Справа № 2-а-467/10
Суддя: Писанець Н. В.
Дата ухвалення: 2010-08-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 2а-467/10
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 серпня 2010 року Красноармійський міськрайонний суд Донецької області

в складі: головуючого - судді Писанець Н.В.

при секретарі Яцина Є.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Красноармійська справу за позовом ОСОБА_1 міжрайонного прокурора до ОСОБА_1 міської Ради Донецької області, треті особи: ОСОБА_2, ОСОБА_3 ОСОБА_4 регіональний відділ з контролю за використанням та охороною земель про визнання недійсним та скасування рішення ОСОБА_1 міської Ради № 5/25-54 від 05.03.2008 року, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 міжрайонний прокурор звернувся до суду з адміністративним позовом до відповідача ОСОБА_1 міської Ради, третіх особи без самостійний вимог: ОСОБА_2, ОСОБА_3 ОСОБА_4 регіональний відділ з контролю за використанням та охороною земель про визнання недійсним та скасування рішення ОСОБА_1 міської Ради № 5/25-54 від 05.03.2008 року «Про внесення змін до проекту землеустрою по відводу земельної ділянки СПД ОСОБА_2М для будівництва та обслуговування торгівельних павільйонів та дитячої ігрової площадки на м-ні Южний в районі будинку №8 в м. Красноармійську». В обґрунтування позову зазначив, що рішенням ОСОБА_1 міської Ради № № 5/21-20 від 12.12.2007 року було затверджено проект землеустрою відведення земельної ділянки СПД ОСОБА_2 для будівництва та обслуговування торгівельних павільйонів та дитячої ігрової площадки на м-ні Южний в районі будинку №8 в м. Красноармійську загальною площею 0,1255 га. У подальшому, рішенням ОСОБА_1 міської Ради № 5/25-54 від 05.03.2008 року були внесенні зміни до проекту землеустрою по відводу земельної ділянки СПД ОСОБА_2М у частині зміни назви об»єкту будівництва, виклавши його у редакції: «Земельна ділянка площею 0,1255 га для будівництва та обслуговування торгівельного центру». Вважає, що вказане рішення незаконне та підлягає скасуванню оскільки вирішення питання щодо внесення змін до проектів землеустрою відведення земельних ділянок в частині зміни назви об»єкту будівництва без технічної документації взагалі не входить до компетенції міської Ради, та відповідач не був вправі вирішувати це питання, а також у зв»язку з відсутністю нового проекту, технічної документації, узгодженої з територіальним органом виконавчої влади з питань земельних ресурсів, органом містобудування і архітектури та охорони культурної спадщини, природоохоронним і санітарно-епідеміологічним органами, а також органами виконавчої влади, відсутній позитивний висновок землевпорядної експертизи. Просить визнати недійсним та скасувати рішення ОСОБА_1 міської Ради № 5/25-54 від 05.03.2008 року.

В судовому засіданні представник позивача уточнив позовні вимоги, просив долучити до участі у справі у якості третіх осіб, без самостійних вимог на предмет спору, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, виключивши з числа відповідачів ОСОБА_4 регіональний відділ з контролю за використанням та охороною земель. Представник позивача надав пояснення, аналогічні первісному змісту позовної заяви, просив їх задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_1 міської ради позовні вимоги не визнала, вказала, що рішення № 5/25-54 від 05.03.2008 року відповідає нормам діючого законодавства, є узгодженим з відділом по регулюванню земельних відносин, відділом з питань діяльності виконавчих органів Ради, управлінням міськбудівництва та архітектури, юридичним відділом та постійною комісією з питань міськбудівництва, житлово-комунального господарства, земельних ресурсів та охорони навколишнього середовища. Оскаржуване рішення постановлено у відповідності зі ст.ст. 12, 186 Земельного кодексу України та п.34 ч.1 ст.26 Закону України Про місцеве самоврядування, згідно до якого, виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються питання про вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин. Просила відмовити у задоволенні позову.

Представник третьої особи, залучений до участі у справі за ініціативою суду, ТОВ «Торгівельно-виробнича фірма «Технодон», в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, вважає рішення ОСОБА_1 міської Ради № 5/25-54 від 05.03.2008р. законним і обґрунтованим, просила відмовити у їх задоволенні.

Присутній у судовому засіданні третя особа ОСОБА_2 також не визнав позовні вимоги ОСОБА_1 міжрайонного прокурора, вважає рішення ОСОБА_1 міської Ради № 5/25-54 від 05.03.2008 року законним і обґрунтованим, просила відмовити у їх задоволенні.

Присутня у судовому засіданні третя особа ОСОБА_3 підтримала позовні вимоги ОСОБА_1 міжрайонного прокурора, вважає незаконним постановлене ОСОБА_1 міською Радою рішення № 5/25-54 від 05.03.2008р., оскільки їй, як мешканці будинку №8 м-ну Южний, будівництво та розміщення торгівельного центру поряд з її будинком становить незручності та порушує її права як громадянина.

Аналогічні пояснення надали суду треті особи ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9

Третя особа ОСОБА_5 за даними відділу реєстрації актів про смерть № 1037 значиться померлою 20.12.2009р.

Допитаний у якості спеціаліста представник управління містобудування та архітектури ОСОБА_1 міської Ради пояснив, що оскаржуване рішення ОСОБА_1 міської Ради постановлене у відповідності до повноважень міської ради та на підставі норм діючого законодавства. Про таку позицію управління містобудування та архітектури свідчить підпис начальника управління у листі погоджень до рішення ОСОБА_1 міської Ради № 5/25-54 від 05.03.2008р.

Суд, заслухавши пояснення сторін, інших учасників судового розгляду, та дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав:

Згідно ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органу державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших субєктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Враховуючи вимоги ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України рішення субєктів владних повноважень повинні бути прийняті на підставі та у відповідності з Конституцією України та законами України, обґрунтовано, пропорційно, зокрема, з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав свобод та інтересів особи.

Відповідно до ст. 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Статтею ст.17 ч.1 п.1 Кодексу адміністративного судочинства України, компетенція адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із субєктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів, правових актів індивідуальної дії ), дій чи бездіяльності .

Частиною 2 ст.19 Кодексу адміністративного судочинства України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб , що передбачені Конституцією України та законами України .

Відповідно положенням ч.4 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України у разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України ,закону України, міжнародному договору , згода на обовязковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт , який має вищу юридичну силу.

Згідно із ст.9 КАС України суд при вирішенні спору керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та Законами України.

Підставами для визнання акта недійсним є невідповідність його вимогам чинного законодавства та (або) визначеній законом компетенції органу, який видав цей акт. Обовязковою умовою визнання акта недійсним є також порушення у звязку з прийняттям відповідного акта прав та охоронюваних законом інтересів особи.

Згідно з п.34 ч.1 ст.26 Закону України Про місцеве самоврядування виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються питання про вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин.

Відповідно до ст.12 Земельного Кодексу України до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить, зокрема: розпорядження землями територіальних громад; передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян чи юридичних осіб відповідно до цього Кодексу; надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу.

Пунктом 12 Перехідних положень ЗК України встановлено, що до розмежування земель державної і комунальної власності повноваження щодо розпорядження землями в межах населених пунктів, крім земель, переданих у приватну власність, здійснюють відповідно сільські, селищні, міські ради, а за межами населених пунктів відповідні органи виконавчої влади.

Так, відповідно до частини сьомої статті 151 Земельного кодексу України, міська рада згідно iз своїми повноваженнями розглядає клопотання заявника та в п'ятиденний строк з дня реєстрації має направити його разом з матеріалами, передбаченими частиною п'ятнадцятою цієї статті, на розгляд органів земельних pecypciв, природоохоронних органів, територіальних органів виконавчої влади з питань лісового господарства, санітарно-епідеміологічних органів, органів містобудування i архітектури та охорони культурної спадщини. Зазначені органи протягом двох тижнів з дня одержання клопотання надають свої висновки відповідній міській раді, яка з урахуванням одержаних висновків протягом десяти днів приймає рішення про погодження місця розташування того об'єкта, під який мають право самостійно вилучати земельну ділянку, або мотивоване рішення про відмову.

Відповідно до вимог ст. 186 Земельного кодексу України, зміни до землевпорядних проектів та інших матеріалів з питань землеустрою вносяться за рішенням органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування або власників землі та землекористувачів, які затвердили ці проекти.

В даному випадку, предметом спору не є рішення ОСОБА_1 міської Ради про затвердження проекту землеустрою відведення земельної ділянки СПД ОСОБА_2, під час постановлення якого було обов»язковим дотримання вищевказаних норм Земельного кодексу України щодо надання висновків органів земельних pecypciв, природоохоронних органів, територіальних органів виконавчої влади з питань лісового господарства, санітарно-епідеміологічних органів, органів містобудування i архітектури та охорони культурної спадщини. Предметом розгляду даної справи є рішення міської Ради про внесення змін до проекту землеустрою відведення земельної ділянки, в частині зміни назви об»єкту будівництва, без зміни її цільового призначення, та не передбачає надання технічної документації.

Відповідно до вимог ст. 71 ч. 2 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Представник відповідача в судовому засіданні обґрунтовано довів, посилаючись на норми діючого законодавства, свою незгоду з позовом, надав суду письмові докази, вивчені судом та долучені до матеріалів справи, як то - лист узгоджень проекту оскаржуваного рішення з відділом по регулюванню земельних відносин, відділом з питань діяльності виконавчих органів Ради, управлінням міськбудівництва та архітектури, юридичним відділом та постійною комісією з питань міськбудівництва, житлово-комунального господарства, земельних ресурсів та охорони навколишнього середовища.

У зв»язку з наведеним, суд не находить підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 міжрайонного прокурора.

На підставі ст.ст. 34, 42 Закону України «Про місцеве самоврядування», ст.ст. 12, 122, 151, 186 Земельного кодексу України та керуючись ст.ст. 2, 11, 17, 18, 87, 94, 99, 100, 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

П О С Т А Н О В И В :

Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 міжрайонного прокурора.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до Донецького апеляційного адміністративного суду через Красноармійський міськрайонний суд Донецької області протягом десяти днів з дня її проголошення.

Суддя: