. Згідно п. 6.8. Інструкції, підприємства щомісяця до 25-го числа вносять до Пенсійного фонду зазначену в повідомленні місячну суму фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах.

При цьому, суд вважає за доцільне зазначити, що розрахунки органів Управління Пенсійного фонду України фактичних витрат на виплату і доставку пільгових пенсій є узгодженими з моменту їх отримання відповідачем і обовязковими для виконання.

Як слідує із матеріалів справи, відповідач, отримавши відповідні розрахунки фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, не надав на них до УПФУ в м. Дрогобичі та Дрогобицькому районі Львівської області заперечень і не оскаржив таких, що також і не заперечується сторонами, суд вважає, що ці розрахунки є обовязковими для виконання, тобто підлягають сплаті.

Разом із тим, під час розгляду справи відповідач указував на проведення ним своєчасної оплати поточних нарахувань із фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених відповідно до п.б-з ст.13 Закону України Про пенсійне забезпечення, у спірний період.

Зокрема, як доказ цього відповідач надав суду платіжне доручення №1 від 22.01.2015 року на суму 270 000,00 грн. із призначенням платежу погашення пільгових пенсій по списку №1, №2 за січень 2015 року та платіжне доручення №40 від 25.02.2015 року на суму 270000,00 грн. із призначенням платежу погашення пільгових пенсій по списку №1, №2 за лютий 2015 року, за яким відповідачем було здійснено перерахування пенсійному органу відповідних грошових коштів.

При цьому, як випливає з тих же документів, у відповідача станом на початок спірних періодів (січень і лютий 2015 року) числилася заборгованість перед пенсійним органом по відшкодуванню фактичних витрат на виплату і доставку пільгових пенсій. У звязку з чим, як вбачається з розрахунків заборгованості за січень 2015 року, лютий 2015 року та картки особового рахунку по відшкодуванню фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за списком №2, кошти відповідача, що надходили до позивача, зараховувалися останнім у рахунок погашення існуючої на початок періодів заборгованості.

Відтак, матеріали справи підтверджують, що сплачувані відповідачем кошти були в порядку п.10.11 Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообовязкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України, затвердженої постановою правління Пенсійного фонду України №21-1 від 19.12.2003 року, зараховані позивачем у погашення боргу за минулі періоди.

Між тим, суд вважає, що вказане зарахування коштів не можна вважати правомірним, із наступних підстав.

Так, правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку, визначено Законом України Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування.

За правилами п.1 ч.2 ст.6 Закону України Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування, платник єдиного внеску зобовязаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

У разі виявлення своєчасно не сплачених сум страхових внесків платники єдиного внеску зобовязані самостійно обчислити ці внески і сплатити їх з нарахуванням пені в порядку і розмірах, визначених цією статтею. Суми недоїмки стягуються з нарахуванням пені та застосуванням штрафів (ч.ч.2, 3 ст.25 Закону України Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування).

При цьому, за рахунок сум, що надходять від платника єдиного внеску або від державної виконавчої служби, погашаються суми недоїмки, штрафних санкцій та пені у порядку календарної черговості їх виникнення. У разі якщо платник має несплачену суму недоїмки, штрафів та пені, сплачені ним суми єдиного внеску зараховуються в рахунок сплати недоїмки, штрафів та пені у порядку календарної черговості їх виникнення (ч.6 ст.25 вказаного вище Закону).

У відповідності до п.6.7 зазначеної вище Інструкції №21-1, підприємства щомісяця до 25-го числа вносять до Пенсійного фонду зазначену в повідомлені місячну суму фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах. У разі зміни розміру пенсії або настання обставин, що впливають на суму відшкодування (смерть пенсіонера, зміна місця проживання та ін.), органи Пенсійного фонду повідомляють про це підприємства в місячний термін з моменту виникнення цих обставин.

Пунктом 6.8 Інструкції №21-1 передбачено, що у разі призначення пенсій на пільгових умовах особам, які мають необхідний стаж роботи не за місцем призначення цієї пенсії, орган Пенсійного фонду за місцем призначення пенсії надсилає повідомлення згідно з додатками, зазначеними у п.6.4 цієї Інструкції для зазначених підприємств, у двох примірниках через орган Пенсійного фонду за місцезнаходженням цього підприємства. Відшкодування сум фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах, у таких випадках здійснюється підприємством на рахунки органу Пенсійного фонду за місцем його реєстрації.

Аналіз наведених положень згаданих нормативно-правових актів дає підстави суду дійти висновку, що право спрямовувати суми на погашення заборгованості в порядку календарної черговості її виникнення надано управлінню Пенсійного фонду України лише щодо недоїмки, пені та фінансових санкцій. Водночас суми, які підлягають сплаті страхувальниками в рахунок відшкодування витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, не є страховими внесками, недоїмкою, штрафними санкціями чи пенею.

Окрім цього, згідно приписів п.10.11 Інструкції №21-1, у разі, коли страхувальник має несплачені суми недоїмки, пені та фінансових санкцій та здійснює сплату поточних сум страхових внесків, ці суми зараховуються шляхом перерозподілу такої сплаченої суми в рахунок сплати недоїмки, пені та фінансових санкцій у порядку календарної черговості їх виникнення.

Більш того, протягом пяти робочих днів після закінчення базового звітного місяця орган Пенсійного фонду повинен складати повідомлення, у якому міститься інформація про суми розподілу сплачених коштів, за формою згідно з додатком 22 цієї Інструкції, яке надсилається (вручається) такому платнику. При цьому, корінець повідомлення залишається в органі Пенсійного фонду.

Повідомлення вважається надісланим (врученим) платнику, якщо його передано посадовій особі юридичної особи або фізичній особі-субєкту підприємницької діяльності, адвокату, приватному нотаріусу, під підпис або надіслано листом з повідомленням про вручення. Дата відправлення проставляється на корінці повідомлення.

Із урахуванням наведеного, докази скерування повідомлення, у якому міститься інформація про суми розподілу сплачених коштів, пенсійним органом у цій справі також не було надано.

Суд при цьому акцентує увагу також на тому, що порядок зарахування саме страхових внесків (недоїмки) не є тотожним витратам на виплату та доставку пільгових пенсій.

Так, відповідно до визначення, наведеного у ст.1 Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування, страхові внески кошти відрахувань на соціальне страхування, збір на обовязкове державне пенсійне страхування та страхові внески на загальнообовязкове державне пенсійне страхування, сплачені (які підлягають сплаті) згідно із законодавством, що діяло раніше; надходження від сплати єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування, що спрямовуються на загальнообовязкове державне пенсійне страхування.

Із наведеного можна дійти висновку, що страхові внески та витрати на виплату і доставку пільгових пенсій не є тотожними поняттями, адже порядок їх нарахування та сплати регулюється різними нормативно-правовими актами.

Розмежовуються дані поняття також й Інструкцією №21-1.

Так, відповідно до п.1.2 Інструкції №21-1, вона визначає процедуру стягнення заборгованості:

- зі сплати внесків на загальнообовязкове державне пенсійне страхування (надалі страхові внески);

- сплати збору на обовязкове державне пенсійне страхування з окремих видів господарських операцій та інших платежів до бюджету Пенсійного фонду України;

- нарахування і сплати фінансових санкцій та пені;

- відшкодування підприємствами витрат Пенсійного фонду України на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах.

Страхові внески, в розумінні цієї ж Інструкції, це кошти відрахувань на соціальне страхування та збір на обовязкове державне пенсійне страхування, сплачені згідно із законодавством, що діяло раніше; кошти, сплачені на загальнообовязкове державне пенсійне страхування відповідно до Закону.

За таких обставин, враховуючи, що у п.10.11 Інструкції №21-1 йдеться виключно про страхові внески та порядок їх погашення, на думку суду, в органу Пенсійного фонду відсутні підстави застосовувати цю норму при проведені розрахунків по пільгових пенсіях та витратах на їх доставку, як і не надано Законом права змінювати призначення платежу. Відтак, органи Пенсійного фонду при зарахуванні пільгових пенсій, самостійно сплачених платником, не вправі змінювати призначення платежу та напрямок його зарахування.

При цьому, суд також бере до уваги аналогічну правову позицію Верховного Суду України по такій категорії справ, яка викладена зокрема в постанові від 02.06.2015 року у справі №21-166а15, при цьому, суд не знаходить підстав для відступлення від зазначеної правової позиції й позивач не наводить обґрунтування для незастосування такої позиції в даній справі.

У даному ж випадку, як свідчать наявні у справі докази, ПАТ Стебницьке гірничо-хімічне підприємство Полімінерал в січні-лютому 2015 року дійсно проводилася оплата поточної заборгованості по фактичних витратах на виплату та доставку пільгових пенсій, які підлягали зарахуванню в порядку й на умовах установленими вказаними вище нормативно-правовими актами.

У звязку з чим, базуючись на поданих позивачем до суду доводах та їх обґрунтуванні, суд не вбачає належного доведення УПФУ в м.Дрогобичі та Дрогобицькому районі Львівської області заявленої суми заборгованості відповідача саме в розмірі 56496,76 грн. за січень-лютий 2015 року, з урахуванням здійснюваних відповідачем платежів на відшкодування витрат на виплату і доставку пільгових пенсій, які мали місце в цей же період.

Відтак, заявлена позивачем сума коштів до стягнення з позивача не відповідає дійсним обставинам справи й не ґрунтується на нормативних приписах щодо порядку визначення та сплати витрат на виплату та доставку пільгових пенсій.

Згідно з ч.1 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. Окрім цього, відповідно до позиції Європейського суду з прав людини, висловленої в рішенні у справі Федорченко та Лозенко проти України, суд при оцінці доказів повинен керуватися критерієм доведення поза розумними сумнівом.

Отже, зважаючи на всі наведені дійсні обставини в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Відповідно до ст.94 Кодексу адміністративного судочинства України, судові витрати з відповідача не належить стягувати.

Керуючись ст. ст. 7-14, 17-20, 69-71, 86, 94, 158-163, 167 КАС України, суд -

п о с т а н о в и в :

1. У задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

2. Судові витрати стягненню не підлягають.

Постанова може бути оскаржена, згідно зі ст. 186 КАС України, протягом 10 днів з дня її проголошення чи отримання копії постанови, шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом 10 днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили, згідно зі ст. 254 КАС України, після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, то вважається, що постанова суду не набрала законної сили.

Суддя Грень Н.М.

Повний текст постанови виготовлений та підписаний 10.11.2015 року.