Справа № 804/12998/15
Суддя: Рябчук Олена Сергіївна
Дата ухвалення: 2015-11-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

копія
ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіОСОБА_1
при секретаріОСОБА_2
представника позивача ОСОБА_3
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпропетровську адміністративну справу за адміністративним позовом Новомосковської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фірма ВВ», за участю Новомосковського міжрайонного прокурора Дніпропетровської області, про стягнення суми податкового боргу, -
12 жовтня 2015 року позивачем збільшено позовні вимоги, позивач просив суд стягнути з відповідача 521 052,19грн.
Представник відповідача в судове засідання не зявився; належність повідомлення відповідача про судовий розгляд справи підтверджується матеріалами справи. Про причини неявки в судове засідання уповноваженого представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Фірма ВВ» суд не повідомило, будь-яких клопотань або заперечень на позов надано не було.
Заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.
Відповідач є платником податків та перебуває на податковому обліку в Новомосковській ОДПІ ГУ ДФС у Дніпропетровській області з 30.09.2003 р.
-416 547,51грн. недоїмки,
-98 494,00грн. штрафних санкцій;
-6010,68грн. пені (а.с.81).
Згідно з Витягом з облікової картки платника податків Товариства з обмеженою відповідальністю «Фірма ВВ» по платежу 18010600 «орендна плата за землю з юридичних осіб», заявлена до стягнення сума заборгованостіз орендної платиутвориласьнаслідок не сплати по строку оплати самостійно визначених зобовязань, зобовязань, нарахованих контролюючим органом, а також за рахунок нарахованої контролюючим органом пені в порядку пп.129.1.1 п.129.1 ст.129 Податкового кодексу України.
По строку на 30.03.2015 р., 30.04.2015 р., 30.05.2015 р., 30.06.2015 р., 30.07.2015 р., 30.08.2015 р., 30.09.2015 р. не сплачено задекларованих зобовязань на суму 93 053,17грн.
Також, надано копіюподаткової декларації з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності) від 19.02.2014 р.№ НОМЕР_1 за звітний 2014 р., в якій відповідачем задекларовано щомісячний розмір земельного податку в сумі 10 643,08грн. (а.с.15-16).
По строку на 30.01.2015 р. не сплачено задекларованих зобовязань на суму 10 643,08грн.
За результатами перевірки складено акт від 18.08.2014 р. №432/221/32627532.
За висновками акту платником порушено ст.280, п.286.2 ст.286, п.287.1 ст.287, п.288.1, п.288.5.1 ст.288 Податкового кодексу України, а саме не сплачено орендної плати за землю в сумі 322594,25грн. за 2012-2013рр.
Копія акту від 18.08.2014 р. №432/221/32627532 направлена відповідачу рекомендованим поштовим відправленням (а.с.23).
За результатами перевірки складено акт від 21.11.2014 р. №456/1502/32627532.
За висновками акту платник порушує терміни сплати самостійно визначеногогрошового зобовязання з плати за землю (орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності), визначених п.287.3 ст.287 Податкового кодексу України.
За результатами перевірки складено акт від 25.12.2014 р. №747/222/32627532.
На виконання вимог ст. 59 Податкового кодексу України Новомосковською обєднаною державною податковою інспекцією Головного управління ДФС у Дніпропетровській області сформовано відповідачу податкову вимогу форми «Ю» № 11-11 від 19.01.2015 р. на 396840,96грн. (а.с.38).
На момент вирішення спору в суді доказів сплати суми боргу надано не було.
Згідно до ст. 67 Конституції України, кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.
Відповідно до п.п. 36.1 - 36.3 ст. 36 Податкового кодексу України, податковим обов'язком визнається обов'язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи.
Податковий обов'язок виникає у платника за кожним податком та збором.
Податковий обов'язок є безумовним і першочерговим стосовно інших неподаткових обов'язків платника податків, крім випадків, передбачених законом.
Відповідно до п. 46.1 ст. 46 Податкового кодексу України, податкова декларація, розрахунок (далі - податкова декларація) - документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобов'язання, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку.
Згідно п. 54.1 ст. 54 Податкового кодексу України, крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобовязання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом.
За правилами ст. 57 Податкового кодексу України платник податків зобовязаний самостійно сплатити суму податкового зобовязання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
За правилами п. 286.2 ст. 286 ПК України платники плати за землю (крім фізичних осіб) самостійно обчислюють суму податку щороку станом на 1 січня і до 1 лютого поточного року подаються відповідному органу державної податкової служби за місцезнаходженням земельної ділянки податкову декларацію на поточний рік за формою, встановленою у порядку, передбаченому статтею 46 цього Кодексу, з розбивкою річної суми рівними частинами за місяцями.
Згідно вимог п. 287.3 ст. 287 ПК України податкове зобовязання щодо плати за землю, визначене у податковій декларації на поточний рік, сплачується рівними частинами власниками та землекористувачами земельних ділянок за місцезнаходженням земельної ділянки за податковий період, який дорівнює календарному місяцю, щомісяця протягом 30 календарних днів, що настають за останнім календарним днем податкового (звітного) місяця.
Відповідно до п.п. 57.3, 57.4 ст. 57 Податкового кодексу України у разі визначення грошового зобов'язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1-54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов'язаний сплатити нараховану суму грошового зобов'язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу. У разі оскарження рішення контролюючого органу про нараховану суму грошового зобов'язання платник податків зобов'язаний самостійно погасити узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції за їх наявності протягом 10 календарних днів, наступних за днем такого узгодження.
Згідно до п.п. 129.1, 129.4 ст. 129 Податкового кодексу України після закінчення встановлених цим Кодексом строків погашення узгодженого грошового зобов'язання на суму податкового боргу нараховується пеня.
Нарахування пені розпочинається:
а) при самостійному нарахуванні суми грошового зобов'язання платником податків - від першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку сплати грошового зобов'язання, визначеного цим Кодексом;
б) при нарахуванні суми грошового зобов'язання контролюючими органами - від першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку сплати грошового зобов'язання, визначеного у податковому повідомленні - рішенні згідно із цим Кодексом.
Пеня, визначена підпунктом 129.1.1 пункту 129.1 цієї статті, нараховується на суму податкового боргу (включаючи суму штрафних санкцій за їх наявності та без урахування суми пені) із розрахунку 120 відсотків річних облікової ставки Національного банку України, діючої на день виникнення такого податкового боргу або на день його (його частини) погашення, залежно від того, яка з величин таких ставок є більшою, за кожний календарний день прострочення у його сплаті.
Згідно з п. 14.1.175 ст.14 Податкового кодексу України податковим боргом вважається сума грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), самостійно узгодженого платником податків або узгодженого в порядку оскарження, але не сплаченого у встановлений цим кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання.
Згідно положень пунктів 59.1, 59.3, 59.4 статті 59 Податкового кодексу України у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.
Податкова вимога надсилається не раніше першого робочого дня після закінчення граничного строку сплати суми грошового зобов'язання.
Відповідно до вимог ст. 58.3, 59.1 Податкового кодексу України податкова вимога вважається надісланою (врученою) юридичній особі, якщо його передано посадовій особі такої юридичної особи під розписку або надіслано листом з повідомленням про вручення.
Відповідно до п. п. 20.1.18 п. 20.1 ст. 20 ПК України органи державної податкової служби мають право звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, обслуговуючих такого платника, на суму податкового боргу або його частини.
Відповідно до п. 41.2 ст. 41 Податкового кодексу України органами стягнення є виключно контролюючі органи, уповноважені здійснювати заходи щодо забезпечення погашення податкового боргу та недоїмки зі сплати єдиного внеску у межах повноважень, а також державні виконавці у межах своїх повноважень.
За приписами п. 95.1 ст. 95 Податкового кодексу України орган державної податкової служби здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.
Відповідно до п. 95.3 ст. 95 Податкового кодексу України стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, здійснюється за рішенням суду, яке направлено до виконання органам державної податкової служби, у розмірі суми податкового боргу або його частини.
Відповідно до п. 1 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.
Згідно до ч. 1 ст. 69 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.
Відповідно до ч.ч. 1, 4 ст. 70 Кодексу адміністративного судочинства України належними є докази, якімістять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.
Згідно до ч. 3 ст. 86 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінюєналежність, допустимість, достовірність кожного доказуокремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.
Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 162 КАС України, суд в порядку адміністративного судочинства може прийняти постанову про стягнення з відповідача коштів.
Оцінюючи усі докази, досліджені судом у їх сукупності, суд приходить до наступного висновку.
Законодавець чітко визначив порядок дій контролюючих органів в разі виявлення податкового боргу у господарюючого субєкта, що передують стягненню цього боргу в судовому порядку.
В ході судового розгляду справи встановлено та підтверджено матеріалами справи, що відповідач своєчасно звітує, проте порушує строки сплати грошового зобовязання орендної плати за землю.
Так, матеріалами справи підтверджено подання відповідачем податкової декларації з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності) від 19.02.2014 р.№ НОМЕР_1 за звітний 2014 р., в якій відповідачем задекларовано щомісячний розмір земельного податку в сумі 10 643,08грн., та податкової декларації за землю від 23.02.2015 р.№ НОМЕР_2 за звітний 2015 р., в якій відповідачем задекларовано щомісячний розмір земельного податку в сумі 13 293,31грн.
По строку на 30.01.2015 р. по декларації від 19.02.2014 р. № НОМЕР_1 задекларовані зобовязання не сплачено на суму 10 643,08грн.
Задекларовані зобовязання, не сплачені в строк, встановлений Податковим кодексом України, набули статусу податкового боргу.
Вимога податкового органу про сплату податкового боргу від 19.01.2015 р. №11-11 сформована та надіслана відповідачу рекомендованим поштовим відправленням. Докази її оскарження відсутні.
Позивачем здійснено всі передбачені чинним законодавством заходи щодо стягнення податкового боргу у розмірі 120 386,38грн. (заборгованість за податковими деклараціями від 19.02.2014 р.№ НОМЕР_1, від 23.02.2015 р.№ НОМЕР_2 та пеня у розмірі 3396,82грн.).
Щодо решти позовних вимог, які заявлені у даній справі до стягнення, суд зазначає наступне.
Матеріалами справи підтверджено, що протягом 2014 року позивачем неодноразово здійснювалась перевірка відповідача щодо своєчасності та повноти нарахування і сплати орендної плати за землю.
Такі обставини виключають узгодженість нарахованих податкових зобовязань та штрафних санкцій згідно з наведеними податковими повідомленнями-рішеннями, а головне - доведення існування за відповідачем податкового боргу у розмірі, визначеному у вказаних податкових повідомленнях-рішеннях.
Враховуючи викладене, а також з урахуванням встановленого Податковим кодексом України правила черговості вжиття податковим органом заходів щодо погашення податкового боргу, суд приходить до висновку, що позовні вимогиНовомосковської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фірма ВВ» про стягнення податкового боргу підлягають частковому задоволенню, а саме, кошти в розмірі 120 386,38 грн. підлягають стягненню з рахунків відповідача в обслуговуючих банках.
Керуючись ст.ст. 9, 11, 17, 69-72, 86, 94, 128, 158-163, 167, 186 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -
ПОСТАНОВИВ:
Адміністративний позов Новомосковської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фірма ВВ», за участю Новомосковського міжрайонного прокурора Дніпропетровської області, про стягнення суми податкового боргу задовольнити частково.
В решті позовних вимог відмовити.
Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Дніпропетровський окружний адміністративний суд з одночасним направленням копії апеляційної скарги особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі складення постанови у повному обсязі, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

У разі якщо справа розглядалась судом за місцезнаходженням суб'єкта владних повноважень і він не був присутній у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, але його було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо у суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови складено 03 листопада 2015 року

Суддя (підпис) Постанова не набрала законної сили станом на 03.11.2015 Суддя З оригіналом згідно Помічник судді ОСОБА_1 ОСОБА_1 ОСОБА_4