Справа № 2-а-502/10
Суддя: Скорик С. А.
Дата ухвалення: 2010-04-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Комсомольський районний суд м.Херсона
ПОСТАНОВА

Іменем України

30 квітня 2010р. м. Херсон

Комсомольський районний суд м. Херсона в складі:

головуючого судді Скорик С.А.,

при секретареві Сьоміній А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Комсомольський районі м. Херсона про поновлення пропущеного строку стягнення недоплаченої щомісячної державної соціальної допомоги «Дітям війни», -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася з вказаним позовом до суду, посилаючись на те, що відповідно до Закону України «Про соціальний захист дітей війни» вона відноситься до категорії «дитина війни» і на підставі ст.6 цього Закону їй повинна з 01.01.2006р., щомісячно виплачуватися соціальна допомога в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком. Однак зазначена допомога у 2006-2008 роках їй не виплачувалась, а у 2008-2009 роках виплачувалась в неповному обсязі. оскільки Законами України «Про державний бюджет» на 2006-2007 роки виплата цієї допомоги була призупинена. Положення Закону України «Про держаний бюджет на 2007р.» про зупинення дії ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» були визнані неконституційними рішенням Конституційного Суду України №6-рп/2007 від 09.07.2007р. Позивач вважає протиправним невиплату їй вказаної державної допомоги у 2006-2008 роках. Крім цього, позивач посилається на те, що розмір соціальної допомоги відповідно до ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» становить 30% мінімальної пенсії за віком. Мінімальна пенсія за віком відповідно до ст.28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, який визначався Законами України «Про державний бюджет»н на 2006-2008 роки. Сума невиплаченої соціальної допомоги позивачеві за 2006р. складає 1290грн.00коп.; невиплачена щомісячна державна соціальна допомога за 29007р. 1442грн.00коп.; за 2008р. з врахуванням виплаченої допомоги 1167грн.30коп.; невиплачена щомісячна державна допомога за 7 місяців 2009р. 1195грн.20коп. Отже, сума невиплаченої щомісячної державної соціальної допомоги за період з 2006р. по липень 2009р. включно складає 5094грн.50коп. Про належні їй, як дитині війні, виплати їй було повідомлено не було, тому по факт порушення її прав їй стало відомо лише навесні 2009р., через засоби масової інформації, у звязку з чим нею був пропущений строк для звернення. Просить суд відновити пропущений строк для звернення до суду, визнати дії відповідача неправомірними, стягнути з відповідача на мою користь недоплачену їй щомісячну соціальну державну допомогу до пенсії за період з січня 2006 по грудень 2009р., включно у сумі 5094грн.50коп. та зобовязати відповідача нарахувати та виплатити їй недоплачену щомісячну державну соціальну допомогу, передбачену ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», надалі при нарахуванні пенсії.

Позивач в судовому засіданні позов підтримала та просила його задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не зявився, письмовим клопотанням позов не визнав, просив відмовити у задоволенні та розглянути справу у його відсутність.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив, що позивач ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, відповідно до ст.1 Закону України №2195-ІУ від 18.11.2004р., «Про соціальний захист дітей війни» відноситься до категорії «Дитина війни».

Статтею 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» встановлено, що «Дітям війни» пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищується на 30% мінімальної пенсій за віком.

Мінімальна пенсія за віком, відповідно до ст.28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Відповідно до Закону України «Про державний бюджет України на 2008р.» прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, становить: з 01 січня 470грн.00коп.; з 01 квітня 481грн.00коп.; з 01 липня 482грн.00коп.; з 01 жовтня 498грн.00коп.

Пунктом 41 розділу ІІ Закону України «Про державний бюджет України на 2008р.» ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» визнані такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними).

Пунктом 5 постанови Кабінету Міністрів України №530 від 28.05.2008р., «Деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян» (діє з 22.05.2008р.) дітям війни (крім тих, на яких поширюється дія Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» та «Про жертви нацистських переслідувань») передбачено, що до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, підвищення проводиться у таких розмірах: з 22 травня 48грн.10коп.; з 01 липня 48грн.20коп. та 01 жовтня 49грн.80коп.

Відповідно до ст.152 Конституції України, закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Рішення Конституційного Суду України є обовязковим до виконання на території України, остаточним і не може бути оскаржене.

Таким чином, суд дійшов висновку, що несплата позивачу щомісячної державної соціальної допомоги як «дитині війни» з дня втрати чинності п.12 ст.71 Закону України «Про державний бюджет України на 2007р.» та п.41 розділу ІІ Закону України «Про державний бюджет України на 2008р.» у розмірі, який передбачений ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», є неправомірним.

Частиною 2 ст.3 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» передбачено, що державні соціальні гарантії дітям війни, встановлені цим Законом, не можуть бути обмеженні або скасовані іншими нормативно правовими актами.

Постановою Пленуму Верховного суду України «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя» від 01.11.1996р., (із змінами та доповнення) визначено, що оскільки Конституція має вищу юридичну силу, а її норми є нормами прямої дії, суди при розгляді конкретних справ мають оцінювати зміст будь якого закону чи іншого нормативно правового акта з точки зору його відповідності Конституції і в усіх необхідних випадках застосувати Конституцію як акт прямої дії, судові рішення мають ґрунтуватися на Конституції, а також на чинному законодавстві, яке не суперечить їй.

Таким чином, положення постанови Кабінету Міністрів України №530 від 28.05.2008р., не можуть бути застосовані при вирішенні цього спору, оскільки вони суперечать нормам Конституції України про недопустимість звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод при прийнятті нових законів, або внесення змін до чинних законів.

Законом України «Про соціальний захист дітей війни» передбачено, що фінансування виплат по даному закону проводиться із Державного бюджету України, який затверджує Верховна Рада України, а не із бюджету Пенсійного Фонду України, який затверджує Кабінет Міністрів України.

Положення «Про Пенсійний Фонд України» передбачає вичерпний перелік напрямів використання коштів ПФУ, які використовуються виключно за призначенням і вилученню не підлягають. Бюджет Фонду щороку затверджує Кабінет Міністрів України.

Посилання відповідача на відсутність необхідних бюджетних асигнувань для виплат зазначеної допомоги суд до уваги не приймає, оскільки реалізація особою права, що повязане з отриманням бюджетних коштів, не може бути поставлена у залежність від бюджетних асигнувань, і органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобовязань. Така позиція була висловлена Європейським Судом з прав людини у справі «Кечко проти України».

Обовязок по здійсненню перерахунку належних до виплати грошових сум позивача законом покладено на управління Пенсійного фонду України в Комсомольському районі м. Херсона, у звязку з чим суд не може виконувати обовязки субєктів владних повноважень, покладених на них законом. З цих підстав суд не може здійснювати перерахунок належного підвищення, а позовні вимоги про зобовязання відповідача виплатити щомісячне довічне грошове утримання у певній сумі задоволенню не підлягають.

Відповідно до ч.1 ст.11 КАС України суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

Суд вважає, що згідно з рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008р. №10-рп/2008 з 09.07.2007р. по 31.12.2007р., з 22.05.2008р. по 31.12.2008р., а також з 01.01.2009р. по 31.12.2009р. включно позивач має право на підвищення пенсії.

На підставі викладеного, керуючись ч.2 ст.19, ст.152 Конституції України, рішенням Європейського Суду з прав людини у справі «Кечко проти України» від 08.11.2005р., рішенням Конституційного Суду України №6-рп від 09.07.2007р., по справі №1-29/2007, ст.ст.8, 9, 11 ч.2 ст.99, 122, 159-163 КАС України, ст.тс.1, 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», ст.28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», ст.2 Закону України «Про прожитковий мінімум» від 15.08.1999р., суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати дії Управління пенсійного фонду України в Комсомольському районі м. Херсона щодо перерахунку ОСОБА_1 щомісячної соціальної допомоги у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком протиправною.

Зобовязати Управління пенсійного фонду України в Комсомольському районі м. Херсона здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 підвищення до пенсії, передбаченого ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком за період 09 липня 2007р., по 31 грудня 2007р., з 22 травня 2008р. по 31 грудня 2008р. та з 01 січня 2009р. по 31 грудня 2009р. включно.

Стягнути з Управління пенсійного фонду України в Комсомольському районі м. Херсона на користь ОСОБА_1 суму сплаченого судового збору в розмірі 03грн.40коп.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного адміністративного суду, шляхом подачі заяви про апеляційне оскарження протягом десяти днів з дня проголошення, а в разі складання постанови у повному обсязі, апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя: _________________________ / Скорик С.А. /