Справа № 489/4337/15-а
Суддя: Кокорєв В. В.
Дата ухвалення: 2015-11-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 489/4337/15-а
Номер провадження 2-а/489/225/15
Постанова

Іменем України

05 листопада 2015 року місто Миколаїв

Ленінський районний суд м. Миколаєва в складі:

головуючого судді Кокорєва В. В.,

при секретарі Антоненко А. С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 (далі-позивач) до Управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Миколаєва (далі-відповідач 1 або УПФУ), Департаменту пенсійного забезпечення Пенсійного фонду України (далі-відповідач 2) про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії, стягнення компенсації моральної шкоди,

встановив

В червні 2015 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що він перебуває на обліку в УПФУ в Ленінському районі м. Миколаєва, де отримує пенсію за віком на пільгових умовах. Разом з тим відповідач є інвалідом ІІІ групи за професійним захворюванням. Оскільки в період з 24.09.1996 р. по 24.11.1999 р. позивач підтверджував свою інвалідність за профзахворюванням, він вважає, що вказаний період має бути зарахований до стажу його роботи, як стаж роботи із шкідливими умовами, який дає право на призначення пенсії на пільгових умовах і у пільгових розмірах. Однак в задоволенні його вимог відповідачами було відмовлено. Крім того, позивач зазначає, що звертаючись до відповідача 2, він не отримав відповіді на питання, що є порушенням його прав.

Просив суд визнати таку бездіяльність неправомірною, зобов'язати УПФУ в Ленінському районі м. Миколаєва зарахувати період перебування позивача з 24.09.1996 по 24.11.1999 на інвалідності у зв'язку з професійним захворюванням до стажу роботи із шкідливими умовами, який дає право на призначення пенсії на пільгових умовах і у пільгових розмірах; зобов'язати УПФУ в Ленінському районі м. Миколаєва здійснити перерахунок пенсії позивачу з моменту його звернення за перерахунком, з урахуванням пільгового стажу з 24.09.1996 р. по 24.11.1999 р., і з 20.01.2002 по 21.08.2002 та виплатити різницю в розмірі пенсії за весь період, з урахуванням індексації.

В судовому засіданні позивач підтримав позов в повному обсязі, посилаючись на обставини викладені ним в позовній заяві, наполягав на задоволенні позову.

Представник відповідача позов не визнав, надав суду письмові заперечення проти позову.

Дослідивши докази у справі, суд встановив такі обставини та відповідні правовідносини.

Позивач знаходиться на обліку в Управлінні пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Миколаєва та відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» отримує пенсію.

На підставі заяви позивача від 25.11.1999 р. його було переведено на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 1. Як вбачається з матеріалів справи, до пільгового стажу за Списком № 1 до роботи позивача були зараховані наступні періоди: з 20.12.1966 р. по 01.06.1967 р., з 15.12.1972 р. по 16.11.1976 р., з 19.11.1976 р. по 01.07.1981 р., з 02.07.1981 р. по 16.01.1992 р. Крім цього, до пільгового стажу за Списком № 1 зараховано час проходження позивачем військової служби - з 09.06.1967 р. по 15.11.11969 р.

В 2013 р. позивач звернувся до УПФУ в Ленінському районі м. Миколаєва з заявою про зарахування часу перебування його на інвалідності від професійного захворювання до стажу роботи за списком № 1.

Згідно повідомлення УПФУ в Ленінському районі м. Миколаєва розмір пенсійної виплати розраховано відповідно до норм діючого законодавства. Вказано, що рішенням засідання комісії з питань призначення та виплати пенсії та допомоги УПФУ №39 від 03.07.2013 було відмовлено позивачу у перерахунку пенсії згідно заяви від 15.03.2013, так як зарахувати час перебування на інвалідності від професійного захворювання до стажу роботи за Списком 1 немає законних підстав.

Постановою Ленінського районного суду в м. Миколаєві від 20.01.2014 в задоволенні позову позивача до УПФУ про про визнання дій неправомірними, зобов'язання вчинити певні дії було відмовлено. Підставою відмови в позові було відсутність підтвердження що позивач працював перед професійним захворюванням на посаді, яка віднесена до Списку № 1.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про пенсійне забезпечення» громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв'язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.

Відповідно до ст. 24 ЗУ «Про загально обов'язкове державне пенсійне страхування» (в редакції, що діяла до 16.09.2008 р.) періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховуються до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше.

Згідно ст. 56 ЗУ «Про пенсійне забезпечення» час перебування на інвалідності у зв'язку з нещасним випадком на виробництві або професійним захворюванням зараховується до стажу роботи для призначення пенсії за віком, а також до стажу роботи із шкідливими умовами, який дає право на призначення пенсії на пільгових умовах і у пільгових розмірах.

При цьому час перебування на інвалідності внаслідок професійного захворювання зараховується до стажу роботи за Списком № 1, якщо особа визнана інвалідом внаслідок професійного захворювання під час роботи з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком № 1 або встановлено, що інвалідність наступила внаслідок професійного захворювання, пов'язаного з роботою за Списком № 1.

Підтвердження права на пільгове пенсійне забезпечення здійснюється у відповідності зі списками, затвердженими Кабінетом міністрів України, на підставі записів у трудових книжках працівників та уточнюючих довідок, виданих підприємствами на підставі первинних документів про характер виконуваної роботи та умови праці, а також про безпосередню зайнятість протягом повного робочого дня на роботах, що дають право на пільгове пенсійне забезпечення.

Статтею 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» визначені категорії працівників, які мають право на пенсію за віком на пільгових умовах.

Пунктом «а» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачено, що на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць.

Під час призначення пенсій за віком на пільгових умовах відповідно до статті 13 Закону для зарахування до стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, певного п'ятирічного періоду роботи зі шкідливими і важкими умовами праці після 21 серпня 1992 року, відповідне право впродовж цього періоду має бути підтверджене за результатами атестації.

Атестація робочих місць здійснюється на підприємствах, в організаціях та установах незалежно від форм власності і господарювання згідно з Порядком проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 1 серпня 1992 року № 442, та розробленими на виконання цієї постанови Методичними рекомендаціями для проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженими постановою Міністерства праці України від 1 вересня 1992 року № 41.

Якщо атестація з 21 серпня 1992 р. не проводилась чи за результатами атестації, вперше проведеної після 21 серпня 1997 р., право не підтвердилось, до пільгового стажу зараховується лише період роботи із шкідливими умовами праці на такому підприємстві, в установі чи організації до 21 серпня 1992 р. включно, тобто до набрання чинності Порядком проведення атестації робочих місць. У такому самому порядку зараховується пільговий стаж , якщо за результатами атестації, вперше проведеної до 21 серпня 1997 р., право на пільгове пенсійне забезпечення не підтвердилось.

Комплексний аналіз норм Закону № 1788-ХІІ та Порядку дає підстави дійти висновку, що необхідними умовами для виникнення у особи права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах відповідно до пунктів «а» та "б" статті 13 Закону № 1788-ХІІ є встановлення факту перебування особи на посаді або виконання нею робіт, що містяться у списку № 1, а також документальне підтвердження зайнятості працівника за відповідною професією за результатами атестації умов праці, яке полягає у наявності результатів атестації відповідного робочого місця за умовами праці. Документами, які підтверджують результати атестації робочого місця за умовами праці, можуть бути: карта умов праці, наказ по підприємству про затвердження переліку робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників; трудова книжка із записом про витяг із зазначеного наказу або з додатком такого витягу.

Випадком зарахування до стажу роботи із шкідливими умовами, який дає право на призначення пенсії на пільгових умовах і у пільгових розмірах, стаття 56 Закону № 1788-XII визначає час перебування на інвалідності у зв'язку з нещасним випадком на виробництві або професійним захворюванням.

Відповідно до ч. 4 ст. 9 Закону України «Про охорону праці» час перебування на інвалідності у зв'язку з нещасним випадком на виробництві або професійним захворюванням зараховується до стажу роботи для призначення пенсії за віком, а також до стажу роботи із шкідливими умовами, який дає право на призначення пенсії на пільгових умовах і в пільгових розмірах у порядку, встановленому законом.

Судом встановлено, що з 10.01.1992 по 28.11.1995 позивач працював на Миколаївському заводі конденсатів ковалем на молотах в цеху № 10, що, згідно Акту розслідування професійного захворювання, призвело до настання його інвалідності.

Відповідно до наказу Міністерства охорони здоров'я України N 46 від 31.03.94 « Про затвердження Переліку важких робіт і робіт із шкідливими і небезпечними умовами праці, на яких забороняється застосування праці неповнолітніх» коваль на молотах і пресах належить до роботи зі шкідливими умовами праці.

Разом з тим, згідно повідомлень ПАТ «Ніконд» (правонаступника Миколаївського заводу конденсатів) позивач дійсно працював ковалем на молотах цеху № 10 з 20.01.1992 по 17.01.1995, але надати довідку, що підтверджує його роботу за Списком № 1 немає можливості, оскільки атестація робочого місця коваля на молотах не проводилась. Крім того, фактичний час роботи позивача на робочому місці коваля не перевищував 50 % робочого часу.

Як встановлено в судовому засіданні, період з 20.01.1992 по 21.08.1992 позивачу зараховано як такий, що підтверджує трудовий стаж за Списком №1. 03.11.1995 було проведено розслідування та складено Акт професійного захворювання позивача. Відтак, позивач фактично продовжував працювати на тій же роботі. Дійсно, законодавець передбачив як одну з умов для зарахування трудового стажу за Списком №1 проведення атестації на підприємстві. Однак, до моменту проведення атестації робочого місця позивач отримав професійне захворювання. Згідно з матеріалами справи, інвалідність позивача настала в результаті його роботи ковалем, яку було віднесено до роботи зі шкідливими умовами праці.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що оскільки період з 20.01.1992 по 21.08.1992 позивачу зараховано до стажу роботи з шкідливими умовами Списку №1, то фактично продовжуючи працювати на цій же посаді з виконанням таких же функції та в результаті чого позивачем отримано інвалідність, то період з 24.09.1996 по 24.11.1999 необхідно зарахувати до стажу роботи зі шкідливими умовами праці за Списком №1.

Позивач просив суд визнати неправомірними дії УПФУ з приводу необґрунтованої затримки оформлення запиту в ПАТ «Ніконд» щодо необхідної довідки.

Суд вважає, що в задоволенні цих вимог належить відмовити з таких підстав.

Коли йдеться про підтвердження роботи в особливо шкідливих і шкідливих умовах праці за Списками № 1 та № 2, довідки, що підтверджують право на пенсію на пільгових умовах, для підтвердження спеціального трудового стажу є необхідними. Обов'язковість подання такої довідки під час звернення за пенсією за віком передбачена п. п. «б» п. 7 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 р. № 22-1.

Проте законом не визначено строк, протягом якого такого роду довідки мають бути надані. Неправомірність дій відповідача 1 мала б місце, якби позивач звернувся до відповідача із проханням надати запит, а відповідач проігнорував таке звернення. Відтак, у суду відсутні підстави для визнання в цій частині дій УПФУ неправомірними.

Крім того, позивач просив суд визнати неправомірними дії УПФУ в несвоєчасному надані позивачу бланку заяви по встановленій формі та перекручені інформації Акту розслідування професійного захворювання позивача.

Вказані обставини не підтвердженні належними і допустимими доказами, а тому в задоволенні цих вимог належить відмовити.

В своїй позовній заяві позивач просив визнати неправомірними дії Департаменту пенсійного забезпечення Пенсійного фонду України в ненадані відповіді позивачу.

Суд зазначає, що сформульоване позивачем питання : «Какое было бы Ваше решение, если бы после увольнения из ПО «Ингул» с 16.02.1992 ОСОБА_1 оформил бы профзаболевание и актом расследования профессионального заболевании была бы установлена вина одного предприятия ПО «Ингул»? - має суто гіпотетичний характер. Відповідач не може давати відповіді на гіпотетичні запитання, оскільки при зміні певної обставини, відповідь на це запитання може бути знівельована. Тому відповідач зобов'язаний давати обґрунтовані відповіді на конкретні питання в межах своєї компетенції.

Враховуючи вищевикладені обставини, дослідивши надані докази щодо їх належності і допустимості, оцінивши їх в сукупності суд вважає, що позовні вимоги необхідно задовольнити частково.

Керуючись ст. ст. 69, 71, 122, 160, 161, 163 КАС України суд

постановив

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Миколаєва - задовольнити частково.

В задоволенні вимог до Департаменту пенсійного забезпечення Пенсійного фонду України відмовити.

Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Миколаєва зарахувати до пільгового стажу роботи ОСОБА_1 за Списком № 1 період з 24.09.1996 до 24.11.1999.

Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Миколаєва здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 з 07.11.2014 з урахуванням пільгового стажу за Списком № 1 з 24.09.1996 до 24.11.1999 та виплатити різницю в розмірі пенсії з урахуванням індексації.

В задоволенні інших вимог відмовити.

Стягнути з Управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Миколаєва на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 146 грн. 16 коп.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано набирає законної сили після розгляду скарги апеляційним судом.

Постанову може бути оскаржено до Одеського апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Ленінський районний суд м. Миколаєва протягом десяти днів з моменту її проголошення, а особою, яка не брала участь в судовому засіданні при проголошенні постанови протягом десяти днів з моменту її отримання.

Суддя В. В. Кокорєв