Справа № 2а-2617/10/0970
Суддя: Тимощук О.Л.
Дата ухвалення: 2010-12-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" грудня 2010 р. Справа № 2a-2617/10/0970

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді Тимощука О.Л.

Суддів: Кафарського В.В.,

ОСОБА_1,

при секретарі Маковійчук С.М.

за участю: позивача - ОСОБА_2,

відповідача - ОСОБА_3, представника прокуратури м. Івано-Франківська - ОСОБА_4, представника прокуратури Івано-Франківської області, Генерального прокурора України - ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду адміністративну справу за позовом: ОСОБА_2 до відповідача: Старшого слідчого слідчого відділу прокуратури м. Івано-Франківська - ОСОБА_3, прокурора Івано-Франківської області, Генерального прокурора України

про визнання нечинним в частині та скасування наказу від 18.07.2005 р. №400, зобовязання вчинення дій та вирішення питання судових витрат,-

ВСТАНОВИВ:

21.07.2010 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Старшого слідчого слідчого відділу прокуратури м. Івано-Франківська - ОСОБА_3, прокурора Івано-Франківської області, Генерального прокурора України про визнання протиправним та скасування наказу від 18.07.2005р. № 400, зобовязання проведення службового розслідування та вирішення питання судових витрат.

16.08.2010 року позивач збільшив позовні вимоги шляхом подання адміністративного позову в новій редакції, в якому просив визнати нечинним наказ від 18.07.2005р. № 400 в частині призначення ОСОБА_3 на посаду старшого слідчого слідчого відділу прокуратури м.Івано-Франківська з 19.07.2005 року, встановити відсутність компетенції (повноважень) відповідача як старшого слідчого слідчого відділу прокуратури м.Івано-Франківська, зобовязати Генерального прокурора України провести службове розслідування та вирішити питання щодо судових витрат.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідача ОСОБА_3 з 19.07.2005 року, призначено на посаду старшого слідчого слідчого відділу прокуратури м.Івано-Франківська без проходження стажування, а в подальшому - відповідної атестації, що в свою чергу виключає наявність в останнього повноважень як старшого слідчого слідчого відділу прокуратури м.Івано-Франківська в тому числі, й зокрема, у здійсненні провадження в кримінальній справі щодо позивача і є підставою для призначення Генеральним прокурором України службового розслідування даного факту у відповідності до вимог «Інструкції про порядок проведення службового розслідування в органах прокуратури України», затвердженого наказом Генерального прокурора України від 21.02.2001 №69к.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив позов задовольнити.

Відповідач та представники відповідачів в судовому засіданні проти позову заперечили з підстав, викладених в письмових запереченнях.

Судом, відповідно до вимог пункту 1 частини 1 статті 157 КАС України постановлено ухвалу від 22.12.2010 року про закриття провадження у справі, в частині встановлення відсутності компетенції (повноважень) відповідача ОСОБА_3, як старшого слідчого слідчого відділу прокуратури м.Івано-Франківська.

Заслухавши пояснення позивача, відповідача та представників відповідачів, дослідивши та оцінивши надані суду письмові докази та інші матеріали справи, судом встановлено наступне.

В 2005 році відповідач ОСОБА_3 закінчив з відзнакою Львівський національний університет імені Івана-Франка і отримав повну вищу освіту за спеціальністю «Правознавство»та здобув кваліфікацію магістра права (а.с.39).

Згідно з наказом №400 від 18.07.2005 року, на підставі поданої заяви про прийняття на роботу від 18.07.2005 року, прокурором Івано-Франківської області відповідача призначено на посаду старшого слідчого слідчого відділу прокуратури м.Івано-Франківська з 19 липня 2005 року з місячним посадовим окладом згідно штатного розкладу. Цим ж наказом, в частині, що не оскаржується відповідачу встановлено термін стажування до одного року та призначено керівника стажування (а.с.197,198).

Відповідно до частини 1 статті 46 Закону України «Про прокуратуру»прокурорами і слідчими можуть призначатися громадяни України, які мають вищу юридичну освіту, необхідні ділові і моральні якості. Особи, які не мають досвіду практичної роботи за спеціальністю, проходять в органах прокуратури стажування строком до одного року. Порядок стажування визначається Генеральним прокурором України.

Так, відповідач, перебуваючи на посаді старшого слідчого слідчого відділу прокуратури м.Івано-Франківська в період з липня 2005 року по червень 2006 року проходив стажування відповідно до індивідуального плану стажування (а.с.200-203).

Пунктом 1.6 частини 1 наказу Генерального прокурора України «Про організацію роботи з кадрами в органах прокуратури»від 25.02.2004 року, чинного на момент спірних правовідносин, в тому числі, на прокурорів областей покладений обовязок забезпечувати проходження працівниками, які не мають досвіду практичної роботи за спеціальністю, стажування строком до одного року за індивідуальними планами.

В частині 1 статті 15 Закону України «Про прокуратуру»зокрема зазначено, що Генеральний прокурор України затверджує структуру і штатну чисельність підпорядкованих органів прокуратури, розподіляє кошти на їх утримання, відповідно до законів України видає обов'язкові для всіх органів прокуратури накази, розпорядження, затверджує положення та інструкції.

Згідно із положеннями наказу Генерального прокурора України №47ш від 16.03.2000 р. «Про скорочення у штатних розписах штатних одиниць стажистів Відповідно до ст.15 Закону України «Про прокуратуру»»внесено зміни до Положення про організацію в органах прокуратури України роботи з молодими спеціалістами, які закінчили вищі юридичні учбові заклади, від 23 вересня 1992 року, а саме пункт 9 Положення викладено в наступній редакції:

«Відповідно до ст.46 Закону України «Про прокуратуру»особи, які закінчили вищі юридичні заклади і не мають досвіду практичної роботи, призначаються на посади помічників прокурорів і слідчих районних та прирівняних до них прокуратур із строком стажування до одного року».

Посилання позивача на невідповідність оскаржуваного наказу вимогам «Положення про стажування в органах прокуратури», затвердженого наказом Генерального прокурора України від 30.12.2009 року за №80 суд вважає помилковим, оскільки вказаний нормативний акт не має зворотної дії в часі, відтак не може поширюватись на правовідносини, що мали місце в 2005 році.

З наведених підстав та вказаних правових норм, колегія суддів дійшла висновку, що на момент виникнення оскаржуваних правовідносин, а саме 18.07.2005 року не існувало жодних законних перешкод щодо призначення відповідача на посаду старшого слідчого слідчого відділу прокуратури м.Івано-Франківська без попереднього проходження стажування.

Колегія суддів дійшла висновку про безпідставність та необґрунтованість вимоги позивача щодо зобовязання Генерального прокурора України призначити та очолити службове розслідування факту щодо призначення відповідача на посаду старшого слідчого слідчого відділу прокуратури м.Івано-Франківська, як такого, що містить ознаки, передбачені абзацом 5 пункту 4 Інструкції про порядок проведення службового розслідування в органах прокуратури України, затвердженої наказом Генерального прокурора України від 21.02.2001 р. №69к, із забезпеченням позивачу прав, закріплених в п.13 вказаної Інструкції, оскільки як зазначалось вище, твердження позивача про незаконність такого призначення не має правого підґрунтя, а крім цього безпосередньо повязане з однією із вимог щодо встановлення відсутності компетенції (повноважень) відповідача як старшого слідчого слідчого відділу прокуратури м.Івано-Франківська, при розгляді якої, провадження у справі в цій частині - закрито. З аналогічних підстав суд вважає помилковим та безпідставним твердження позивача, що проходження атестації та присвоєння класного чину відповідачу є тим приюдиційним фактом, виключно за наявності якого, останнього можливо притягнути до дисциплінарної відповідальності.

Крім цього, суд зазначає, що згідно із пунктом 1, пунктом 4 «Інструкції про порядок проведення службового розслідування в органах прокуратури України», затвердженої наказом Генерального прокурора України від 21.02.2001 №69к проведення службових розслідувань стосовно прокурорсько-слідчих працівників у звязку з їх процесуальною діяльністю не входить до компетенції відділу особового складу управління кадрів Генеральної прокуратури України, відтак не може бути предметом службової перевірки.

Відповідно до частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Враховуючи вищевикладене та вказані правові норми колегія суддів дійшла висновку, що позовні вимоги є безпідставними, необґрунтованими та такими, що не підлягають до задоволення.

На підставі статті 124 Конституції України, керуючись ст.ст.158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

В задоволенні позову відмовити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку. Відповідно до статті 186 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо субєкта владних повноважень у випадках та порядку, передбаченому частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення пятиденного строку з моменту отримання субєктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Апеляційна скарга подається до Львівського апеляційного адміністративного суду через Івано-Франківський окружний адміністративний суд.

Постанова набирає законної сили в порядку та строки встановлені статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя: /підпис/ ОСОБА_6

Судді: Кафарський В.В.

ОСОБА_1

Постанова складена в повному обсязі 27.12.2010.