Справа № 22-а-25915/11
Суддя: Рудніченко О. М.
Дата ухвалення: 2011-10-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Апеляційний суд Київської області
У Х В А Л А

Іменем України

31 жовтня 2011 року м.Київ

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого Воробйової Н.С.,

суддів Семенцова Ю.В., Рудніченко О.М.,

розглянувши адміністративну справу за апеляційною скаргою управління пенсійного фонду в м. Біла Церква Київської області на постанову Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 17 березня 2010 року по справі за позовною заявою ОСОБА_1 до управління пенсійного фонду в м.Біла Церква Київської області, про зобовязання проведення перерахунку, доплати до пенсії, -

в с т а н о в и л а:

Позивач в лютому 2010 р. звернулася до суду із адміністративним позовом, який мотивувала тим, що вона є потерпілою 4 категорії від аварії на ЧАЕС і відповідно до ст.39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» як непрацюючий пенсіонер, що мешкає у зоні посиленого радіоекологічного контролю, має право на підвищення до пенсії у розмірі мінімальної зарплати. Вказувала, що відповідач виплачує їй підвищення до пенсії у меншому розмірі ніж встановлено законом, у звязку з чим просила зобовязати відповідача провести перерахунок та виплату доплати до пенсії, встановивши її на рівні мінімальної заробітної плати, щомісячно починаючи з 09.07.2007р. по грудень 2009р. та надалі виконувати вимоги ст.39 Закону.

Постановою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 17 березня 2010р. позов задоволено частково. Визнано дії управління Пенсійного фонду України в м. Біла Церква щодо проведення нарахування та виплати позивачеві доплати до пенсії за проживання на території радіоактивного забруднення відповідно до вимог ст. 39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» неправомірними та зобовязано відповідача провести перерахунок доплати до пенсії та виплату за проживання на території радіоактивного забруднення в розмірі однієї мінімальної заробітної плати, встановленої законодавством на відповідний рік, за період з 16.12.2008р. 605грн., з 01.042009р. 625грн. з 01.07.2009р.- 630грн., з 01.10.2009р. 650грн., з 01.11.2009р. по 31.12.2009р. в розмірі 744грн, з врахуванням виплачених сум.

Відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції і ухвалити нову про відмову в задоволенні адміністративного позову, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, перевіривши законність і обґрунтованість постанови суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Приймаючи постанову про часткове задоволення позову, суд обґрунтовував свої висновки тим, що позивач, як потерпілий 4 категорії від аварії на ЧАЕС, як непрацюючий пенсіонер, що мешкає у зоні посиленого радіоекологічного контролю, має право на підвищення до пенсії у розмірі мінімальної зарплати, встановленої законом.

Такі висновки суду є правильними і такими, що відповідають обставинам справи і вимогам закону.

Відповідно до ст.39 вказаного Закону пенсії непрацюючим пенсіонерам, які проживають на території посиленого радіоекологічного контролю підвищуються на одну мінімальну заробітну плату.

Судом встановлено, що позивач мешкає в м. Біла Церква Київської області, яке віднесене законом до території посиленого радіоекологічного контролю, має статус постраждалої від ЧАЕС, перебуває на обліку в управлінні ПФУ і отримує пенсію за віком. Відповідно до ст.ст.39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» позивач як потерпіла, як непрацюючий пенсіонер, що мешкає у зоні посиленого радіоекологічного контролю, має право на підвищення до пенсії у розмірі мінімальної зарплати. Проте вказана доплата до пенсії виплачувалася позивачу з 2008, 2009 р. на підставі постанови КМУ № 530 від 28.05.2008 р. в значно меншому розмірі в твердій грошовій сумі, що є порушенням її прав.

Враховуючи наведене, суд обґрунтовано задоволив позов.

Доводи апеляційної скарги про необхідність застосування до спірних правовідносин постанови КМУ № 530 від 28.05.2008 р. необґрунтовані, поскільки зазначеною постановою встановлено розміри підвищення до пенсії в твердій грошовій сумі, що суперечить ст.ст.39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», якими встановлено розмір підвищення у кратному мінімальному заробітку. В даному випадку мають враховуватися засади пріоритетності Законів України над урядовими нормативними актами.

Інші заперечення апеляційної скарги не ґрунтуються на доказах та не спростовують висновків суду першої інстанції.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що постанова суду першої інстанції відповідає обставинам справи, ухвалена з дотриманням норм матеріального і процесуального права і не може бути скасована з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 200, 205 КАС України, колегія судів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України у м. Біла Церква Київської області залишити без задоволення.

Постанову Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 17 березня 2010 р. по справі за позовною заявою ОСОБА_1 до управління пенсійного фонду в м.Біла Церква Київської області, про зобовязання проведення перерахунку, доплати до пенсії залишити без змін.

Копію ухвали направити учасникам справи.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили в порядку визначеному ч.5 ст.254 КАС України.

Ухвала апеляційного суду може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з моменту набрання законної сили.

Головуючий (підпис)