Справа № 2-а-267/2010
Суддя: Кущ Т. М.
Дата ухвалення: 2010-03-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Розівський районний суд Запорізької області
Справа №2-а-267
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 березня 2010 року смт Розівка

Розівський районний суд Запорізької області в складі:

головуючого судді Кущ Т.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження в залі Розівського районного суду Запорізької області справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Розівської районної державної адміністрації Запорізької області (далі за текстом УПСЗН) про визнання неправомірною бездіяльність субєкта владних повноважень, перерахунок допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та стягнення боргу, -

В С Т А Н О В И В :

22 лютого 2010 року ОСОБА_1 звернулась з позовом до УПСЗН про зобов'язання нарахувати їй недоплачену державну допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку у розмірі прожиткового мінімуму за період з 01 липня 2007 року по 28 січня 2008 року у відповідності до вимог ст.15 ОСОБА_2 України «Про державну соціальну допомогу сімям з дітьми» №489-V від 19 грудня 2006 року (далі за текстом ОСОБА_2 №489-V від 19 грудня 2006 року) та провести виплату недорахованої суми цієї допомоги. Крім того, позивачка прохала стягнути з відповідача понесені нею судові витрати у звязку із зверненням до суду з цим позовом.

Позивач ОСОБА_1 письмово повідомила судові про підтримання пред'явленого нею адміністративного позову (а.с.40).

Представник відповідача УПСЗН у письмових запереченнях позов не визнав, посилаючись на те, що УПСЗН за період з 2007-2008 років діяло лише в межах фінансового забезпечення державних соціальних гарантій, які здійснюються за рахунок коштів державного бюджету України. У запереченнях відповідач зазначив, що УПСЗН діяло у межах повноважень, у порядку та у спосіб, що передбачені Конституцією України та Законами України. З огляду на те, що ОСОБА_1 пропущений строк звернення до адміністративного суду, представник відповідача наполягав на застосуванні наслідків пропуску такого строку (а.с.33-37).

Особи, які повинні брати участь у справі, були повідомлені належним чином про час і місце розгляду справи (а.с.30,32). Судом в порядку ч.3 ст.122 КАС України задоволені клопотання цих осіб про розгляд справи без їх участі (а.с.40,41).

Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні судового засідання в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч.3 ст.122 КАС України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі особи, які беруть участь у справі, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження.

Суд, з'ясувавши фактичні обставини справи, дослідивши та оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до наступних висновків.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 у звязку з народженням 28 січня 2005 року сина ОСОБА_3 перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку.

Відповідно до ст.43 ОСОБА_2 України №2240-III від 18 січня 2001 року допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається застрахованій особі у розмірі, що встановлюється правлінням Фонду, але не менше розміру прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Статтею 56 ОСОБА_2 України «Про Державний бюджет України на 2007 рік» було зупинено дію ст.43 ОСОБА_2 №2240-ІІІ від 18 січня 2001 року на 2007 рік та встановлено, що у 2007 році допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку відповідно до ОСОБА_2 України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» №2811-ХІ від 21 листопада 1992 року та ОСОБА_2 №2240-ІІІ від 18 січня 2001 року здійснюється за рахунок коштів відповідно субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам у таких розмірах: допомога по догляду з дитиною до досягнення нею трирічного віку - у розмірі, що дорівнює різниці між 50 відсоткам прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, та середньомісячним сукупним доходом сім'ї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців, але не менше 90 гривен для незастрахованих осіб, та не менше 23 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, для застрахованих осіб, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Позивач отримала щомісячну грошову допомогу в розмірі: у липні 2007 року 105 грн. 93 коп., у серпні 2007 року 108 грн. 18 коп., з вересня 2007 року 109 грн. 62 коп., у листопаді 2007 року 112 грн. 50 коп., у грудні 2007 року 115 грн. 65 коп., тобто відповідно до ст.43 ОСОБА_2 №2240-ІІІ від 18 січня 2001 року з врахуванням обмежень, встановлених ОСОБА_2 України «Про Державний бюджет України на 2007 рік» (а.с.38).

Відповідно до ст.22 Конституції України при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Рішенням Конституційного Суду України від 09 липня 2007 року по справі №6-рп були визнані неконституційними положення п.7 ст.71 ОСОБА_2 України «Про Державний бюджет України на 2007 рік», отже, з цього часу відновлено дії ст.ст.41,43 ОСОБА_2 №2240-ІІІ від 18 січня 2001 року щодо встановлення розміру допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку.

Відповідно до пункту 5 резолютивної частини вказаного рішення Конституційного Суду України, воно має преюдиціальне значення для судів загальної юрисдикції при розгляді ними позовів у звязку з правовідносинами, які виникли внаслідок дії положень статей законів, що визнані неконституційними.

Суд дійшов висновку про те, що УПСЗН, яке є належним відповідачем у справі за вищевказаним позовом, всупереч рішенню Конституційного Суду України відповідачем була допущена бездіяльність, оскільки вказана допомога позивачеві в 2007 році виплачувалась не в повному розмірі.

Згідно абзацу другого статті 152 Конституції України закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

З урахуванням розміру прожиткового мінімуму на одну особу в розрахунку на місяць для дітей віком до 6 років в цей період (ст.62 ОСОБА_2 України «Про Державний бюджет України на 2007 рік») сума заборгованості за період з 09 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року становить: (463 грн./ 31 день*22 дні 22 дні у липні) + (463 грн.* 2 міс. у серпні, вересні) + (470 грн. * 3 міс. у жовтні-грудні) = (328 грн. 68 коп. + 926 грн. + 1410 грн.) 1288 грн. 44 коп. (фактично сплачена допомога) = 1376 грн. 24 коп..

В той же час, згідно ч.2 ст.99 КАС України для звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється річний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналась або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позивач звернулась до УПСЗН з вимогою виплачувати щомісячну допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку після народження дитини. З липня 2007 року позивач отримував відповідну соціальну допомогу у розмірах визначених відповідачем, тому суд вважає, що з цього часу позивач повинен був дізнатися про порушення своїх прав.

Будь-яких підстав для поновлення строку звернення до суду позивачем не наведено та не доведено.

Тобто, суд зазначає, що позивачкою пропущено річний строк звернення до адміністративного суду з цим позовом і поважних причин пропуску такого строку не вбачає.

Згідно ч.1 ст.100 КАС України пропущення строку звернення до адміністративного суду є підставою для відмови у задоволенні адміністративного строку за умови, якщо на цьому наполягає одна із сторін.

Посилання позивача на положення ст.268 ЦК України є недоречними, оскільки цивільне законодавство взагалі не регулює спірні правовідносини.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про те, що вимоги позивача, які стосуються 2007 року, в тому числі щодо відшкодування шкоди у вигляді упущеної вигоди, задоволенню не підлягають.

Позовні вимоги позивачки про стягнення допомоги по догляду за дитиною за період з 01 січня 2008 року по 28 січня 2008 року не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ОСОБА_2 України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» №107-VI від 28 грудня 2007 року у ОСОБА_2 України «Про державну допомогу сімям з дітьми» у статті 13 слова «незастрахована в системі загальнообовязкового державного соціального страхування» виключені та частина перша статті 15 викладена в такій редакції: «Допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надасться у розмірі, що дорівнює різниці між прожитковим мінімумом, встановленим для працездатних осіб, та середньомісячним сукупним доходом сімї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців, але не менше 130 грн.».

Пункт 3 розділу VIII «Прикінцеві положення» викладений у такій редакції: «Допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається у розмірі, що дорівнює різниці між: з 1 січня 2008 року 50 відсотками, з 1 січня 2009 року 75 відсотками, з 1 січня 2010 року 100 відсотками прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, та середньомісячним сукупним доходом сімї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців».

Згідно ОСОБА_2 №107-VI від 28 грудня 2007 року у ОСОБА_2 №2240-ІІІ від 18 січня 2001 року статті 40-44 виключені.

Таким чином, з 01 січня 2008 року існує норма закону, відповідно до якої спірні відносини регулюються тільки ОСОБА_2 України «Про державну допомогу сімям з дітьми», функції по виплаті допомоги по догляду за дитиною покладені на УПСЗН і допомога виплачується саме за рахунок державного бюджету.

Питання щодо порядку призначення допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку регулюється постановою Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2001 року №1751 «Про затвердження Порядку призначення і виплати державної допомоги сімям з дітьми» зі змінами, внесеними постановою Кабінету Міністрів України від 22 лютого 2008 року №57. Відповідно до цієї постанови з 01 січня 2008 року і застрахованим, і незастрахованим особам допомогу сплачує УПСЗН.

За порядком фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 04 березня 2002 року №256, виплата допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку здійснюється за рахунок субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам.

Перерахування коштів допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку безпосередньо на рахунки населення здійснюють територіальні управління праці та соціального захисту населення з реєстраційних рахунків за кодом тимчасової функціональної класифікації видатків «допомога на догляд за дитиною віком до 3-х років».

Рішенням Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року №10-рп визнані такими, що не відповідають Конституції України положення, зокрема пунктів 24-34 розділу ІІ «Внесення змін до деяких законодавчих актів України» ОСОБА_2 України «Про державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» №107-VI від 28 грудня 2007 року.

Тобто, ст.43 ОСОБА_2 №2240-ІІІ від 18 січня 2001 року є чинною, але також є чинними вказані норми ОСОБА_2 України «Про державну допомогу сімям з дітьми».

Згідно статті 2 ОСОБА_2 №2240-ІІІ від 18 січня 2001 року «субєктами загальнообов'язкового державного соціального страхування у звязку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням» є застрахована особа, страхувальник та страховик».

При цьому, страховиком є Фонд соціального страхування з тимчасової втрати працездатності (далі за текстом Фонд). За частиною 3 статті 9 вказаного ОСОБА_2 Фонд є некомерційною самоврядною організацією.

Частиною 1 ст.19 ОСОБА_2 №2240-ІІІ від 18 січня 2001 року передбачено, що основним джерелом формування коштів загальнообовязкового державного соціального страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням, є страхові внески страхувальників-роботодавців і застрахованих осіб, що сплачуються на умовах і в порядку, передбачених цим ОСОБА_2.

Фонд відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України №32 від 16 січня 2007 року у І кварталі 2007 року виплачував спірну допомогу за рахунок субвенцій, що перераховувалися УПСЗН на рахунки Фонду, а починаючи з ІІ кварталу 2007 року, не здійснює виплату допомоги. З цього часу страхувальники (субєкти господарювання) не мають права здійснювати призначення допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку за рахунок коштів Фонду та відображати ці витрати в звітності по коштах загальнообов'язкового державного соціального страхування з тимчасової втрати працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням.

З прийняттям змін у законодавстві, що регулює правовідносини, які виникли між сторонами, Фонд з квітня 2007 року вже не виконує функції щодо виплати допомоги по догляду за дитиною до 3-х років застрахованим особам. Спірна допомога виплачується за рахунок держави і сама держава узяла функцію такі виплати здійснювати.

Правові норми ОСОБА_2 України «Про державну допомогу сімям з дітьми» в редакції ОСОБА_2 України «Про державний бюджет України на 2008 рік» у часі прийняті пізніше за ст.43 ОСОБА_2 №2240-ІІІ від 18 січня 2001 року, повністю узгоджуються з іншими правовими актами, які визначають порядок оплати допомоги і джерела фінансування цих виплат, а тому аналізуючи викладені обставини, враховуючи, що законодавством функція виплати допомоги по догляду за дитиною визначена як державна, суд вважає необхідним в даному випадку застосувати і щодо застрахованих, і щодо незастрахованих осіб положення про розмір спірної допомоги, які визначені лише ст.15 ОСОБА_2 України «Про державну допомогу сімям з дітьми».

Сторонами не оспорюється той факт, що в період з 01 січня 2008 року по 28 січня 2008 року при отриманні допомоги по догляду за дитиною позивачем до УПСЗН не надавалися документи про доходи сімї для розрахунку допомоги у розмірі більше мінімального. Враховуючи, що визнання неконституційними законів України є виключно компетенцією Конституційного Суду України, проведення виплат позивачу ОСОБА_1 з 01 січня 2008 року по 28 січня 2008 року включно допомоги по догляду за дитиною в розмірі 117 грн. 42 коп. (а.с.39) є таким, що відповідає положенням вищевикладеного, чинного на спірний період часу, законодавства.

Суд дійшов висновку про те, що УПСЗН не було допущено бездіяльності, оскільки вказана допомога позивачеві за період з 01 січня 2008 року по 28 січня 2008 року виплачувалась в повному розмірі, тому вимоги позивача, є безпідставними і задоволенню не підлягають.

Виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві доводи позивача ОСОБА_1 задоволенню не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись ст.22 Конституції України, ст.43 ОСОБА_2 України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням», ст.15 ОСОБА_2 України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми», ст.ст.11,69-71,99,100,160-163 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Розівської районної державної адміністрації Запорізької області про визнання неправомірною бездіяльність субєкта владних повноважень, перерахунок допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та стягнення боргу, - відмовити.

Постанова відповідно до частини 1 статті 254 КАС України набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, встановленого цим Кодексом, якщо таку заяву не було подано.

Постанова може бути оскаржена до апеляційного суду протягом десяти днів з дня її складення в повному обсязі за правилами, встановленими статтями 185-187 КАС України, шляхом подання через суд першої інстанції Розівський районний суд Запорізької області заяви про апеляційне оскарження з наступним поданням протягом двадцяти днів апеляційної скарги. Апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга подається у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя: Т.М.Кущ