Справа № 751/6994/15-а
Суддя: Горяйнов А.М.
Дата ухвалення: 2015-11-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 751/6994/15-а Головуючий у 1-й інстанції: Деркач О.Г. Суддя-доповідач: Горяйнов А.М.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 листопада 2015 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Горяйнова А.М.,

суддів - Мамчура Я.С. та Шостака О.О.,

розглянувши в порядку письмового провадження у м. Києві апеляційну скаргу Чернігівської загальноосвітньої школи-інтернату I-III ступенів Чернігівської обласної ради ім. Ю.М. Коцюбинського на постанову Новозаводського районного суду м. Чернігова від 21 липня 2015 року у справі за адміністративним позовом заступника прокурора м. Чернігова в інтересах ОСОБА_2 до Чернігівської загальноосвітньої школи-інтернату I-III ступенів Чернігівської обласної ради ім. Ю.М. Коцюбинського про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИЛА:

У липні 2015 року заступник прокурора м. Чернігова звернувся до суду з позовом, у якому просив визнати протиправними дії Чернігівської загальноосвітньої школи-інтернату I-III ступенів Чернігівської обласної ради ім. Ю.М. Коцюбинського щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_2 одноразової грошової допомоги у розмірі, встановленому ст. 8 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування» та зобов'язати відповідача нарахувати і виплатити ОСОБА_2 одноразову грошову допомогу в розмірі 6416 грн. 00 коп.

Постановою Новозаводського районного суду м. Чернігова від 21 липня 2015 року вказаний адміністративний позов був задоволений.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням відповідач подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позову. Свої вимоги обґрунтовує тим, що судом першої інстанції було порушено норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи. Зокрема апелянт вказує на те, що виплата одноразової грошової допомоги у розмірі не менше шести прожиткових мінімумів для осіб відповідного віку виплачується випускникам при працевлаштуванні, в той час як ОСОБА_2 після закінчення Чернігівської загальноосвітньої школи-інтернату I-III ступенів Чернігівської обласної ради ім. Ю.М. Коцюбинського продовжує навчання у ДПТНЗ «Чернігівське вище професійне училище».

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 197 КАС України справа розглядається в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу Чернігівської загальноосвітньої школи-інтернату I-III ступенів Чернігівської обласної ради ім. Ю.М. Коцюбинського залишити без задоволення, а постанову Новозаводського районного суду м. Чернігова від 21 липня 2015 року - без змін виходячи із наступного.

Згідно ст. 159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин у адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 є сиротою та перебуває на повному державному утриманні. Після закінчення Чернігівської загальноосвітньої школи-інтернату I-III ступенів Чернігівської обласної ради ім. Ю.М. Коцюбинського ОСОБА_2 була виплачена допомога у розмірі 1300 грн. 00 коп., встановленому постановою КМ України від 05 квітня 1994 року № 226 «Про поліпшення виховання, навчання, соціального захисту та матеріального забезпечення дітей-сиріт і дітей, позбавлених батьківського піклування» (далі - Постанова від 05 квітня 1994 року № 226).

Заступник прокурора м. Чернігова вважає, що ОСОБА_2 має право на отримання одноразової грошової допомоги у розмірі не менше шести прожиткових мінімумів для осіб відповідного віку, у зв'язку з чим звернувся до суду з даним позовом.

Приймаючи рішення про задоволення позовних вимог заступника прокурора м. Чернігова суд першої інстанції виходив з того, що одноразова грошова допомога, передбачена ч. 7 ст. 8 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування» виплачується незалежно від того, чи продовжує випускник навчання в іншому навчальному закладі.

Колегія суддів погоджується із зазначеним висновком суду першої інстанції, оскільки він знайшов своє підтвердження під час апеляційного розгляду справи.

У відповідності до ч. 7 ст. 8 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування» випускники навчальних закладів із числа дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, забезпечуються за рахунок навчального закладу або відповідної установи у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, одягом і взуттям, а також одноразовою грошовою допомогою в розмірі не менше шести прожиткових мінімумів для осіб відповідного віку.

Вказана норма права визначає розмір одноразової грошової допомоги, а також вказує на випадки, у яких вона виплачується та осіб, які мають право на її отримання. До таких випадків належить випуск дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, із навчальних закладів.

Положення ч. 7 ст. 8 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування» не пов'язують можливість виплати одноразової грошової допомоги у розмірі не менше шести прожиткових мінімумів для осіб відповідного віку із працевлаштуванням випускника.

З огляду на викладене колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що ОСОБА_2, не зважаючи на продовження навчання у ДПТНЗ «Чернігівське вище професійне училище», має право на одержання одноразової грошової допомоги у розмірі, встановленому ч. 7 ст. 8 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування».

Відповідач в апеляційній скарзі посилається на те, що відповідно до ч. 7 ст. 8 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування» порядок забезпечення випускників навчальних закладів із числа дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування за рахунок навчального закладу або відповідної установи встановлюється Кабінетом Міністрів України. В свою чергу Постанова від 05 квітня 1994 року № 226 встановлює різний розмір виплат для випускників при працевлаштуванні та вступі до навчального закладу.

Також апелянт посилається на те, що вищевказану норму права слід застосовувати у сукупності із ст.ст. 25, 399 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування», які, на думку апелянта, вказують на те, що відповідна виплата здійснюється випускникам при працевлаштуванні.

У відповідності до ст. 25 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування» порядок відшкодування витрат, пов'язаних з утриманням дітей-сиріт, дітей, позбавлених батьківського піклування, та осіб з їх числа, у тому числі на харчування, одяг, взуття, м'який інвентар на одну фізичну особу, здійснення грошових виплат при працевлаштуванні та вступі до навчального закладу, а також інших виплат, передбачених цим Законом, встановлюється Кабінетом Міністрів України відповідно до державних соціальних стандартів.

Згідно ст. 399 вказаного Закону порядок відшкодування витрат на виплату допомоги випускникам закладів для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, повне державне забезпечення відповідно до статті 8 цього Закону при працевлаштуванні та вступі до навчального закладу відповідно до норм забезпечення випускників закладів для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, затверджується Кабінетом Міністрів України.

Разом з тим, положеннями ч. 7 ст. 8, ст.ст. 25, 399 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування» вказують на те, що Кабінет Міністрів України затверджує порядок забезпечення випускників відповідною допомогою, а також порядок відшкодування витрат пов'язаних, з утриманням дітей-сиріт, дітей, позбавлених батьківського піклування та виплатою їм допомоги.

Посилання на те, що Кабінет Міністрів України наділений повноваженнями встановлювати розміри відповідних виплат, у зазначених нормах права - відсутні.

У відповідності до п. 2 розділу «Прикінцеві положення» вказаного Закону було передбачено, що Закони України та інші нормативно-правові акти, прийняті до набрання чинності цим Законом, діють у частині, що не суперечить цьому Закону.

Згідно п. 3 розділу «Прикінцеві положення» Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування» Кабінету Міністрів України в шестимісячний термін з дня набрання чинності цим Законом було доручено привести свої нормативно-правові акти у відповідність із цим Законом.

На час набрання чинності Законом України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування», а саме - 02 лютого 2005 року, стаття 8 передбачала виплату одноразової грошової допомоги в розмірі двох прожиткових мінімумів.

На виконання п. 3 розділу «Прикінцеві положення» вказаного Закону п. 13 Постанови від 05 квітня 1994 року № 226 з 09 вересня 2005 року було доповнено нормами, які передбачали виплату одноразової грошової допомоги в розмірі двох прожиткових мінімумів.

У подальшому ч. 7 ст. 8 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування» були внесені зміни, згідно яких із 07 червня 2012 року випускники навчальних закладів із числа дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, забезпечуються одноразовою грошовою допомогою в розмірі не менше шести прожиткових мінімумів для осіб відповідного віку. До Постанови від 05 квітня 1994 року № 226 також були внесені відповідні зміни.

Разом з тим, Постанова від 05 квітня 1994 року № 226 у частині визначення осіб, яким виплачується вказана допомога, не було приведена у відповідність із ч. 7 ст. 8 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування». Незважаючи на те, що вказаний Закон передбачав виплату одноразової допомоги всім випускникам, незалежно від працевлаштування, у Постанові від 05 квітня 1994 року № 226 залишилася вказівка на те, що відповідна допомога виплачується виключно при працевлаштуванні випускника.

Згідно ч. 4 ст. 9 КАС України у разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.

З огляду на те, що Постанова від 05 квітня 1994 року № 226 не відповідає Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування», який має вищу юридичну силу, колегія суддів вважає, що при визначенні розміру одноразової грошової допомоги ОСОБА_2 слід керуватися ч. 7 ст. 8 вказаного Закону.

За таких обставин колегія суддів вважає, що судом першої інстанції було винесене законне і обґрунтоване рішення про задоволення адміністративного позову заступника прокурора м. Чернігова.

Доводи апеляційної скарги відповідача не спростовують висновки суду першої інстанції, викладені в постанові від 21 липня 2015 року, та не можуть бути підставами для її скасування.

З огляду на викладене колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції було вірно встановлено фактичні обставини справи, надано належну оцінку дослідженим доказам та прийнято законне і обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права. У зв'язку з цим колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу Чернігівської загальноосвітньої школи-інтернату I-III ступенів Чернігівської обласної ради ім. Ю.М. Коцюбинського залишити без задоволення, а постанову Новозаводського районного суду м. Чернігова від 21 липня 2015 року - без змін.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 197, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

В задоволенні апеляційної скарги Чернігівської загальноосвітньої школи-інтернату I-III ступенів Чернігівської обласної ради ім. Ю.М. Коцюбинського - відмовити.

Постанову Новозаводського районного суду м. Чернігова від 21 липня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту постановлення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя А.М. Горяйнов

Судді Я.С. Мамчур

О.О. Шостак

Головуючий суддя Горяйнов А.М.

Судді: Мамчур Я.С

Шостак О.О.