Справа № 810/5072/13-а
Суддя: Головчук С.В.
Дата ухвалення: 2015-10-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"29" жовтня 2015 р. м. Київ К/800/44205/14

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

Головчук С.В. (суддя-доповідач),
Ліпського Д.В..,
Черпака Ю.К.,

розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу Київського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів

на постанову Київського окружного адміністративного суду від 17 жовтня 2013 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 05 липня 2014 року

у справі за позовом Київського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів (далі - Київське ОВФСЗІ) до Товариства з обмеженою відповідальністю М'ясопереробний завод «Баварія» (далі - ТОВ МЗ «Баварія») про стягнення адміністративно-господарських санкцій,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2013 року Київське ОВФСЗІ звернулось з вказаним позовом, в якому зазначило, що у 2012 році відповідач не працевлаштував на роботу необхідну кількість інвалідів, відповідно до статті 19 Закону України від 21 березня 1991 року № 875-ХІІ «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» (далі -Закон № 875-ХІ) та не сплатив адміністративно - господарські санкції за порушення вимог зазначеної норми. Вважаючи дії ТОВ МЗ «Баварія» неправомірними, просив суд стягнути з відповідача адміністративно-господарські санкції у розмірі 7850,00 грн та 233,93 грн пені за порушення строків їх сплати.

Постановою Київського окружного адміністративного суду від 17 жовтня 2013 року, яку залишено без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 05 липня 2014 року, в задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі позивач порушує питання про скасування рішень судів першої та апеляційної інстанцій та ухвалення нового судового рішення про задоволення позовних вимог. Зазначає, що судами порушено норми матеріального та процесуального права, зокрема, неправильно застосовано норми Закону № 875-ХІ. Вказує, що відповідач не вжив усіх необхідних заходів щодо працевлаштування необхідної кількості інвалідів, зокрема не подавав звіти за формою №3-ПН.

Перевіривши доводи касаційної скарги, матеріали справи, правильність застосування норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Судами встановлено, що з 29 липня 1992 року ТОВ МЗ «Баварія» зареєстроване як юридична особа Шевченківською районною у м. Києві державною адміністрацією, що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців.

Вирішуючи спір та відмовляючи в позові суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, виходив з того, що відповідачем були виконані всі вимоги чинного законодавства щодо визначення кількості і створення робочих місць для працевлаштування інвалідів.

Проте, такі висновки є передчасними та спростовуються матеріалами справи.

Частиною 3 статті 18 Закону № 875-ХІІ встановлено, що підприємства, установи, організації, фізичні особи, які використовують найману працю, зобов'язані виділяти та створювати робочі місця для працевлаштування інвалідів, у тому числі спеціальні робочі місця, створювати для них умови праці з урахуванням індивідуальних програм реабілітації і забезпечувати інші соціально-економічні гарантії, передбачені чинним законодавством, надавати державній службі зайнятості інформацію, необхідну для організації працевлаштування інвалідів, і звітувати Фонду соціального захисту інвалідів про зайнятість та працевлаштування інвалідів у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Такі вимоги Закону № 875-ХІІ у 2012 році реалізувались відповідно до частини 4 статті 20 Закону України від 01 березня 1991 року № 803-XII «Про зайнятість населення», згідно з якою, підприємства, установи і організації незалежно від форми власності реєструються у місцевих центрах зайнятості за їх місцезнаходженням як платники збору до Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття, щомісяця подають цим центрам адміністративні дані у повному обсязі про наявність вільних робочих місць (вакансій), у тому числі призначених для працевлаштування інвалідів.

Для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій інвалідів, фізичних осіб, які використовують найману працю, установлюється норматив робочих місць для працевлаштування інвалідів у розмірі чотирьох відсотків середньооблікової чисельності штатних працівників облікового складу за рік, а якщо працює від 8 до 25 осіб - у кількості одного робочого місця (частина 1 статті 19 Закону № 875-ХІІ).

Відповідно до частини 1 статті 20 Закону № 875-XII підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій інвалідів, фізичні особи, які використовують найману працю, де середньооблікова чисельність працюючих інвалідів менша, ніж установлено нормативом, передбаченим статтею 19 цього Закону, щороку сплачують відповідним відділенням Фонду соціального захисту інвалідів адміністративно-господарські санкції, сума яких визначається в розмірі середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, установі, організації, у тому числі підприємстві, організації громадських організацій інвалідів, фізичної особи, які використовують найману працю, за кожне робоче місце, призначене для працевлаштування інваліда і не зайняте інвалідом.

Адміністративно-господарські санкції за незайняті інвалідами робочі місця не є податком, збором (обов'язковим платежем), обов'язкова сплата яких передбачена Конституцією України та Законом України від 25 червня 1991 року № 1251-XII «Про систему оподаткування», а є заходом впливу на правопорушника у сфері господарювання у зв'язку зі скоєнням правопорушення.

Разом із тим, відповідно до частини 1 статті 218 Господарського кодексу України підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

Частиною 2 наведеної статті передбачено, що учасник господарських відносин відповідає, зокрема, за порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення.

Отже, за приписами наведених норм закону, підприємство, на якому кількість працівників перевищує 8 осіб, зобов'язане виділити та створити робоче місце для інваліда та подати до державної служби зайнятості необхідну інформацію, тобто звіт форми №3-ПН. У разі невиконання цих вимог, підприємство несе відповідальність у вигляді сплати адміністративно-господарських санкцій за незайняті інвалідами робочі місця.

Разом з тим, обов'язок підприємства зі створення робочих місць для інвалідів не супроводжується обов'язком цього підприємства займатися пошуком інвалідів для працевлаштування, оскільки відповідно до частини 3 статті 181 Закону № 875-XII державна служба зайнятості здійснює пошук підходящої роботи відповідно до рекомендацій МСЕК, наявних у інваліда кваліфікації та знань, з урахуванням його побажань.

Як видно із матеріалів справи, у ТОВ МПЗ «Баварія» з 10 серпня по 11 вересня 2012 року працювало 8 осіб, а з 12 по 24 вересня 2012 року - 9 осіб (а.с. 17).

Отже, з 10 серпня 2012 року відповідач був зобов'язаний створити одне робоче місце для інваліда та подати необхідну інформацію до відповідного центру зайнятості.

Згідно із наказом ТОВ МПЗ «Баварія» від 25 вересня №8-ос, з 25 вересня 2012 року на підприємство був працевлаштований ОСОБА_4, якому встановлено інвалідність ІІІ групи, що підтверджується довідкою МСЕК (а.с. 18, 19).

Разом з тим, інформація про те, що у період з 10 серпня по 24 вересня 2012 року відповідачем було створене робоче місце для інваліда та проінформовано відповідні органи, які займаються працевлаштуванням інвалідів, про створення такого робочого місця відсутня і питання щодо вжиття ТОВ МПЗ «Баварія» усіх необхідних заходів в цей період судами не досліджувалось.

Водночас, розрахунок заборгованості Київське ОВФСЗІ провело за повний 2012 рік, без урахування періодів, коли кількість працівників ТОВ МПЗ «Баварія» становила менше 8 осіб, та періоду роботи інваліда ОСОБА_4

Зазначені обставини мають істотне значення для правильного вирішення спору.

Згідно із частиною 2 статті 227 КАС України підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий розгляд є порушення норм процесуального права, які унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

Враховуючи наведене, рішення судів підлягають скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції на новий розгляд.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 227, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу Київського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів задовольнити частково.

Постанову Київського окружного адміністративного суду від 17 жовтня 2013 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 05 липня 2014 року скасувати, а справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі та оскарженню не підлягає.

Судді С.В. Головчук
Д.В. Ліпський
Ю.К. Черпак