Справа № 2-а-2437/2011
Суддя: Шевченко І. І.
Дата ухвалення: 2011-02-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Кагарлицький районний суд Київської області
Справа №2-а-2437/11
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2011 року Кагарлицький районний суд Київської області

в складі: головуючого судді - Шевченко І.І.

при секретарі Губенко А.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кагарлик справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора ДПС Кагарлицького взводу ДПС при УДАІ в Київській області ОСОБА_2 про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення, -

в с т а н о в и в:

позивач просить суд скасувати постанову АІ 1 049444 від 05.02.2011 року по справі про адміністративне правопорушення, державне мито за розгляд судом даної справи не сплачувалось, оскільки у відповідності ч.5 ст.288 КУ ПАП особа, яка оскаржила постанову у справі про адміністративне правопорушення, звільняється від сплати державного мита, посилаючись на те, що він, ОСОБА_1, 05.02.2011 року о 05 год.30хв., керуючи автомобілем ВАЗ 11183, державний номер НОМЕР_1, рухаючись по трасі Знамянка - Київ у сторону м. Київ, зі швидкістю в межах 62-66 км/год., згідно приладу вимірювання швидкості руху на його транспортному засобі, в транспортному потоці інших автомобілів, був зупинений працівником ДАІ. Після зупинення попросив пояснити причину зупинення. Зі слів працівника ДАІ він перевищив встановлену швидкість.

При складанні протоколу про адміністративне правопорушення інспектором ДАІ м. Кагарлик ОСОБА_2, було допущено ряд порушень. Зокрема, він не ознайомив його із його правами та обовязками, відповідно до ст..63 Конституції України та ст.. 268 КУ ПАП.

Вважає, що оскаржуваною постановою АІ 1 049444 від 05.02.2011 року на нього неправомірно накладено адміністративне стягнення та вважає її незаконною з наступних підстав.

Він рухався в транспортному потоці інших автомобілів і таким чином, підтвердити, що швидкість заміряна приладом "Беркут" № 801080 належить його транспортному засобу неможливо, про що він неодноразово вказував інспектору ДАІ.

Відповідач не надав йому документів на підтвердження своєчасного проходження перевірки та державної метрологічної атестації вимірювального приладу "Беркут" № 801080, а також не був обізнаний із характеристиками можливих похибок Таким чином заміри було проведено із недотриманням вимог ст.. 1,2, 4, 9, 15,17-20, 29-31 Закону України "про метрологію та метрологічну діяльність" від 11.023.1998 р. №113/98-ВР, що виключає їх подальше використання в якості доказів у справі про адміністративне порушення.

Разом зі мною в автомобілі знаходились ОСОБА_3, дата народження 07.06.1968.р,що проживає за адресою ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_4, дата народження 06. 01.1991 р., що проживає за адресою м. Харків пр. 50-річчя ВЛКСМ буд №29, які можуть підтвердити правдивість його слів.

Відповідачем у протоколі і постанові зазначено, що він порушив вимоги знаку 3.29 Правил дорожнього руху, затвердженим Постановою від 10.10.2001 р. №1306. В даному пункті ПДР зазначено, що забороняється рух із швидкістю, що перевищує50 км / год., а ч. 1 ст.122 КУ ПАП встановлює відповідальність за перевищення водіями транспортних засобів встановлених обмежень швидкості руху більше як на 20 км/год. В даному випадку його свідчення про те, що він рухаючись зі швидкістю 62-66 км /год., не порушив ПДР і не повинен нести відповідальність.

Відповідач позовні вимоги позивача не визнав та вважає, що вони не підлягають до задоволення, оскільки він підтверджує факт вчинення правопорушення позивачем, що полягає у перевищенні швидкості, яке було зафіксовано приладом «Беркут».

Постановою серії АІ1 № 049444 по справі про адміністративне правопорушення від 05 лютого 2011 року винесеної старшим ІДПС Кагарлицького взводу ВДАІ старшина міліції ОСОБА_2 позивача ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності як ніби то вчинено ним адміністративне правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 260 грн., яке виразилося в тому, що 05 лютого 2011 року о 05 год. 30 хв. на 20 км а/д Київ Знамянка позивач, керуючи автомобілем марки "ВАЗ", державний номерний знак НОМЕР_2, нібито перевищив швидкість на 42 км, чим порушив п. 12.9 ПДР, чим порушила, на думку інспектора ДАІ, ч. 1 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

05 лютого 2011 року працівники ДАІ склали на позивача протокол про вчинення адміністративного правопорушення.

Постанова серії А1 № 049444 про накладення на позивача адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 260,00 грн. позивач вважає є незаконною і підлягає скасуванню, оскільки він виконав вимоги п. 12.9 Правил дорожнього руху.

Мотивуючи це тим, що він не скоював правопорушення позивач не скоював, оскільки завчасно скинув швидкість перед знаком обмеження максимальної швидкості та їхав із дотриманням Правил дорожнього руху України.

Швидкість машини позивача вимірювалася приладом «Беркут.

Під час зупинки позивача на вимогу надати докази його порушення, йому було продемонстровано зафіксовану на приладі „Беркут" швидкість 92 км/год.

Пунктом 2.8 «Інструкції з оформлення працівниками Державтоінспекції МВС матеріалів про адміністративні порушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху», затверджений Наказом МВС України від 26.02.2009 року № 77 та зареєстровано в Міністерстві Юстиції України 24.04.2009 року за № 374/16390 9 (далі по тексту Інструкція № 77), також робиться посилання на те, що працівники Державтоінспекції повинні дотримуватись вимог як інструкції так і КУпАП, а саме: «Справи про адміністративні правопорушення розглядаються в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, крім випадків фіксації правопорушення за допомогою працюючих в автоматичному режимі спеціальних технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису (стаття 258 КУпАП). Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, якщо є дані про своєчасне сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи (стаття 268 КУпАП)»

Провадження в справах про адміністративні правопорушення становить систему правовідносин, які складаються на основі процесуальної діяльності органів, уповноважених розглядати індивідуальні адміністративні справи з приводу притягнення до адміністративної відповідальності осіб, у діях яких є ознаки адміністративного правопорушення.

Основними завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення згідно ст.. 245 КУпАП є: своєчасне, всебічне, повне і обєктивне зясування обставин кожної справи; вирішення її в точній відповідності із законом.

Перегляд постанови у справі про адміністративне правопорушення є важливою гарантією захисту прав, свобод та інтересів особи, що притягується до адміністративної відповідальності.

Перегляд постанови це форма перевірки законності та обґрунтованості прийнятого рішення, виправлення помилок і недоліків у роботі органів адміністративної юрисдикції, в тому числі і суду.

Перегляд постанови може бути здійснено в порядку подання скарги особою, що притягується до адміністративної відповідальності.

КУпАП України визначає ряд доказів, що можуть бути покладенні в основу винесення постанови у справі, а саме: показання свідків, показання особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, документи.

Доказом невинності позивача у вчиненні адміністративного правопорушення, яке зазначено в протоколі про адміністративне правопорушення серії А/І № 101488 від 09 серпня 2010 року суд вважає той факт, що відповідачем не надано інших доказів, що передбачені нормами КУаАП, а тому інспектор не довів вчинення ним адміністративного правопорушення.

Відкриття справи є початковою стадією провадження у справах про адміністративні правопорушення. Приводів порушення справи у КУпАП не визначено, в той же час як у ст.. 360 МК такі приводи зафіксовані. Але виходячи з теорії процесу приводами порушення справи слід вважати одержання уповноваженими особами будь якої інформації про діяння, що мають ознаки проступку.

Всебічне, повне і обєктивне зясування обставин справи потребує від уповноваженого органу (посадової особи) насамперед повного дослідження доказів, на основі яких встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення.

Вирішення справи в точній відповідності із законом потребує від уповноваженого органу (посадової особи): розгляд справи відповідно до власної компетенції, в установлені строки і за місцем розгляду справи, згідно із законом, що передбачає адміністративну відповідальність.

Підставами для відкриття справи є наявність правопорушення та його склад, які мають певні ознаки.

Стаття 9 КУпАП розкриває загальне поняття адміністративного правопорушення і його ознаки протиправність, винність, караність. Інші статті Загальної частини КУпАП визначають його склад: обєкт, обєктивну сторону, субєкт та субєктивну сторону.

Єдиною матеріальною підставою порушення адміністративної справи є склад адміністративного правопорушення, що прямо передбачено ст.. 247 КУпАП, яка передбачає обставини, що виключають провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Ст. 251 КУпАП визначає ряд доказів, що можуть бути покладенні в основу винесення постанови у справі, а саме: показання свідків, показання особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, документи.

Згідно приписів п.2 ч. 1 ст. 18 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні усі адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Крім того, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 288 КУпАП постанову іншого органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення у вищестоящий орган (вищестоящій посадові особі) або у районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному КАС України, з особливостями, встановленими КУпАП.

Адміністративні справи з приводу оскарження правових актів індивідуальної дії, а також дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень, які стосуються інтересів конкретної особи, вирішується адміністративними судами за місцем проживання (перебування, знаходження) позивача.

Відповідно до ч.3 Постанови від 06.03.2008 року № 2 Пленуму Вищого адміністративного суду до правових актів індивідуальної дії належать також рішення (постанови) про притягнення фізичних осіб адміністративної відповідальності, які прийнятті субєктами владних повноважень (крім суду) та рішення державних виконавців чи / або інших посадових осіб органів державної виконавчої служби під час здійснення ними виконавчого провадження.

З огляду на викладене, суди повинні визначати територіальну підсудність вказаних справ відповідно до частини другої статті 19 КАС України, за правилами якої такі адміністративні справи вирішуються адміністративними судами за місцем проживання (перебування, знаходження) позивача

Провадження у справах про адміністративне правопорушення базується на визначених принципах, серед яких є презумпція невинності, право на захист, зясування обєктивності істини у справі та інші.

Особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, вважається невинною доти, поки її вину не буде доведено в установленому законом порядку. З цього випливає, що тягар доведення провини покладається на інспектора ДАЇ, який виніс постанову про притягнення позивача ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності.

Особа, яка притягується до адміністративної відповідальності має право подавати докази.

Під час розгляду таких справ необхідно зясовувати обєктивну істину у справі, тобто необхідно зобовязати досліджувати всі обставини і їхні взаємозвязки, в тому числі виключати однобічний, упереджений підхід до вирішення справи.

Отже, в матеріалах справи докази, що давали можливість зробити висновки суду про винність позивача у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП є. Проте, вчинене адміністративне правопорушення позивачем є малозначимим, суд вважає за необхідне застосувати до позивача ОСОБА_1 вимоги ст.. 22 КУпАП, обмежитись усним зауваження та провадження по справі закрити.

Відповідно до ст.. 288 КУпАП особа, яка оскаржила постанову у справі про адміністративне правопорушення, звільняється від сплати державного мита.

Враховуючи викладене, керуючись ст.. 158, 159, 160, 161, 162, 163, 167 КАС України, «Інструкції з організації провадження та діловодства у правах про адміністративні порушення правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху», затвердженої Наказом Міністерства Внутрішніх справ України, Правила дорожнього руху України, Кодексом України про адміністративні правопорушення, суд, -

п о с т а н о в и в:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до інспектора ДПС Кагарлицького взводу ДПС при УДАІ в Київській області ОСОБА_2 про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення задовольнити частково.

Постанову АІ1 № 049444 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 у вигляді штрафу в розмірі 260 грн. скасувати та провадження по справі закрити, застосувавши ст.. 22 КУпАП, обмежитися усним зауваженням.

Рішення суду є остаточним і оскарженню не підлягає.

Суддя І.І. Шевченко