Справа № 653/2115/13-а
Суддя: Хоменко В. Г.
Дата ухвалення: 2013-11-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа №: 653/2115/13-а
Провадження № 2-а/653/162/13
П О С Т А Н О В А

іменем України

01.11.2013 м. Генічеськ

Генічеський районний суд Херсонської області у складі

головуючого судді Хоменко В.Г.

при секретарі Кідалові Д.О.

за участю представника позивача ОСОБА_1

та представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Генічеську адміністративну справу за позовом Релігійної громади-парафії на честь великомученика ОСОБА_3 Новокаховської єпархії Української Православної церкви до Щавливцевської сільської ради Генічеського району Херсонської області, про визнання протиправними та скасування рішення,

ВСТАНОВИВ:

Релігійна громада-парафія на честь великомученика ОСОБА_3 Новокаховської єпархії Української Православної церкви (далі позивач, або Парафія) звернулась до суду з адміністративним позовом до Щавливцевської сільської ради Генічеського району Херсонської області (далі відповідач) про визнання нечинним рішення 11 сесії Щасливцевської сільської ради Генічеського району Херсонської області VI скликання за №144 від 10 червня 2011 року «Про прийняття у комунальну власність територіальної громади сіл Щасливцевської сільської ради підземного газопроводу середнього тиску з встановленим на ньому обладнанням проведеного до парафії на честь ОСОБА_4 ОСОБА_3 Новокаховської єпархії Української православної церкви».

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що у 2008 році позивачем було збудовано і здано в експлуатацію підземний газопровід для обігріву приміщення церкви Парафії. 16 травня 2011 року на адресу Щасливцевської сільської ради головою парафіяльної ради ОСОБА_5, було направлено листа з проханням прийняти в комунальну власність вищевказаний газопровід. Проте, такі дії ОСОБА_5 були вчинені з порушенням вимог п.12 ст. 23 статуту парафії, оскільки лише парафіяльні збори релігійної громади мають право вирішувати питання володіння, користування та розпорядження майном парафії, та за наявності згоди парафіяльного архієрея. За таких обставин, позивач вважає, що відповідач протиправно прийняв оскаржуване рішення №144 від 10 червня 2011 року, оскільки ним не було перевірено повноваження ОСОБА_5 на відчуження газопроводу, а тому вказане рішення підлягає скасуванню.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав з підстав викладених у позові, просив їх задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечував, зазначивши, що Щасливцевська сільська рада під час прийняття оскаржуваного рішення діяла на підставі, у межах та у спосіб, що передбачені чинним законодавством України, а тому відсутні підстави для задоволення позову.

Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та оцінивши надані докази, вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що відповідно до нової редакції статуту парафії на честь великомученика ОСОБА_3 Новокаховської єпархії Української православної церкви, зареєстрованого розпорядженням голови Херсонської обласної державної адміністрації від 07 травня 2009 року за №466, релігійна громада Української Православної церкви парафії на честь великомученика ОСОБА_3 є релігійною організацією, первинним структурним підрозділом Української православної церкви, який безпосередньо входить до складу Новокаховської єпархії.

З метою обігріву церкви парафією було збудовано та введено в експлуатацію підземний газопровід.

16 травня 2011 року голова парафіяльної ради ОСОБА_5 звернувся з листом до голови Щасливцевської сільської ради про прийняття в комунальну власність газопроводу парафії.

На засіданні 11 сесії Щасливцевської сільської ради VI скликання було ухвалено рішення №144, яким прийнято у комунальну власність територіальної громади сіл Щасливцеве, Генічеська Гірка і селища Приозерне в особі Щасливцевської сільської ради «Підводящий газопровід з встановленим на ньому обладнанні до Парафії на честь великомученика ОСОБА_6 Новокаховської єпархії Української Православної церкви, розташований в с. Генічеська Гірка, Генічеського району Херсонської області протяжністю 226 м.»

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 10 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» (у редакції від 12.03.2011р.) до органів місцевого самоврядування відносяться сільські, селищні, міські ради, що представляють відповідні територіальні громади та які здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

Частиною 1 ст.18 цього Закону передбачено, що відносини органів місцевого самоврядування з підприємствами, установами та організаціями, що не перебувають у комунальній власності відповідних територіальних громад, будуються на договірній і податковій основі та на засадах підконтрольності у межах повноважень, наданих органам місцевого самоврядування законом.

У відповідності до ч.1 ст. 59 Закону рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень.

Частина 1 статті 60 Закону передбачає, що підставою для набуття права комунальної власності є передача майна територіальним громадам безоплатно державою, іншими субєктами права власності, а також майнових прав, створення придбання майна органами місцевого самоврядування в порядку встановлено законом.

Порядок володіння, користування та розпорядження майном урегульовано нормами Цивільного кодексу України.

Відповідно до ч.1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Згідно ч.2 ст. 319 ЦК України власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Як вбачається із змісту п.3.4 нової редакції статуту парафії будівлі, споруди, предмети культу, обєкти соціального, добродійного та господарського призначення, кошти, література, інше майно, придбане парафією, створене нею за власний кошт, пожертвуване громадянами, підприємствами, установами та організаціями, передане державою у власність, а також набуте на інших законних підставах, є власністю парафії.

Пунктом 2.3 статуту парафії передбачено, що повноваження щодо володіння, користування та розпорядженням майном парафії, що належить їй на праві власності входить до компетенції парафіяльних зборів.

Таким чином, право розпоряджатися майном парафії, в тому числі газопроводом, належить виключно парафіяльним зборам.

Проте, як вбачається з матеріалів справи, 16 травня 2011 року до Щасливцевської сільської ради з проханням прийняти рішення про прийняття у комунальну власність газопроводу парафії звернувся голова парафіяльної ради ОСОБА_5, тобто особа яка не уповноважена вчиняти дії по розпорядженню майном парафії.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що у Щасливцевської сільської ради не було підстав для прийняття рішення №144 від 10 червня 2011 року «Про прийняття у комунальну власність територіальної громади сіл Щасливцевської сільської ради підземного газопроводу середнього тиску з встановленим на ньому обладнанням проведеного до парафії на честь ОСОБА_4 ОСОБА_3 Новокаховської єпархії Української православної церкви», оскільки на час прийняття оскаржуваного рішення голова парафіяльної ради ОСОБА_5 не був уповноважений на вчинення дій по розпорядженню майном парафії.

За змістом ч. 10 ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» та ч.1 ст. 21 ЦК України акт органу місцевого самоврядування визнається незаконними в судовому порядку, якщо він суперечить Конституції або законам України і порушує цивільні права чи інтереси.

Відповідно до ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Суд критично оцінює посилання відповідача на правомірність прийняття оскаржуваного рішення, оскільки вказані посилання жодним чином не вмотивовані та не підтверджені належними та допустимими доказами.

Отже, відповідачем не доведено в суді правомірності прийнятого рішення від 10 червня 2011 року за №144, а тому воно підлягає скасуванню.

Згідно з частиною першою статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є субєктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа).

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 158-163 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов Релігійної громади-парафії на честь великомученика ОСОБА_3 Новокаховської єпархії Української Православної церкви задовольнити.

Визнати нечинним рішення 11 сесії Щасливцевської сільської ради Генічеського району Херсонської області VI скликання за №144 від 10 червня 2011 року «Про прийняття у комунальну власність територіальної громади сіл Щасливцевської сільської ради підземного газопроводу середнього тиску з встановленим на ньому обладнанням проведеного до парафії на честь ОСОБА_4 ОСОБА_3 Новокаховської єпархії Української Православної церкви», розташованого в селі Генічеська Гірка, Генічеського району Херсонської області довжиною 226м.

Стягнути з Державного бюджету України на користь Релігійної громади-парафії на честь великомученика ОСОБА_3 Новокаховської єпархії Української Православної церкви здійснені нею судові витрати в сумі 114 (сто чотирнадцять) гривень 70 коп.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано в установлені строки. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду подається до Одеського апеляційного адміністративного суду через Генічеський районний суд Херсонської області протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Генічеського районного суду ОСОБА_7