Справа № 820/5862/15
Суддя: Сагайдак В.В.
Дата ухвалення: 2015-11-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

05 листопада 2015 р. № 820/5862/15

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Сагайдака В.В.,

суддів - Бездітка Д.В., Полях Н.А.,

за участі секретаря судового засідання Савчука С.С.,

за участю:

представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідачів - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Харкові адміністративну справу за позовом ОСОБА_3 до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Харківській області, Державної судової адміністрації України, третя особа: ОСОБА_4, начальник Територіального управління Державної судової адміністрації України в Харківській області, про визнання протиправними дій, зобов'язання вчинити певні дії та стягнення суми,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_3, звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Харківській області, Державної судової адміністрації України, третя особа: ОСОБА_4, начальник Територіального управління Державної судової адміністрації України в Харківській області, в якому просить суд: визнати протиправними дії Територіального управління Державної судової адміністрації України в Харківській області щодо відмови видати ОСОБА_3 належним чином оформлену трудову книжку чи її дублікат; зобов'язати Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Харківській області видати ОСОБА_3 належним чином оформлену трудову книжку чи її дублікат; зобов'язати Державну судову адміністрацію України змінити дату звільнення ОСОБА_3 26.01.2011 р. датою видачі трудової книжки або її дубліката; стягнути солідарно з відповідачів на користь ОСОБА_3 середній заробіток за час вимушеного прогулу з наступного дня після її звільнення 27.01.2011 р. по дату видачі трудової книжки чи її дубліката.

В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначила, що протиправна відмова у видачі їй належним чином оформленої трудової книжки чи її дублікату порушує передбачені Конституцією права на гідне життя, на працю, на отримання соціальної допомоги тощо та призвела до виникнення вимушеного прогулу. Відновлення порушених прав вбачає шляхом зобовязання Територіального управління Державної судової адміністрації України в Харківській області видати належним чином оформлену трудову книжку чи її дублікат, змінивши дату звільнення ОСОБА_3 26.01.2011 року датою видачі трудової книжки або її дубліката.

У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги, просив позов задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідачів проти позову заперечував та зазначив, що ОСОБА_3, як керівник ТУ ДСА в Харківській області, на день звільнення мала доступ до трудових книжок та гербової печатки. Вона надала усне розпорядження відповідному працівнику щодо надання їй для ознайомлення трудову книжку, яку отримала і до відділу кадрової роботи не повернула. Отже територіальному управлінню, як органу, який зобовязаний був видати трудову книжку в день звільнення, факт її вилучення безпосередньо позивачем перешкодив реалізації даного обовязку. Тому ТУ ДСА в Харківській області жодних протиправних дій, якими б було порушено права позивача, не вчиняло.

Третя особа - начальник Територіального управління Державної судової адміністрації України в Харківській області ОСОБА_4, у судове засідання не прибув, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, через канцелярію суду надав заяву про розгляд справи без його участі.

Суд, відповідно до приписів ст. 128 КАС України, розглянув дану справу без участі третьої особи.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, суд дійшов наступного висновку.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_3 перебувала на посаді начальника ТУ ДСА в Харківській області з 19.06.2006 року по 26.01.2011 року. Була звільнена з посади наказом ДСА України від 26.01.2011 року за № 133/к з 26.01.2011 року відповідно до п.1 ст.41 КЗпП України - за одноразове грубе порушення трудових обовязків (т.1 а.с.10,208).

Представник відповідачів пояснив, що даний наказ надійшов до ТУ ДСА в Харківській області факсом 26.01.2011 року наприкінці робочого дня та зареєстрований 27.01.2011 року ( т.1 а.с. 209 -210). В день надходження згаданого наказу до ТУ ДСА в Харківській області, позивачу було запропоновано з ним ознайомитись. Проте ОСОБА_3 відмовилась від ознайомлення, про що відповідальними працівниками, а саме: В.о. начальника ТУ ДСА в Харківській області ОСОБА_4, першим заступником начальника ТУ ДСА в Харківській області ОСОБА_5 та начальником відділу кадрової роботи ТУ ДСА в Харківській області ОСОБА_6 27.01.2011 року складено відповідний акт ( т.1 а.с.61).

Враховуючи дану обставину, ТУ ДСА в Харківській області, з метою належного ознайомлення позивачки з наказом про її звільнення, даний документ супровідним листом від 27.01.2011 року за № 03-20/150 було направлено на домашню адресу курєрською службою. Проте документи було повернуто за відсутністю одержувача ( т.1 а.с.62-63).

При цьому Позивач, перебуваючи на посаді в день звільнення, а саме 26.01.2011 року повний робочий день, мала доступ до трудових книжок та гербової печатки, що вбачається з табелю обліку робочого часу, наказу від 30.07.2010 року № 01-08/47 про допуск до роботи з документами з грифом «Для службового користування», журналу обліку та видачі печаток і штампів (т.1 а.с.203-207, 219-221).

В ході розгляду справи було встановлено, що позивач, як діючий начальник ТУ ДСА в Харківській області, надала усне розпорядження начальнику відділу кадрової роботи ОСОБА_6 щодо надання їй для ознайомлення трудову книжку, яку до відділу кадрової роботи не повернула, про що відповідними посадовими особами складено належний акт.

Дана обставина підтверджується поясненнями свідків.

Так свідок ОСОБА_7 пояснила суду, що на час звільнення позивача працювала в ТУ ДСА в Харківській області на посаді начальника відділу кадрової роботи. Так 26.01.2011 року під час перебування на своєму робочому місці вона отримала від позивача ОСОБА_3, яка на той час була начальником ТУ ДСА в Харківській області, усне розпорядження про надання їй трудової книжки для ознайомлення. Надаючи ОСОБА_3 трудову книжку свідок не була обізнана про існування Наказу ДСА України від 26.01.2011 року за № 133/к про її звільнення. ОСОБА_3 свою трудову книжку до відділу кадрової роботи не повернула, про що складено відповідний акт посадовими особами ТУ ДСА в Харківській області, а саме: начальником відділу кадрової роботи ТУ ДСА в Харківській області ОСОБА_6, головним спеціалістом того ж відділу ОСОБА_8 та В.о. начальника ТУ ДСА в Харківській області ОСОБА_4, а ОСОБА_7 також було надано письмові пояснення на імя В.о. начальника ТУ ДСА в Харківській області ОСОБА_4 з цього приводу. Оскільки наказ про звільнення позивача надійшов до ТУ ДСА в Харківській області коли трудової книжки ОСОБА_3 вже не було в наявності, відповідний запис про звільнення внесено не було.

Показання свідка ОСОБА_7 також підтверджені матеріалами справи, а саме: копією наказу № 01-06/58 від 28.07.2010 року про переведення ОСОБА_6 тимчасово на посаду начальника відділу кадрової роботи, письмовими поясненнями щодо обставин відсутності трудової книжки, письмовими поясненнями, наданими суду, актом про отримання ОСОБА_3 26.01.2011 року своєї трудової книжки для ознайомлення та факту неповернення такої до кінця робочого дня ( т.1 а.с.65, 198, 183, 245).

Свідок ОСОБА_9 пояснила суду, що на час звільнення позивача працювала на посаді головного спеціаліста відділу кадрової роботи ТУ ДСА в Харківській області. Так 26.01.2011 року до неї підійшла ОСОБА_6 та забрала із сейфу, що знаходиться у її кабінеті і в якому зберігаються документи для службового користування, трудову книжку ОСОБА_3 З того часу більше дану трудову книжку свідок не бачила, склавши разом з іншими працівниками та підписавши акт про не повернення ОСОБА_3 трудової книжки, що був вкладений у журнал обліку руху трудових книжок та вкладишів до них.

Показання свідка ОСОБА_9 також підтверджені матеріалами справи, а саме: наказом від 28.07.2010 року № 01-06/56 про призначення ОСОБА_8 на посаду, відповідними поясненнями стосовно обставин справи, актом про отримання ОСОБА_3 26.01.2011 року своєї трудової книжки для ознайомлення та факту неповернення такої до кінця робочого дня, журналом обліку руху трудових книжок та вкладишів до них ( т.1 а.с.196, 198, 200-202 211-212).

Свідок ОСОБА_4 начальник ТУ ДСА в Харківській області суду пояснив, що на час звільнення ОСОБА_3 перебував на посаді провідного спеціаліста відділу кадрової роботи ТУ ДСА в Харківській області. Наказом № 740/к від 07.12.2010 року на нього було покладено виконання обовязків начальника ТУ ДСА в Харківській області на період тимчасової непрацездатності позивача. Свідок зазначив, що до посадових обовязків начальника відділу кадрової роботи на той час ОСОБА_6 відносилось забезпечення підготовки матеріалів про призначення на посади та звільнення з посад, організація роботи, повязаної з заповненням,обліком та зберіганням трудових книжок працівників. Тому остання, отримавши усне розпорядження від свого керівника ОСОБА_3, не могла проігнорувати вимогу надання трудової книжки для ознайомлення. ОСОБА_3 як керівник здійснювала контроль всіх підрозділів, у тому числі відділу кадрів. Після отримання своєї трудової книжки вона повинна була її передати до відділу для внесення відповідних записів, проте трудову книжку не повернула, про що був складений відповідний акт.

Показання свідка ОСОБА_4 також підтверджені матеріалами справи, а саме: наказом № 740/к від 07.12.2010 року про покладення виконання обовязків, листком непрацездатності ОСОБА_3, актом про отримання ОСОБА_3 26.01.2011 року своєї трудової книжки для ознайомлення та факту неповернення такої до кінця робочого дня ( т.1 а.с. 198, 199, 217).

За існування факту вилучення позивачкою своєї трудової книжки ТУ ДСА в Харківській області листом від 05.05.2011 року № 03-26/1031 звернулось до Прокуратури Харківської області щодо проведення перевірки наявності підстав для порушення кримінальної справи відносно ОСОБА_3 ( т.1 а.с.60).

В матеріалах справи міститься заява ОСОБА_3 від 21.06.2011 року, в якій вона просила видати дублікат трудової книжки, оскільки із звернення ТУ ДСА в Харківській області до органів прокуратури їй стало відомо, що її трудова книжка була втрачена ( т.1 а.с.11).

Крім того, в ході розгляду справи було встановлено, що 20.04.2011 року Державною судовою адміністрацією України наказом № 89 було внесено зміни до наказу ДСА від 26.01.2011 р. № 133/к, яким змінено підставу звільнення з за одноразове грубе порушення трудових обовязків на за порушення Присяги державного службовця та замінено законодавчі норми, на підставі яких відбулось звільнення з п.1 ст.41 КЗпП України на п.6 ч.1 ст.30 Закону України Про державну службу. Даний наказ разом з повторно направленим наказом від 26.01.2011 року, цінним листом за № 03-20/1000 від 28.04.2011 року з описом вкладення було надіслано на адресу позивача. Також в даному листі було повідомлено ОСОБА_3 про необхідність внесення відповідних записів до трудової книжки у звязку з відсутністю такої у відділі кадрової роботи. Дані документи отримано позивачем 06.05.2011 року, про що свідчить відповідне поштове повідомлення( т.1 а.с. 66-69).

Про існування факту вилучення ОСОБА_3 своєї трудової книжки, ТУ ДСА в Харківській області листом від 11.11.2014 року № 02-27/2494/14 повідомило ДСА України ( т.1 а.с.70).

Спірні правовідносини виникли внаслідок того, що на думку ОСОБА_3, ТУ ДСА в Харківській області було порушено порядок та процедуру її звільнення, яка виразилась у невидачі належним чином оформленої трудової книжки або її дублікату в установлені законом строки.

По суті позовних вимог суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 1 Закону Про державну службу від 16 грудня 1993 року № 3723-XII, ( надалі Закон) державна служба в Україні - це професійна діяльність осіб, які займають посади в державних органах та їх апараті щодо практичного виконання завдань і функцій держави та одержують заробітну плату за рахунок державних коштів. Ці особи є державними службовцями і мають відповідні службові повноваження.

Статтею 36 КЗпП України визначено, що до підстав припинення трудового договору віднесено:

1) угоду сторін;

2) закінчення строку (пункти 2 і 3 статті 23), крім випадків, коли трудові відносини фактично тривають і жодна з сторін не поставила вимогу про їх припинення;

3) призов або вступ працівника або власника - фізичної особи на військову службу, направлення на альтернативну (невійськову) службу, крім випадків, коли за працівником зберігаються місце роботи, посада відповідно до частин третьої та четвертої статті 119 цього Кодексу;

4) розірвання трудового договору з ініціативи працівника (статті 38, 39), з ініціативи власника або уповноваженого ним органу (статті 40, 41) або на вимогу профспілкового чи іншого уповноваженого на представництво трудовим колективом органу (стаття 45);

5) переведення працівника, за його згодою, на інше підприємство, в установу, організацію або перехід на виборну посаду;

6) відмова працівника від переведення на роботу в іншу місцевість разом з підприємством, установою, організацією, а також відмова від продовження роботи у зв'язку із зміною істотних умов праці;

7) набрання законної сили вироком суду, яким працівника засуджено (крім випадків звільнення від відбування покарання з випробуванням) до позбавлення волі або до іншого покарання, яке виключає можливість продовження даної роботи;

7-1) укладення трудового договору (контракту), всупереч вимогам Закону України "Про запобігання корупції", встановленим для осіб, які звільнилися або іншим чином припинили діяльність, повязану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, протягом року з дня її припинення;

7-2) з підстав, передбачених Законом України "Про очищення влади";

8) підстави, передбачені контрактом.

Водночас статтею 30 Закону унормовано підстави припинення державної служби. Крім загальних підстав, передбачених Кодексом законів про працю України, державна служба припиняється у разі: 1) порушення умов реалізації права на державну службу (стаття 4 цього Закону); 2) недотримання пов'язаних із проходженням державної служби вимог, передбачених статтями 16 і 16-1 цього Закону; 3) досягнення державним службовцем граничного віку проходження державної служби (стаття 23 цього Закону); 4) відставки державних службовців, які займають посади першої або другої категорії (стаття 31 цього Закону); 5) виявлення або виникнення обставин, що перешкоджають перебуванню державного службовця на державній службі (стаття 12 цього Закону);6)відмови державного службовця від прийняття або порушення Присяги, передбаченої статтею 17 цього Закону.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 47 КЗпП України, Власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. У разі звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу він зобов'язаний також у день звільнення видати йому копію наказу про звільнення з роботи. В інших випадках звільнення копія наказу видається на вимогу працівника.

Трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. До трудової книжки заносяться відомості про роботу, заохочення та нагороди за успіхи в роботі на підприємстві, в установі, організації; відомості про стягнення до неї не заносяться. Порядок ведення трудових книжок визначається Кабінетом Міністрів України ( ст. 48 КЗпП України).

Так п.3,4 Постанови КМУ від 27.04.1993 року № 301 ( в редакції, чинні на момент виникнення спірних правовідносин) трудові книжки зберігаються на підприємствах, в установах і організаціях як документи суворої звітності, а при звільненні працівника трудова книжка видається йому під розписку в журналі обліку. Відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації.

Отже, згідно даної норми права позивач ОСОБА_3 мала відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок.

Постановою КМУ від 27.11.1998 року № 1893 ( в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) затверджено Інструкцію про порядок обліку, зберігання і використання документів, справ, видань та інших матеріальних носіїв інформації, які містять конфіденційну інформацію, що є власністю держави .

Пунктом 64 даної Інструкції передбачено, що обов'язковому обліку підлягають печатки і штампи з повним найменуванням організацій; бланки з кутовими та повздовжніми штампами організацій, що мають необхідний трафаретизований текст документів, які дають право на інспектування, нагляд та відвідування організацій; посвідчення особи, посвідчення про відрядження, а також усі види перепусток, бланки документів про освіту (атестати, дипломи, посвідчення), трудові книжки. Порядок обліку, зберігання і використання інших видів печаток, штампів і бланків суворої звітності визначається відповідними відомчими інструкціями. Контроль за їх виготовленням, зберіганням та використанням покладається на канцелярії організацій та осіб, відповідальних за діловодство.

Пунктом 65 даної Інструкції передбачено, що особи, що персонально відповідають за облік і зберігання печаток, штампів і бланків, призначаються наказами керівників організацій.

Крім того спільним наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України та Міністерства соціального захисту населення України № 58 від 29.07.1993 року ( зареєстровано в Мінюсті 17.08.1993 року за № 110) затверджено Інструкцію про порядок ведення трудових книжок працівників.

Так п. 2.3, 2.4 даної Інструкції визначено, що записи в трудовій книжці при звільненні або переведенні на іншу роботу повинні провадитись у точній відповідності з формулюванням чинного законодавства і з посиланням на відповідну статтю, пункт закону. Усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

Відповідно до п. 2.5 Інструкції з кожним записом, що заноситься до трудової книжки на підставі наказу (розпорядження) про призначення на роботу, переведення і звільнення власник або уповноважений ним орган зобов'язаний ознайомити працівника під розписку в особистій картці (типова відомча форма N П-2, затверджена наказом Мінстату України від 27 жовтня 1995 року N 277,в якій має повторюватися відповідний запис з трудової книжки (вкладиша).

Пунктом 4.1 Інструкції визначено, що у разі звільнення працівника всі записи про роботу і нагороди, що внесені у трудову книжку за час роботи на цьому підприємстві, засвідчуються підписом керівника підприємства або спеціально уповноваженою ним особою та печаткою підприємства або печаткою відділу кадрів. Власник або уповноважений ним орган зобов'язаний видати працівнику його трудову книжку в день звільнення з внесеним до неї записом про звільнення. При затримці видачі трудової книжки з вини власника або уповноваженого ним органу працівникові сплачується середній заробіток за весь час вимушеного прогулу. Днем звільнення в такому разі вважається день видачі трудової книжки. Про новий день звільнення видається наказ і вноситься запис до трудової книжки працівника. Раніше внесений запис про день звільнення визнається недійсним у порядку, встановленому пунктом 2.10 цієї Інструкції.

Якщо працівник відсутній на роботі в день звільнення, то власник або уповноважений ним орган в цей день надсилає йому поштове повідомлення із вказівкою про необхідність отримання трудової книжки. Пересилання трудової книжки поштою з доставкою на зазначену адресу допускається тільки за письмовою згодою працівника ( п. 4.2 Інструкції).

Пунктом 5 Інструкції унормовано умови та порядок видачі дублікатів трудових книжок.

Системно аналізуючи дані нормативні акти та встановлені судом обставини колегія суддів вважає позовні вимоги необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню з огляду на наступне.

Так посадовими інструкціями службових осіб відділу кадрової роботи ТУ ДСА в Харківській області передбачений їх обовязок щодо роботи, повязаної з заповненням, обліком і зберіганням трудових книжок в порядку, передбаченому правилами внутрішнього трудового розпорядку, затверджених відповідним наказом ДСА України від 30.06.2004 року № 109/04.

Відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладено на керівника кадрової служби ТУ ДСА в Харківській області.

З показань свідків вбачається, що на час усного розпорядження позивача про надання їй трудової книжки для ознайомлення, вони не були обізнані про існування Наказу ДСА України від 26.01.2011 року за № 133/к про звільнення ОСОБА_3, оскільки такий на адресу управління ще не надійшов.

Тому начальником кадрової служби 26.01.2011 року, на якого зокрема покладено обовязок виконувати розпорядження керівництва, було надано позивачу ОСОБА_3 на його вимогу трудову книжку для ознайомлення. Запису про звільнення ОСОБА_3 в ній не містилось, оскільки такий наказ надійшов від ДСА України після того, як трудову книжку було надано позивачу.

На виконання приписів ст. 47 КЗпП України, задля дотримання процедури звільнення, Позивачу направили відповідною кур'єрскою доставкою наказ про звільнення, за факту відмови ОСОБА_3 від його ознайомлення, оскільки звільнення відбулось за ініціативи другого відповідача.

Розглядом справи доведено, що ОСОБА_3 отримавши свою трудову книжку, до ТУ ДСА в Харківській області її не повернула. З цього приводу перший відповідач вчиняв дії, направлені на виконання вимог КЗпП України та Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників в частині дотримання процедури звільнення шляхом відповідного листування, яким направляв Наказ про звільнення та про внесення змін до наказу про звільнення, пропонуючи Позивачу повернути трудову книжку для внесення відповідних записів, а також звертався до органу прокуратури для вчинення належного реагування за факту вилучення трудової книжки.

Твердження представника позивача, що ОСОБА_3 ніяких розпоряджень щодо видачі їй трудової книжки не надавала, та трудової книжки не отримувала, були спростовані під час розгляду справи, під час допиту свідків.

Посилання позивача на порушення процедури звільнення 26.01.2011 року є необґрунтованими, оскільки всі дії, направлені на реалізацію наказу про звільнення першим відповідачем було вчинено.

Суд звертає увагу позивача, що пояснення свідків є ідентичними, надавались під присягою, свідки попереджені про кримінальну відповідальність за надання неправдивих показань. Підстав вважати неправдивими показання свідків судом не встановлено. Показання свідків приймаються судом, в силу приписів ст. 86 КАСУ, як належний та допустимий доказ того, що позивач, користуючись своїм службовим становищем, та на день отримання трудової книжки (звільнення) перебуваючи на посаді начальника ТУ ДСА в Харківській області, мала доступ до трудових книжок та гербової печатки.

ОСОБА_3 отримала свою трудову книжку для ознайомлення та не повернула її для здійснення процедури звільнення. Перший відповідач саме через дії ОСОБА_3 був позбавлений можливості внести відповідні записи про її звільнення, та видати належним чином оформлену трудову книжку. Такі дії можливі виключно разі, коли позивач поверне трудову книжку до установи, в якій вона працювала, для внесення відповідних записів. З цього виходить неможливість видання дублікату трудової книжки позивача, оскільки така ТУ ДСА в Харківській області втрачена не була.

Позовні вимоги з цього приводу задоволенню не підлягають.

Решта позовних вимог є похідними, та також не підлягають задоволенню. Розглядом справи доведено, що ТУ ДСА в Харківській області дій чи бездіяльності, які б порушили права позивача, не вчиняло.

Крім того, представник позивача виразив сумнів у легітимності наказу ДСА України від 20.04.2011 року № 89 про внесення змін до наказу ДСА від 26.01.2011 р. № 133/к, яким змінено підставу звільнення з за одноразове грубе порушення трудових обовязків на за порушення Присяги державного службовця та замінено законодавчі норми, на підставі яких відбулось звільнення з п.1 ст.41 КЗпП України на п.6 ч.1 ст.30 Закону України Про державну службу, оскільки такий бав винесений поза межами трудових відносин. З цього приводу слід зазначити, що в рамках заявлених позовних вимог не міститься така про скасування наказу ДСА України від 20.04.2011 року № 89, тому суд не приймає дане твердження до уваги.

Керуючись ст. ст.128, 158 -163, ст. 186, ст. 254 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_3 до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Харківській області, Державної судової адміністрації України, третя особа: ОСОБА_4, начальник Територіального управління Державної судової адміністрації України в Харківській області, про визнання протиправними дій, зобов'язання вчинити певні дії та стягнення суми - відмовити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги в десятиденний строк з дня її проголошення та з дня отримання копії постанови, у разі проголошення постанови суду, яка містить вступну та резолютивну частини, а також прийняття постанови у письмовому провадженні. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили після закінчення строків для подачі апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови виготовлено 10.11.2015 року.

Головуючий суддя: Сагайдак В.В.

Судді: Бездітко Д.В.

ОСОБА_10