Справа № 405/423/15-а(2-а/405/15/15)
Суддя: Дурасова Ю.В.
Дата ухвалення: 2015-10-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

22 жовтня 2015 рокусправа № 405/423/15-а(2-а/405/15/15)

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Дурасової Ю.В.

суддів: Туркіної Л.П. Проценко О.А.

за участю секретаря судового засідання: Комар Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1

на постанову Ленінського районного суду м. Кіровограда від 20 травня 2015 року

у справі № 405/423/15-а(2-а/405/15/15) за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Інспектора роти ДПС ДАІ при УМВС в Кіровоградській області ОСОБА_2 про визнання неправомірними дій, визнання протиправною та скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення, відшкодування моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

Постановою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 20 травня 2015 року адміністративний позов задоволено частково.

Стягнуто з інспектора роти ДПС ДАІ при УМВС України в Кіровоградській області ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 1 грн.

В задоволенні позовних вимог про визнання неправомірними дій по складанню протоколу про адміністративне правопорушення серії АП1 №784010 від 12 січня 2015 року, визнання протиправною та скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення серії ПС2 №243615 від 12 січня 2015 року, - відмовлено.

Постанова суду першої інстанції обґрунтована тим, що дії відповідача як уповноваженої посадової особи - суб'єкта владних повноважень, щодо складення протоколу про адміністративне правопорушення є правомірними. Зазначено, що оскільки протокол про адміністративне правопорушення за своїм характером не є правовим актом індивідуальної дії, т.я. він лише встановлює та фіксує певні фактичні обставини, пов'язані з вчиненням адміністративного правопорушення, та не породжує ніяких прав та обов'язків для особи, відносно якої він був складений, на підставі чого він не вважається рішенням суб'єкта владних повноважень в розумінні ст.17 КАС України, а отже, не породжує правовідносин, що можуть бути предметом спору.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить постанову суду першої інстанції скасувати, задовольнити позовні вимоги. В апеляційній скарзі посилається на норми КУпАП та Інструкції №77 від 26.02.2009 року.

Представники сторін в судове засідання не з'явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, що у відповідності до ч. 4 ст. 196 та ст. 41 КАС України не перешкоджає розгляду справи без фіксування судового засідання технічними засобами.

Дослідивши матеріали справи суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного.

Згідно матеріалів справи, 12 січня 2015 року інспектором роти ДПС ДАІ при УМВС України в Кіровоградській області ОСОБА_2. відносно ОСОБА_1 за ч.2 ст.122 КУпАП складено протокол про адміністративне правопорушення серії АП1 № 784010 за порушення п. 9.8 ПДР України та в подальшому на підставі складеного протоколу про адміністративне правопорушення 12 січня 2015 року винесено постанову серії ПС2 № 243615 в справі про адміністративне правопорушення, згідно з якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн. 00 коп.

Згідно статті 6 КАС України, до адміністративного суду має право звернутися з адміністративним позовом особа, яка вважає, що порушено її права, свободи чи інтереси у сфері публічно-правових відносин.

При цьому, частиною 2 статті 17 КАС України передбачено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на: 1) спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності; 2) спори з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби; 3) спори між суб'єктами владних повноважень з приводу реалізації їхньої компетенції у сфері управління, у тому числі делегованих повноважень; 4) спори, що виникають з приводу укладання, виконання, припинення, скасування чи визнання нечинними адміністративних договорів; 5) спори за зверненням суб'єкта владних повноважень у випадках, встановлених Конституцією та законами України; 6) спори щодо правовідносин, пов'язаних з виборчим процесом чи процесом референдуму.

Таким чином, правовою підставою для звернення до адміністративного суду є захист порушених прав, свобод чи інтересів, а обов'язковою умовою для визнання протиправними дій суб'єкта владних повноважень є наявність порушення прав свобод та законних інтересів фізичної або юридичної особи вказаним рішенням, а саме створення владним органом, шляхом виконання власних або делегованих владних повноважень, юридичного факту, який породжує, припиняє або істотно змінює права та обов'язки особи, щодо якої прийнято рішення.

Відповідно до п.4.1 Розділу 4 Інструкції з оформлення працівниками Державтоінспекції МВС матеріалів про адміністративні порушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, затвердженої наказом МВС України 26.02.2009 року №77, зареєстрована в Міністерстві юстиції України 24 квітня 2009 року за №374/16390 у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху працівник Державтоінспекції МВС відповідно до статті 255 КУпАП складає протокол про адміністративне правопорушення (додаток 5), копія якого під підпис вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз'яснює порушникові його права і обов'язки відповідно до статті 63 Конституції України та статті 268 КУпАП.

За адміністративні правопорушення, передбачені частинами першою, другою, третьою, п'ятою та шостою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою статті 122, частинами першою, другою статті 123, статтею 125, частиною першою статті 126, частинами першою, другою статті 127 та частинами третьою, восьмою, дев'ятою статті 133-1 КУпАП працівники Державтоінспекції МВС, які мають спеціальні звання, відповідно до своїх функціональних обов'язків самостійно виносять постанови в справах про адміністративні правопорушення.

Крім того, відповідно до п.п.2.3.1 п.2.3 Розділу 2 Інструкції розглядати від імені органів Державтоінспекції МВС справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право: за адміністративні правопорушення, передбачені частинами першою, другою, третьою, п'ятою і шостою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою і третьою статті 122, частинами першою статті 123, статтею 125, частиною першою статті 126, частинами першою і другою статті 127, частинами третьою, восьмою, дев'ятою і десятою статті 133-1 КУпАП, - працівники Державтоінспекції МВС, які мають спеціальні звання.

В свою чергу, статтею 251 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, який має відповідати вимогам, передбаченим ст.256 КУпАП.

Тобто, протокол про адміністративне правопорушення є одним із доказів у справі про адміністративне правопорушення, оцінку якому відповідно до вимог ст.252 КУпАП дає орган (посадова особа), що уповноважений розглядати справу, однак протокол не є рішенням яке можливо оскаржити в порядку адміністративної юрисдикції.

На підставі викладеного вище, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції, що дії відповідача як уповноваженої посадової особи - суб'єкта владних повноважень, щодо складення протоколу про адміністративне правопорушення є лише одним із етапів розгляду та вирішення справи про адміністративне правопорушення, і протокол про адміністративне правопорушення за своїм характером не є правовим актом індивідуальної дії, оскільки він лише встановлює та фіксує певні фактичні обставини, пов'язані з вчиненням адміністративного правопорушення, та не породжує ніяких прав та обов'язків для особи, відносно якої він був складений, на підставі чого він не вважається рішенням суб'єкта владних повноважень в розумінні ст.17 КАС України, а отже, не породжує правовідносин, що можуть бути предметом спору.

Основні вимоги до протоколу про адміністративне правопорушення викладені у Кодексі України про адміністративні правопорушення (КУпАП).

Статтею 254 КУпАП за вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженою на те посадовою особою.

У відповідності до Інструкції з оформлення працівниками Державтоінспекції МВС матеріалів про адміністративні порушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, що затверджена Наказом N 77 від 26.02.2009 Міністерства Внутрішніх справ України та зареєстрована в Міністерстві юстиції України 24 квітня 2009 р. за N 374/16390, (п.1.3) посадова особа - начальник або заступник начальника відділення (відділу, управління, Департаменту), командир або заступник командира окремого підрозділу Державтоінспекції МВС, начальник відділу внутрішніх справ або особа, яка виконує його

обов'язки, а також працівники Державтоінспекції МВС, які мають спеціальні звання.

Отже, інспектор ДАІ є тією посадовою особою, яка наділена повноваженнями щодо складання протоколу про ДТП в силу ст. 254, 156 КУпАП (таким чином, відсутні підстави для задоволення позовних вимог в частині встановлення відсутності компетенції інспектора при складанні протоколу).

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративні правопорушення є фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з'ясувати всі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, (ст. 280 КУпАП).

Згідно ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складання, посада, прізвище, ім'я, по батькові особи, яка склала протокол; особу, яка притягається до адміністративної відповідальності; місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості.

Отже протокол оформлений у відповідності до вимог КУпАП (а.с. 5) та відповідною особою, яка має повноваження на складання такого протоколу.

Таким чином, позовні вимоги про встановлення відсутності компетенції інспектора щодо складання протоколу не мають під собою підгрунття, тому задоволенню не підлягають т.я. саме інспектор ДАІ є тією особою, яка наділена правом та обов'язком складати протокол.

Натомість, колегія суддів апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити, що суд першої інстанції по суті правильно вирішив справу, однак з помилковим застосуванням матеріального права, що тягне за собою зміну постанови суду першої інстанції.

Зокрема, судом першої інстанції не встановлено порушення в діях суб'єкта владних повноважень щодо складання протоколу адміністративного правопорушення та прийняття постанови, однак, суд першої інстанції задовольнив вимоги позивача про стягнення моральної шкоди в розмірі 1 грн., що на думку колегії суддів апеляційної інстанції є безпідставним т. я нанесення моральної школи не доведено, а порушення в діях суб'єкта владних повноважень - відсутнє. Отже, рішення суду першої інстанції в частин задоволення позовних вимог про стягнення моральної шкоди в розмірі 1 грн. підлягає скасуванню та в цій частині в задоволенні позову слід відмовити. При цьому, в іншій частині рішення суду першої інстанції слід залишити без змін.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що рішення суду першої інстанції підлягає зміні.

Керуючись статтями 197, п.2 ч.1 ст. 198, 201, 205, 207 КАС України,

Постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Постанову Ленінського районного суду м. Кіровограда від 20 травня 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Інспектора роти ДПС ДАІ при УМВС в Кіровоградській області ОСОБА_2 про визнання неправомірними дій, визнання протиправною та скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення, відшкодування моральної шкоди - в частині задоволення позовних вимог щодо відшкодування моральної шкоди - скасувати, та в цій частині в задоволенні позову відмовити.

В іншій частині рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом 20 днів відповідно до ст. 212 та ч.5 ст. 254 КАС України.

Головуючий: Ю.В. Дурасова

Суддя: Л.П. Туркіна

Суддя: О.А. Проценко