Справа № 2а-2238/10/0970
Суддя: Панікар І.В.
Дата ухвалення: 2010-07-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" липня 2010 р. Справа № 2a-2238/10/0970

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі:

Судді Панікара І.В.

при секретарі Богусевич А.С.

за участю сторін:

представника позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду адміністративну справу

за позовом: управління Держкомзему у Косівському районі Івано-Франківської області, вул. Незалежності, 28, м. Косів, Івано-Франківська область,

до відповідача: Державної інспекції України з контролю за цінами в Івано-Франківській області, вул. Шашкевича, 6, м. Івано-Франківськ,

про визнання неправомірним рішення від 01.06.2010 року № 144 та скасування його,-

ВСТАНОВИВ:

15.06.2010 року управління Держкомзему в у Косівському районі Івано-Франківської області (надаліпозивач) звернулось в суд з адміністративним позовом до Державної інспекції України з контролю за цінами в Івано-Франківській області (надалівідповідач) про визнання рішення №144 від 01.06.2010 року неправомірним та його скасування.

Позовні вимоги мотивовані тим, що за результатами проведеної відповідачем перевірки з 20.05.2010 року по 25.05.2010 року щодо дотримання державної дисципліни цін при наданні платних послуг Державною інспекцією України з контролю за цінами в Івано-Франківській області було складено акт за № 0000303 від 25.05.2010 року, яким встановлені факти отримання позивачем плати за послуги з підготовки висновків про надання земельних ділянок у користування для юридичних та фізичних осіб та за підготовку і видачу умов відведення земельних ділянок. До вищезазначеного акту, управління Держкомзему в у Косівському районі надіслало своє зауваження від 25.05.2010 року №08-3-20/410, в якому зазначило, що згідно пункту 1 спільного наказу Державного комітету України по земельних ресурсах, Міністерства фінансів України, Міністерства економіки України від 15.06.2001 року №97/298/124 визначено "розміри оплати земельно-кадастрових робіт та послуг, що застосовуються державними органами земельних ресурсів та рекомендовані для застосування підприємствами, організаціями, проектними інститутами, вишукувальними експедиціями, госпрозрахунковими групами та іншими підприємницькими структурами незалежно від форм власності та відомчої належності на всій території України". Як наслідок, на думку позивача відповідачем неправомірно винесено рішення про застосування економічних санкцій за порушення державної дисципліни цін за №144 від 01.06.2010 року, яким вирішено вилучити в доход бюджету 5270 гривень необґрунтовано отриманої виручки та стягнути штраф в розмірі 10540 гривень. З даним рішенням позивач не погоджується, вказуючи на те, що визначення вартості та оплата послуг проводились на договірній основі і не перевищували реальної, встановленої державою вартості виконаних робіт та наданих послуг.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав викладених в позовній заяві та просив позов задовольнити повністю.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечив. Суду подав письмове заперечення, в якому зазначив, що перевіркою виявлені порушення державної дисципліни цін, які полягали в застосуванні позивачем тарифів на послуги, що не передбачені Переліком платних послуг, які можуть надаватись державними органами земельних ресурсів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 01.11.2000р. №1619, а саме: „Підготовка висновків про надання земельної ділянки у користування для юридичних та фізичних осіб і „Підготовка та видача умови відведення земельної ділянки, внаслідок чого позивачем за період з 01.06.2009 року по 20.05.2010 року необґрунтовано одержано виручку на суму 5270 грн. Зазначив, що рішення про застосування до позивача економічних санкцій на загальну суму 10540 гривень є правомірним, просив в задоволенні позову відмовити, оскільки пунктом 5 постанови КМУ „Про затвердження порядку виконання земельно-кадастрових робіт та надання послуг на платній основі державними органами земельних ресурсів визначено вичерпний перелік платних земельно-кадастрових робіт та надання послуг, які можуть надавати на платній основі державні органи земельних ресурсів. Просив в задоволенні позовних вимог відмовити.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши обгрунтування представника позивача та заперечення представника відповідача, дослідивши подані докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи із наступних підстав.

Управління Держкомзему у Косівському районі є державним органом, який діє на підставі Положення про управління, затвердженого наказом Держкомзему України від 08.01.2010 року 37, зареєстрованого 24.02.2010 року №2000682. Управління керується у своїй діяльності Конституцією України, законами України, актами Президента України і Кабінету Міністрів України та наказами Державного комітету України із земельних ресурсів.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 2 Закону України «Про ціни і ціноутворення»його дія поширюється на всі підприємства й організації незалежно від форм власності, підпорядкованості і методів організації праці та виробництва.

Абзацами 2 та 3 статті 4 Закону України «Про ціни і ціноутворення» визначаються повноавження Кабінету Міністрів України в галузі ціноутворення, зокрема останній: забезпечує здійснення в республіці державної політики цін; визначає перелік продукції, товарів і послуг, державні фіксовані та регульовані ціни і тарифи на які затверджуються відповідними органами державного управління, крім сфери телекомунікацій;

Відповідно до статті 8 Згідно України „Про ціни і ціноутворення державне регулювання цін і тарифів здійснюється шляхом встановлення: державних фіксованих цін (тарифів), граничних рівнів цін (тарифів) або граничних відхилень від державних фіксованих цін і тарифів.

Надання послуг на платній основі державними органами замельних ресурсів регламентовано постановою Кабінету Міністрів України від 01.11.2000 року №1619 "Про затвердження порядку виконання земельно-кадастрових робіт та надання послуг на платній основі державними органами земельних ресурсів" та "Розмірами оплати земельно-кадастрових робіт та послуг", затверджених спільним наказом Державного комітету України по земельних ресурсах, Міністерства фінансів України, Міністерства економіки України від 15.06.2001 року №97/298/124, зареєстрований в Міністерстві юстиції України 10 липня 2001 року за № 579/5770 „Про затвердження Розмірів оплати земельно-кадастрових робіт та послуг (надалі Наказ), який прийнято на виконання пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України від 01.11.2000 року №1619 "Про затвердження порядку виконання земельно-кадастрових робіт та надання послуг на платній основі державними органами земельних ресурсів".

В пункті 6.1. „Надання консультацій і довідок, Розділу 6 Наказу затверджено вартість платних послуг з „підготовки висновків з надання земельних ділянок у користування на замовлення юридичних та фізичних осіб в розмірі 30 гривень - для фізичних осіб та 80 гривень - для юридичних осіб.

Як встановлено в судовому засіданні, у відповідності до статті 13 Закону України „Про ціни і ціноутворення відповідачем в період з 20.05.2010 року по 25.05.2010 року проведена перевірка управління Держкомзему у місті Івано-Франківську з питань дотримання державної дисципліни цін при формуванні та застосуванні тарифів на платні послуги. Перевіркою був охоплений період діяльності позивача з 01.06.2009 року по 25.05.2010 року.

За результатами перевірки, відповідачем складено акт № 0000303 від 25.05.2010 року, за наслідками якого, у відповідності до статті 14 Закону України „Про ціни і ціноутворення прийнято рішення №144 від 01.06.2010 року про застосування економічних санкцій за порушення державної дисципліни цін на загальну суму 15810 гривень (з них, необґрунтовано одержана виручка 5270 гривень, штраф 10540 гривень).

З матеріалів справи слідує, що з інспекцією при прийнятті рішення №144 не враховано положень спільного наказу Держкомзему, Міністерства фінансів України, Міністерства економіки України № 97/298/124 від 15.06.2001 року зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 10.07.2001 року за №579/5770, а саме пункту 1 даного наказу, де визначено "розміри оплати земельно-кадастрових робіт та послуг застосовуються державними органами земельних ресурсів та рекомендовані для застосування підприємствами, організаціями, проектними інститутами, вишукувальними експедиціями, госпрозрахунковими групами та іншими підприємницькими структурами незалежно від форм власності та відомчої належності на всій території України" та норм вищезазначеного Наказу.

Суд критично сприймає твердження відповідача про те, що рішення про застосування до позивача економічних санкцій на загальну суму 10540 гривень є правомірним, оскільки пунктом 5 постанови КМУ від 1 листопада 2000 р. N 1619 „Про затвердження порядку виконання земельно-кадастрових робіт та надання послуг на платній основі державними органами земельних ресурсів визначено вичерпний перелік платних земельно-кадастрових робіт та надання послуг, які можуть надавати на платній основі державні органи земельних ресурсів. На думку суду спільний наказу Держкомзему, Міністерства фінансів України, Міністерства економіки України № 97/298/124 від 15.06.2001 "Про затвердження порядку виконання земельно-кадастрових робіт та надання послуг на платній основі державними органами земельних ресурсів" та "Розміри оплати земельно-кадастрових робіт та послуг" який саме і розроблений на виконання пункту 2 Постанови КМУ N 1619 по відношенню до пункту 5 вищевказаної постанови є спеціальним нормативно-правовим актом, що виданий на його виконання з метою врегулювання питань державної цінової політики надання платних послуг у сфері земельно-кадастрових робіт.

Провівши співвідношення розміру цін (тарифів), затверджених Наказом, з цінами (тарифами), встановленими позивачем на аналогічні платні послуги, суд прийшов до висновку, що позивачем не допущено порушення державної дисципліни цін при наданні послуг з „підготовки та видачі умов відведення земельної ділянки для фізичних осіб (по 30 гривень) та „підготовки та видачі умов відведення земельної ділянки для фізичних осіб(по 80 гривень), надання яких на платній основі, що передбачено вищевказаним спільним наказом Держкомзему, Міністерства фінансів України, Міністерства економіки України № 97/298/124 від 15.06.2001 року .

Також судом враховано, що факт оплати юридичними та фізичними особами за надані висновки свідчить про досягнення згоди між сторонами стосовно обсягів та вартості робіт, послуг.

Отже, враховуючи, що за період, що перевірявся, з 01.06.2009 року по 20.05.2010 року, позивачем були надані платні послуги з „підготовки та видачі умови відведення земельної ділянки для фізичних осіб в кількості наданих послуг - 117 по 30 гривень та 22 по 80 гривень за послугу, ним обґрунтовано одержано виручку на суму 5270 гривень без жодних порушень вимог чинного законодавства.

В судовому засіданні встановлено, що кошти, які отримуються управлінням Держкомзему на виконання земельно-кадастрових робіт та надання послуг на платній основі, не є виручкою або доходом управління, а є власністю держави, оскільки відповідно до пункту 7 Порядку виконання земельно-кадастрових робіт та надання послуг на платній основі державними органами земельних ресурсів, кошти, отримані за виконання земельно-кадастрових робіт та надання послуг на платній основі, зараховуються до спеціального фонду державного бюджету і використовуються на відшкодування витрат пов'язаних з виконанням робіт з ведення Державного земельного кадастру. Дохід (виручка) від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) - це кошти за продану продукцію (товари, виконані роботи, надані послуги), які надійшли на рахунок підприємства в банку чи до його каси. Отже, кошти, що надійшли за надані Управлінням послуги, не є його власним доходом, а є доходом бюджету.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що позивачем не порушено державної дисципліни цін при наданні послуг на платній основі, внаслідок чого рішення відповідача №144 від 01.06.2010 року є неправомірним та підлягає скасуванню в судовому порядку, а відповідно позовні вимоги позивача слід визнати такими, що слід задовільнити.

Відповідно до частини 2 статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони - суб'єкта владних повноважень, суд присуджує з іншої сторони всі здійсненні нею документально підтвердженні судові витрати.

На підставі ст. 124 Конституції України, керуючись ст. ст. 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд ,-

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити повністю.

Скасувати рішення Державної інспекції України з контролю за цінами в Івано-Франківській області №144 від 01.06.2010 року.

Стягнути з Державного бюджету України на користь управління Держкомзему у Косівському районі Івано-Франківської області (вул. Незалежності, 28, м. Косів, Івано-Франківська область,) сплачене державне мито в розмірі 3,40 гривень (три гривні сорок копійок) та витрати пов'язані з розглядом справи, у вигляді коштів сплачених за послуги банку в розмірі 3 гривень (три гривні ).

Відповідно до ст. 186 Кодексу адміністративного судочинства України постанова може бути оскаржена протягом 10 днів з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до ст. 160 Кодексу адміністративного судочинства України - з дня складення в повному обсязі шляхом подачі заяви про апеляційне оскарження. Якщо постанову було проголошено у відсутності особи, яка бере участь у справі, то строк подання заяви про апеляційне оскарження обчислюється з дня отримання нею копії постанови. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження. Заява про апеляційне оскарження та апеляційна скарга подаються до суду апеляційної інстанції через суд, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Відповідно до ст.254 Кодексу адміністративного судочинства України постанова набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у строк, встановлений Кодексом адміністративного судочинства України, постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення цього строку. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя: Панікар І.В.

Постанова складена в повному обсязі 13.07.2010 року.