Справа № 815/5695/15
Суддя: Андрухів В. В.
Дата ухвалення: 2015-11-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/5695/15
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 жовтня 2015 року Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Андрухіва В.В.

при секретарі Рижук В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Одесі справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю БАСКО до Державної податкової інспекції у Приморському районі м. Одеси Головного управління ДФС в Одеській області про скасування податкових повідомлень-рішень,-

ВСТАНОВИВ:

ТОВ БАСКО звернулося до суду з даним позовом до Державної податкової інспекції у Приморському районі м. Одеси Головного управління ДФС в Одеській області про скасування податкових повідомлень-рішень № НОМЕР_1 від 17 липня 2015 року та № НОМЕР_2 від 17 липня 2015 року.

Свої вимоги позивач обгрунтовував тим, що з 29 травня 2015 року по 09 червня 2015 року ДПІ у Приморському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеській області була проведена позапланова виїзна документальна перевірка ТОВ БАСКО за період з 01.01.2014 року по 31.12.2014 року, за результатами якої відповідачем був складений Акт Про результати позапланової виїзної документальної перевірки ТОВ БАСКО № 4240/15-53-22-03/20971740 від 16 червня 2015 року. Не погодившись з висновками вказаного Акта, ТОВ БАСКО було подано у встановлені законодавством строки заперечення №06/07-15 від 06.07.2015 року. У відповіді на заперечення ДПІ у Приморському районі м. Одеси не врахувало повторно додані до заперечення копії первинних документів, ігноруючи правильність їх складання, з урахуванням Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні. На підставі Акту відповідачем були винесені податкові повідомлення-рішення від 17.07.2015року № та №. Податковим повідомленням-рішенням № від 17.07.2015 року за порушення п. 138.2 ст. 138, пп.139.1.9 п. 139.1 ст. 139, п. 123.1 ст. 123 ПК України збільшено суму грошового зобовязання з податку на прибуток у розмірі 93939 грн., у тому числі 62626 грн. за основним платежем та 31313 грн. за штрафними санкціями. Повідомленням-рішенням № від 17.07.2015 року за порушення п.198.3, п.198.6 ст.198, п. 201.1 ст.201 та п. 123.1 ст.123 ПК України збільшено суму грошового зобовязання з податку на додану вартість у розмірі 104376 грн., у тому числі 69 584 грн. за основним платежем та 34 792 грн. за штрафними санкціями. Первинна скарга позивача від 05.08.2015 року за № 05/-8-15 на вказані податкові повідомлення-рішення Головним управлінням ДФС в Одеській області на рішенням № /10/15-32-10-02-07 залишено без розгляду у звязку з пропущенням строку подання скарги. Також позивач вказує, що відповідно до наказу ДПІ у Приморському районі №774 від 14.05.2015 року, позапланова перевірка проводилась на підставі п.п.78.1.11 п.78.1 ст. 78 Податкового кодексу України, тобто на підставі постанови слідчого, проте з вказаною постановою інспектор не ознайомив позивача, а також не повідомив ані номер кримінальної справи, ані контрагента, якого перевіряють, а також дані про прокуратуру, в провадженні якої знаходиться кримінальна справа, чим позбавив позивача можливості оскаржити цю постанову. Також в наказі не вказується, у звязку з якими порушеннями законодавства контрагентом проводиться перевірка. Таким чином, підстави для проведення перевірки позивачу невідомі. Перевірка, яка була проведена по суті була комплексною та охоплювала всю фінансово-господарську діяльність підприємства за період з 01.01.2014 року по 31.12.2014 року, а тому, на думку позивача, слідчий не мав права вимагати проводити комплексну перевірку підприємства позивача, оскільки ТОВ БАСКО не має ніякого відношення до відкритого кримінального провадження, а також відкритих кримінальних проваджень щодо посадових осіб підприємства. Щодо суті викладених в акті порушень позивач пояснив, що між ним та ТОВ Концерн Титан було укладено договір, згідно якого останній зобовязується надавати послуги по зберіганню товару. Висновок відповідача в акті перевірки, що надані до перевірки акти виконаних робіт не містять в собі даних щодо змісту, місця, обсягу та виміру господарської операції у натуральному та вартісному виразі, позивач вважає безпідставним, оскільки відсутні посилання на конкретні акти та періоди, в яких було виявлене порушення, при цьому наявне лише посилання на реєстр податкових накладних, який не може містити будь-яких порушень в актах виконаних робіт. Також позивач не згоден з твердженнями щодо порушень порядку оформлення первинних документів, оскільки вони не підтверджені ані копіями, ані номерами документів. Також позивач пояснив, що в витрати сума 25000 грн. не була включена, оскільки це була передплата, до податкової накладної ця сума була включена у податковий кредит, але в витрати для розрахунку податку на прибуток в 2014 році не включалась, а була включена у 2015 році. Позивач стверджує, що складені акти виконаних робіт відповідають п.2 ст.9 Закону України Про бухгалтерській облік та фінансову звітність в Україні та містять усі необхідні реквізити. Таким чином, позивач вважає безпідставним та незаконним донарахування податку на прибуток у сумі 62626 грн. та ПДВ у сумі 69584 грн., а також штрафних санкцій до цих нарахувань.

Представники позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, просили про їх задоволення з наведених вище підстав, надавши суду висновок ОНДІСЕ № 5484/5485 від 25.09.2015 року, зроблений за замовленням позивача, який повністю спростовує наявність порушень податкового законодавства з боку позивача, які вказані в акті перевірки.

Представник відповідача в судове засідання не зявився, про дату, час та місце судового розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку, про поважність причини неявки суд не сповістив. 13.10.2015 року через канцелярію суду відповідачем були подані письмові заперечення, відповідно до яких відповідач вважає, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення є обґрунтованими та законними, підстави для їх скасування відсутні, а тому просить відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. У запереченнях на позов відповідач зазначив, що надані до перевірки акти виконаних робіт, укладені між ТОВ Баско та постачальником послуг ТОВ Концерн Титан, , не містять в собі даних щодо змісту, місця, обсягу та виміру господарської операції у натуральному і вартісному виразі, тобто в актах виконаних робіт вказано лише, що ТОВ Концерн Титан надані послуги по зберіганню. Серед наданих до перевірки документів відсутні будь-які відомості про те, за які саме послуги зберігання відповідно укладених договорів отримано від ТОВ Концерн Титан, , де саме і яким чином відбувались зазначені послуги, що в собі містить комплекс заходів, направлений на виконання зазначених послуг. Із наявних актів виконаних робіт неможливо дійти висновку, як саме проведено виконання послуг зберігання товару, якого саме товару та у якому обсязі виконані підприємствами ТОВ Концерн Титан зазначені послуги. При цьому, ТОВ Баско до перевірки не надано жодного документа, що фіксує результати виконання послуг зберігання, а надано тільки типові акти виконаних робіт, згідно яких отримано послуги зберігання. Надана до перевірки надрукована інформація у вигляді актів виконаних робіт не містить в собі показників виконаної роботи, не розкривають сутності робіт та не може виступати доказом отримання послуг від підприємства ТОВ Концерн Титан. Таким чином, відповідач вважає, що ТОВ Баско у порушення п.201.1 ст.201, п.198.3, 198.6 ст.198 Податкового кодексу України, завищено податковий кредит на суму 69584 грн., у тому числі, в розрізі податкових періодів: квітень 2014 року - 12500 грн., травень 2014 року - 13750 грн., липень 2014 року - 15000 грн., серпень 2014 року - 5000 грн., вересень 2014 року - 5000 грн., жовтень 2014 року - 10000 грн. грудень 2014 року - 8334 грн.

Заслухавши пояснення представників позивача, дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, суд встановив наступні обставини.

Постановою слідчого СВ Іллічівського МВ ГУМВС України в Одеській області від 05.02.2015 року призначено по кримінальному провадженню № 0001348 позапланову документальну перевірку з питань нарахування і сплати ПДВ та податку на прибуток, а також дотримання вимог валютного та іншого законодавства ТОВ Баско (код 20971740) за період: 2014 рік, в ході якої в повному обсязі відобразити фінансово-господарські взаємовідносини даного підприємства з ПЗВОГ Строітель (код 22489763).

На підставі пп.20.1.4 п.20.1 ст.20, пп.78.1.11 п.78.1 ст.78 ПК України, ДПІ у Приморському районі ГУ ДФС в Одеській області видано наказ від 14.05.2015 року № 774 про проведення позапланової виїзної документальної перевірки ТОВ Баско ().

На підставі наказу від 14.05.2015 року № 774 ДПІ у Приморському районі ГУ ДФС в Одеській області виписані направлення на перевірку від 14.05.2015 року № НОМЕР_3 та № НОМЕР_4.

За результатами проведеної в період з 29.05.2015 року по 09.06.2015 року перевірки, ДПІ у Приморському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеський області складено акт від 16.06.2015 року № 4240/15-53-22-03/20971740 про результати позапланової виїзної документальної перевірки ТОВ Баско (), за період з 01.01.2014 року по 31.12.2014 року, згідно якого ТОВ Баско порушило пп.138.2 ст.138, пп.139.1.9. п.139.1 ст.139 ПК України, а саме: занижено податок на прибуток у сумі 62 626 за 2014 рік, а також порушило п.201.1 ст.201, п.198.3, 198.6 ст. 198 ПК України, а саме: завищено податковий кредит на суму 69584 грн., у тому числі, в розрізі податкових періодів: квітень 2014 року - 12500 грн., травень 2014 року - 13750 грн., липень 2014 року - 15000 грн., серпень 2014 року - 5000 грн., вересень 2014 року - 5000 грн., жовтень 2014 року - 10000 грн. грудень 2014 року - 8334 грн.

Подані позивачем 06.07.2015 року заперечення на акт перевірки за вих.№06/07-15, згідно листа відповідача від 14.07.2015 року № 20755/10/15-53-22-03/27, враховані не були, та акт перевірки залишено без змін.

На підставі акту перевірки від 16.06.2015 року № 4240/15-53-22-03/20971740, відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення № від 17.07.2015 року про збільшення суми грошового зобовязання позивача за платежем податок на прибуток на загальну суму 93939 грн., з яких за основним платежем на 62 626 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями на 31313 грн.

Також на підставі цього акту відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення № НОМЕР_2 від 17.07.2015 року про збільшення суми грошового зобовязання позивача за платежем податок на додану вартість на суму 104376 грн., з яких за основним платежем на 69584 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями на 34792 грн.

05.08.2015 року ТОВ БАСКО звернулося до ГУ ДФС в Одеській області з первинною скаргою на податкові повідомлення-рішення ДПІ у Приморському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеській області № НОМЕР_1 та № від 17.07.2015 року.

Рішенням ГУ ДФС в Одеській області від 28.08.2015 року № /10/15-32-10-02-07 первинну скаргу ТОВ БАСКО залишено без розгляду.

18.09.2015 року позивач звернувся до Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз з проханням провести експертно-економічне дослідження щодо обґрунтованості висновків, викладених в акті ДПІ у Приморському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеський області про результати позапланової виїзної документальної перевірки ТОВ БАСКО (код за ), за період з 01.01.2014 року по 31.12.2014 року від 16.06.2015 року № 4240/15-53-22-03/20971740.

Для проведення експертизи позивачем було надано до експертної установи наступні матеріали: декларації податку на додану вартість підприємства ТОВ БАСКО за квітень - грудень 2014 року; податкові накладні по контрагенту Концерн Титан за 2014 рік; реєстри податкових накладних за квітень грудень 2014 року; платіжні доручення по сплаті грошових коштів Концерну Титан; декларації з податку на прибуток підприємства ТОВ БАСКО за 2014 рік; договір про надання послуг 03/13 від 01.10.2013 року, додаткова угода до нього від 01.10.2013 року, додаткова угода №1 до нього від 01.10.2014 року, доповнення №3 до зазначеного договору від 29.11.2013 року; акти приймання здачі робіт за січень грудень 2014 року; товарно-транспортні накладні на доставляння товарів за місцем знаходження м. Київ, вул. Світлогірська 5/6; щомісячні оборотно-сальдові відомості по рахунках 28 за 2014 рік; бухгалтерська довідка ТОВ БАСКО від 22.09.2014 року щодо необхідності ТОВ БАСКО зберігання матеріалів та товарів за адресою: м. Київ, вул. Світлогірська 5/6; акт ДПІ у Приморському районі ГУ ДФС в Одеській області від 16.06.2015 року № 4240/15-53-22-03/20971740 про результати позапланової виїзної документальної перевірки ТОВ Баско (код за ), за період з 01.01.2014 року по 31.12.2014 року; бухгалтерська довідка ТОВ БАСКО від 22.09.2015 року з розшифровками складу витрат ТОВ БАСКО, відображених в деклараціях з податку на прибуток у 2014 році; щомісячні оборотно-сальдові відомості за 2014 рік ТОВ БАСКО; щомісячні журнали- ордери та відомості по рахунку 702 Дохід від реалізації товарів за 2014 рік; журнал кореспонденції проводок за 2014 рік ТОВ БАСКО по рахункам 20 та 6852 контрагента Концерн Титан; відомість оборотів по рахунку 90 за 2014 рік ТОВ БАСКО; журнал- ордер та відомість по рахунку 92 Адміністративні витрати за 2014 рік.

Згідно висновку Одеського НДІСЕ № 5484/5485 від 25.09.2015 року:

- по першому питанню: проведеними дослідженням наданих первинних бухгалтерських документів та регістрів бухгалтерського обліку ТОВ БАСКО документально та нормативно згідно вимог чинного законодавства України не підтверджуються висновок працівників Державної Податкової Інспекції в Приморському районі міста Одеси позапланової виїзної документальної перевірки ТОВ "БАСКО" () з питання дотримання податкового законодавства щодо взаєморозрахунків та правових відносин з Концерном Титан () за період 2014 року, результати яких оформлені актом від 16.06.2015 року № 4240/15-53-22-03/20971740 в частині заниження суми 69584 грн. податку додану вартість на підставі и.201.1 ст. 201, п. 198.3, 198.6 ст. 198 Додаткового Кодексу України від 02.12.2010 року № 2755-VІ з змінами та доповненнями;

- по другому питанню: проведеними дослідженням наданих первинних бухгалтерських документів та регістрів бухгалтерського обліку ТОВ БАСКО документально та нормативно згідно вимог чинного законодавства України не підтверджуються висновок працівників Державної Податкової Інспекції в Приморському районі міста Одеси позапланової виїзної документальної перевірки ТОВ "БАСКО" () з питання дотримання податкового законодавства щодо взаєморозрахунків та правових відносин з Концерном Титан (код ЄДРГІОУ 25279836) за період 2014 року, результати яких оформлені актом від 16.06.2015 року №4240/15-53-22-03/20971740 частині заниження суми 62626 грн. податку на прибуток на підставі п. 138.2 ст. 138, п. 139.1.9, п. 139.1 ст. 139 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року № 2755-VІ з змінами та доповненнями.

Також судом встановлено, що 01.10.2013 року між Концерн Титан (Виконавець) та ТОВ Баско (Замовник) укладено договір про надання послуг № 03/13, предметом якого згідно п.1.1. договору є: Виконавець надає Замовнику послуги по зберіганню майна (товару). Згідно п.1.3. Договору, під товаром розуміються будівельні матеріали.

Додатковою угодою від 01.10.2013 року до договору про надання послуг № 03/13 від 01.10.2013 року, сторони договору визначили, зокрема: відповідно п.1.2. Договору Виконавець надає послуги Замовнику за адресою: м. Київ, вул. Світлогірська, 5/6 під зберігання будматеріалів: складське приміщення 466 кв.м.; Виконавець надає Замовнику послуги з охорони території підприємства Виконавця, організації руху транспорту на вїзді виїзді на територію підприємства, допомогу в організації руху автотранспорта Замовника та його покупців та території Виконавця, послуги щодо парковки складської техніки Замовника.

Додатковою угодою №1 від 01.10.2013 року до договору про надання послуг № 03/13 від 01.10.2013 року, сторони договору погодились пролонгувати строк дії цього Договору, визначили вартість та умови оплати та зазначили, що договір набуває чинності з 01.10.2014 року та діє до 01.03.2015 року.

Згідно доповнення №3 від 29.11.2013 року до договору про надання послуг № 03/13 від 01.10.2013 року сторони визначили умови оплати за користування наданих послуг.

На підтвердження виконання умов договору про надання послуг № 03/13 від 01.10.2013 року.

На підтвердження виконання наведених вище договорів позивачем надано суду копії актів здачі-прийняття від 31.07.2014 року та від 31.10.2014 року, складених позивачем з контрагентом Концерн Титан.

На підтвердження правомірності формування податкового кредиту в періоді, що перевірявся, за результатами господарських відносин з платником податків Концерн Титан, позивачем надано до суду копії наступних документів: декларації податку на додану вартість підприємства ТОВ БАСКО за квітень - грудень 2014 року; податкові накладні по контрагенту Концерн Титан за 2014 рік; реєстри податкових накладних за квітень грудень 2014 року; платіжні доручення по сплаті грошових коштів Концерну Титан; декларації з податку на прибуток підприємства ТОВ БАСКО за 2014 рік; договір про надання послуг 03/13 від 01.10.2013 року, додаткова угода до нього від 01.10.2013 року, додаткова угода№1 до нього від 01.10.2014 року, доповнення №3 до зазначеного договору від 29.11.2013 року; акти приймання здачі робіт за січень грудень 2014 року; товарно-транспортні накладні на доставляння товарів за місцем знаходження м. Київ, вул. Світлогірська 5/6; щомісячні оборотно-сальдові відомості по рахунках 28 за 2014 рік; бухгалтерська довідка ТОВ БАСКО від 22.09.2014 року щодо необхідності ТОВ БАСКО зберігання матеріалів та товарів за адресою: м. Київ, вул. Світлогірська 5/6; акт ДПІ у Приморському районі ГУ ДФС в Одеській області від 16.06.2015 року № 4240/15-53-22-03/20971740 про результати позапланової виїзної документальної перевірки ТОВ Баско (код за ), за період з 01.01.2014 року по 31.12.2014 року; бухгалтерська довідка ТОВ БАСКО від 22.09.2015 року з розшифровками складу витрат ТОВ БАСКО, відображених в деклараціях з податку на прибуток у 2014 році; щомісячні оборотно-сальдові відомості за 2014 рік ТОВ БАСКО; щомісячні журнали, ордери та відомості по рахунку 702 Дохід від реалізації товарів за 2014 рік; журнал кореспонденції проводок за 2014 рік ТОВ БАСКО по рахункам 20 та 6852 контрагента Концерн Титан; відомість оборотів по рахунку 90 за 2014 рік ТОВ БАСКО; журнал, ордер та відомість по рахунку 92 Адміністративні витрати за 2014 рік.

Відповідно до п.198.1 ст.198 ПК України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) право на віднесення сум податку до податкового кредиту, зокрема, виникає у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

Пунктом 198.2 ст.198 Податкового кодексу України передбачено, що датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Згідно з п.198.3 ст.198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Пунктом 198.6 ст.198 цього Кодексу передбачено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

У разі коли на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

Відповідно до ст. 201 Податкового кодексу України платник податку зобов'язаний надати покупцю (отримувачу) на його вимогу підписану уповноваженою платником особою та скріплену печаткою податкову накладну, у якій зазначаються в окремих рядках такі обов'язкові реквізити: а) порядковий номер податкової накладної; б) дата виписування податкової накладної; в) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - продавця товарів/послуг; г) податковий номер платника податку (продавця та покупця); ґ) місцезнаходження юридичної особи - продавця або податкова адреса фізичної особи - продавця, зареєстрованої як платник податку; д) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - покупця (отримувача) товарів/послуг; е) опис (номенклатура) товарів/послуг та їх кількість, обсяг; є) ціна постачання без урахування податку; ж) ставка податку та відповідна сума податку в цифровому значенні; з) загальна сума коштів, що підлягають сплаті з урахуванням податку; и) вид цивільно-правового договору; і) код товару згідно з УКТ ЗЕД (для підакцизних товарів та товарів, ввезених на митну територію України).

Форма та порядок заповнення податкової накладної затверджуються центральним органом державної податкової служби.

У разі звільнення від оподаткування у випадках, передбачених статтею 197 цього розділу, у податковій накладній робиться запис Без ПДВ з посиланням на відповідний пункт та/або підпункт статті 197 цього Кодексу.

Податкова накладна виписується у двох примірниках у день виникнення податкових зобов'язань продавця. Оригінал податкової накладної видається покупцю, копія залишається у продавця товарів/послуг.

Податкова накладна є податковим документом і одночасно відображається у податкових зобов'язаннях і реєстрі виданих податкових накладних продавця та реєстрі отриманих податкових накладних покупця.

Органи державної податкової служби за даними реєстрів виданих та отриманих податкових накладних, наданих в електронному вигляді, повідомляють платника податку про наявність у такому реєстрі розбіжностей з даними контрагентів. При цьому платник податку протягом 10 днів після отримання такого повідомлення має право уточнити податкові зобов'язання без застосування штрафних санкцій, передбачених розділом II цього Кодексу.

Право на нарахування податку та складання податкових накладних надається виключно особам, зареєстрованим як платники податку в порядку, передбаченому статтею 183 цього Кодексу.

Податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Виходячи зі змісту наведених вище норм законодавства, право на віднесення сум ПДВ, сплачених при придбанні товару, до податкового кредиту виникає у субєкта господарювання у разі дотримання ним наступних умов: 1) фактичності придбання такого товару, тобто, реальності відповідної господарської операції; 2) наявності податкових накладних, складених особою, зареєстрованою платником податку, чи митних декларацій на підтвердження придбання такого товару та сплати відповідної суми ПДВ; 3) подальшого використання придбаного товару в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності підприємства.

При цьому згідно з ч.2 ст.3 Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні бухгалтерський облік є обов'язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

Відповідно до ч.1 ст.9 Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Частиною 2 цієї статті визначено, що первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Згідно з п.44.1 ст. 44 Податкового кодексу України для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Згідно з п.2.1, 2.2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 1995 року № 88, первинні документи - це документи, створені у письмовій або електронній формі, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення.

Господарські операції - це факти підприємницької та іншої діяльності, що впливають на стан майна, капіталу, зобов'язань і фінансових результатів.

Первинні документи повинні бути складені у момент проведення кожної господарської операції або, якщо це неможливо, безпосередньо після її завершення. При реалізації товарів за готівку допускається складання первинного документа не рідше одного разу на день на підставі даних касових апаратів, чеків тощо. Для контролю та впорядкування обробки інформації на основі первинних документів можуть складатися зведені документи (далі - первинні документи).

Таким чином, іншим визначеним законодавством обовязковим критерієм щодо підтвердження показників податкової звітності платника податків є забезпечення належного бухгалтерського обліку відповідних господарських операцій, в тому числі дотримання вимог щодо підстав для здійснення такого обліку, якими можуть бути первинні документи, оформлені згідно з вимогами чинного законодавства. З урахуванням зазначеного право платника на формування податкового кредиту з податку на додану вартість є також залежним від забезпечення ведення ним належного бухгалтерського обліку відповідних господарських операцій.

Поряд з цим, у бухгалтерському та податковому обліку підприємства враховуються лише ті первинні документи, що складені за наслідками фактично проведеної господарської операції, тобто, зміст господарської операції превалює над її формою. За таких умов наявність належним чином оформлених первинних документів з приводу проведення певної господарської операції не може розглядатись як безумовне підтвердження наявності у платника податку права на формування витрат, які враховуються при визначенні обєкта оподаткування податком на прибуток, та податкового кредиту з податку на додану вартість по відповідних господарських операціях.

Отже, правомірність формування платником відповідних показників бухгалтерського та податкового обліку має оцінюватись з урахуванням сукупності умов, визначених законодавством України як підстави для їх формування.

Оскільки сукупний аналіз наведених вище норм законодавства свідчить, що право платника податку на формування податкового кредиту з податку на додану вартість є, перш за все, похідним від самого факту здійснення відповідних господарських операцій, з метою визначення правомірності формування позивачем вказаних показників податкової звітності з податку на додану вартість дослідженню підлягає реальність відповідних господарських операцій, що відбувались між позивачем та його контрагентами. Крім того, оцінці суду підлягають наявність належним чином оформлених первинних документів, які стали підставою для формування показників податкової звітності, використання платником податків придбаних товарів (робіт, послуг) в межах господарської діяльності.

З матеріалів справи вбачається, що за результатами зазначених господарських операцій на підставі наявних первинних документів позивачем відповідні податкові накладні, виписані Концерн Титан, заносились до реєстрів виданих та отриманих податкових накладних за відповідні звітні періоди, а також формувався податковий кредит з податку на додану вартість, дані щодо якого заносились до податкових декларацій з податку на додану вартість за відповідні звітні періоди. Дані обставини відображені в Акті перевірки позивача.

З огляду на досліджені судом первинні документи позивача (договір з контрагентом Концерн Титан, додаткові угоди до договору, акти здачі-прийняття робіт (надання послуг), товарно-транспортні накладні, видаткові накладні, платіжні доручення), суд дійшов висновку, що вчинені позивачем господарські операції з контрагентом Концерн Титан не викликають сумніву у їх реальності.

При цьому, суд не бере до уваги посилання відповідача в акті перевірки на те, що акти здачі-прийняття робіт не містять в собі відомостей щодо змісту, місця, обсягу та виміру господарської операції у натуральному і вартісному виразі.

Так, в наданих позивачем актах № ОУ-0000041 здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 31.07.2014 року та № ОУ-0000056 здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 31.10.2014 року зазначено, що Виконавцем були надані послуги по зберіганню по договору № 03/13 від 01.10.2013 року, тобто в актах здачі-прийняття робіт наявні посилання на даний договір з додатковими угодами до нього.

Судом встановлено, що зміст, місце, обсяг та вимір господарської операції у натуральному і вартісному виразі зазначені сторонами договору № 03/13 від 01.10.2013 року у самому договорі та додаткових угодах до цього ж договору, на що є посилання в актах виконаних робіт.

Таким чином, вказані акти містять: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Тому суд дійшов висновку, що складені акти виконаних робіт містять всі необхідні реквізити та відповідають вимогам п.2 ст.9 Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні.

Оцінивши у взаємному звязку наявні у матеріалах справи докази, зважаючи на наявність належним чином оформлених первинних документів, враховуючи висновки Одеського НДІСЕ № 5484/5485 від 25.09.2015 року, суд дійшов висновку про протиправність висновків відповідача, викладених в акті перевірки від 16.06.2015 року № 4240/15-53-22-03/20971740, стосовно заниження ТОВ БАСКО податку на додану вартість у сумі 69584 грн.

Тому безпідставним є і нарахування відповідачем штрафних санкцій на зазначену суму грошових зобовязань в розмірі 34792 грн.

Щодо правомірності формування позивачем валових витрат та визначення розміру податку на прибуток за 2014 рік, суд зазначає наступне.

До складу валових витрат, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування відповідно до п.138.1 ст.138 ПК України, входять: витрати від операційної діяльності, які визначаються згідно з п.п.138.4, 138.6 - 138.9, 138.11 цієї статті: інші витрати, визначені згідно з п.п.138.5, 138.10-138.12 цієї статті, п.140.1 ст.140 та ст.141 цього Кодексу; крім витрат, визначених у п. 138.3 цієї статті тау ст.139 цього Кодексу.

Згідно з п.138.2 ст.138 ПК України витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом 2 цього Кодексу.

Відповідно до п.п.139.1.9 пю139.1 ст.139 ПК України не включаються до складу витрат, зокрема, витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

Згідно висновку Одеського НДІСЕ № 5484/5485 від 25.09.2015 року, в річній декларації з податку на прибуток за 2014 рік по рядку 06.2 «Витрати на збут» сума витрат відсутня. Витрати, повязані зі зберіганням майна, що обліковуються в кореспонденції з рахунком 68 у сумі 327930,06 грн., не відображені у податковій декларації з податку на прибуток. Тому в розділі 3.1.2 «Витрати, що враховуються при визначенні обєкта оподаткування» акту перевірки перевіряючи ми необґрунтовано відображено, що при визначення обєкта оподаткування у ТОВ «Баско» за період з 01.01.2014 року по 31.12.2014 року встановлено завищення витрат на суму 347920 грн.

Суд повністю погоджується з даним висновком Одеського НДІСЕ та вважає, що порушення позивачем п.138.2 ст.138, п.п.139.1.9 пю139.1 ст.139 ПК України не знайшло підтвердження в ході судового розгляду справи.

За таких обставин, висновки відповідача в акті перевірки про завищення позивачем валових витрат та, відповідно, заниження податку на прибуток у сумі 62626 грн. є безпідставними та необґрунтованими, а тому податкове повідомлення-рішення відповідача № НОМЕР_1 від 17 липня 2015 року про збільшення суми грошового зобовязання ТОВ БАСКО по податку на прибуток приватних підприємств на 62626 грн. за основним платежем та на 31313 грн. за нарахованими на суму основного платежа штрафними (фінансовими) санкціями, - суд вважає протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

Також суд встановив, що постановою слідчого призначено позапланову документальну перевірку ТОВ Баско з питань нарахування і сплати ПДВ та податку на прибуток, а також дотримання вимог валютного та іншого законодавства України за період: 2014 рік по фінансово-господарським взаємовідносинам з ПЗВОГ Строітель.

Однак, ДПІ у Приморському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеській області замість перевірки взаємовідносин ТОВ БАСКО з вказаним контрагентом фактично вийшло за межі перевірки, призначеної слідчим, та перевірило взаємовідносини позивача з усіма контрагентами суцільним порядком.

Згідно з положеннями ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Згідно з вимогами ст. 86 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Відповідачем не доведено суду правомірність та обґрунтованість оскаржуваних податкових повідомлень-рішень ДПІ у Приморському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеській області № НОМЕР_1 від 17 липня 2015 року та № НОМЕР_2 від 17 липня 2015 року, а тому позовні вимоги ТОВ БАСКО суд вважає обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, згідно ч.1 ст.94 КАС України, суд присуджує позивачу всі здійснені ним документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань ДПІ у Приморському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеській області.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.2, 6-9, 11, 69, 71, 86, 94, 159-163 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю БАСКО - задовольнити повністю.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Приморському районі м. Одеси Головного управління ДФС в Одеській області № НОМЕР_1 від 17 липня 2015 року та № НОМЕР_2 від 17 липня 2015 року.

Стягнути сплачені при подачі позову судові витрати у сумі 2974,72 грн. (дві тисячі девятсот сімдесят чотири гривні 72 копійки) з Державної податкової інспекції у Приморському районі м. Одеси Головного управління ДФС в Одеській області () за рахунок її бюджетних асигнувань на користь Товариства з обмеженою відповідальністю БАСКО ().

Апеляційна скарга на постанову суду може бути подана до Одеського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції з одночасним надісланням її копії до суду апеляційної інстанції - протягом 10 днів з дня отримання копії постанови.

Постанова суду набирає законної сили у разі неподання апеляційної скарги у 10-денний строк з дня отримання копії постанови. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст постанови виготовлено 02.11.2015 року.

Суддя: В.В.Андрухів

.