Справа № 2а-10369/11/2670
Суддя: Блажівська Н.Є.
Дата ухвалення: 2011-07-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі

в частині позовних вимог

19 липня 2011 року № 2а-10369/11/2670

Суддя Окружного адміністративного суду міста Києва Блажівська Н. Є., розглянувши позовну заяву і додані до неї матеріали

За позовом ОСОБА_1
до Управління Пенсійного фонду України в Соломянському районі міста Києва
провизнання незаконним рішення та акту

В С Т А Н О В И В

Відповідно до меж заявлених позовних вимог ОСОБА_1 звертається до суду з метою визнати незаконним Акт № 4034 від 16 червня 2011 року про виявлення факту несвоєчасного подання відомостей та Рішення № 4034 від 16 червня 2011 року про застосування фінансових санкцій.

Пунктами 1 та 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ. До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України справа адміністративної юрисдикції (далі адміністративна справа) переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема, спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

При цьому, під рішенням розуміється владне волевиявлення субєкта владних повноважень, викладене за встановленою формою, спрямоване на врегулювання тих чи інших суспільних відносин, що має обовязковий характер та породжує певні правові наслідки.

Рішення субєкта владних повноважень чи субєкта делегованих повноважень це юридична форма рішень цих органів, тобто офіційний письмовий документ, який породжує певні правові наслідки, спрямований на регулювання тих чи інших суспільних відносин і має обовязковий характер для субєктів цих відносин. Підставами для визнання рішення недійсним є невідповідність його вимогам чинного законодавства та/або визначеній законом компетенції органу, який прийняв це рішення. Умовою визнання акту недійсним є також порушення у звязку з прийняттям відповідного акта прав та охоронюваних законом інтересів позивача.

Як підтверджується змістом позовних вимог, Позивач просить, зокрема, визнати незаконним Акт № 4034 від 16 червня 2011 року про виявлення факту несвоєчасного подання відомостей.

В той же час, Суд звертає увагу на те, що вказаний Акт про виявлення факту несвоєчасного подання відомостей не є рішенням субєкта владних повноважень в розумінні Кодексу адміністративного судочинства, оскільки даним актом лише фіксуються порушення, виявлені Відповідачем щодо дотримання Позивачем законодавства при здійсненні діяльності та на підставі якого, в подальшому, може бути прийнято відповідне рішення.

Вищевказаний акт лише містить оцінку законності дій відповідного субєкта, але не має самостійного значення, адже безпосередньо не визначає обсягу прав та обовязків Позивача.

Це означає, що акт перевірки, прийнятий за результатами перевірки Позивача, не є тим рішенням субєкта владних повноважень, яке відповідно до статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України може бути оскарженим до адміністративного суду, тому позовні вимоги про визнання такого рішення незаконним не підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 109 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо заяву не належать розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Керуючись статтею 17 та пунктом 1 частини 1 статті 109 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва,-

У Х В А Л И В

1. Відмовити у відкритті провадження в адміністративній справі в частині позовної

вимоги про визнання незаконним Акту № 4034 від 16 червня 2011 року про виявлення факту несвоєчасного подання відомостей.

2. Повторне звернення тієї ж особи до адміністративного суду з таким самим адміністративним позовом, щодо якого постановлено ухвалу про відмову у відкритті провадження, не допускається.

3. Попередити Позивача, що позовні матеріали будуть йому повернуті супровідним листом рекомендованим поштовим відправленням із зворотною розпискою про їх одержання після спливу терміну для оскарження ухвали про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі.

4. У випадку оскарження ухвали позовні матеріли будуть скеровані до апеляційної інстанції разом з апеляційною скаргою.

Ухвала може бути оскаржена в порядку та строки, визначені статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Н. Є. Блажівська