Справа № 823/5176/15
Суддя: В.І. Коваленко
Дата ухвалення: 2015-10-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 жовтня 2015 року справа № 823/5176/15

16 год. 09 хв. м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Коваленка В.І.,

за участю секретаря Савости С.В.,

за участю:

позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2 за договором,

представника відповідача управління Міністерства внутрішніх справ України в Черкаській області ОСОБА_3 за довіреністю,

представника відповідача Головного управління Державної казначейської служби України в Черкаській області не зявився,

представника третьої особи ОСОБА_4 за довіреністю,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до управління Міністерства внутрішніх справ України в Черкаській області, Головного управління Державної казначейської служби України в Черкаській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_5 управління Пенсійного фонду України в Черкаській області про стягнення одноразової допомоги при звільненні,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до управління Міністерства внутрішніх справ України в Черкаській області, Головного управління Державної казначейської служби України в Черкаській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_5 управління пенсійного фонду України в Черкаській області, в якому просить:

- стягнути з відповідача - управління Міністерства внутрішніх справ України в Черкаській області на користь позивача грошову допомогу при звільненні зі служби в розмірі 9 187 грн. 62 коп.

- стягнути з відповідача - управління Міністерства внутрішніх справ України в Черкаській області на користь позивача понесені ним витрати на правову допомогу;

- стягнути з відповідача на користь держави судові витрати по справі.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що з 1 жовтня 1981 року проходив службу в органах внутрішніх справ, перебував на посаді старшого дізнавача Соснівського районного відділу внутрішніх справ УМВС України в Черкаській області, має спеціальне звання майор міліції. Позивач 23 жовтня 2007 року звернувся з рапортом до начальника УМВС України в Черкаській області про звільнення зі служби за власним бажанням в звязку з наявністю вислуги років, так як на той час вже мав 26 років 22 дні вислуги при 20 роках необхідних для звільнення на пенсію. Оскільки 1 лютого 2006 року відносно позивача порушена кримінальна справа, яка на момент подачі рапорту про звільнення не розглянута, відповідач почав чинити перешкоди у звільненні зі служби. Як стверджує позивач, рапорти про звільнення подавав керівництву УМВС України в Черкаській області неодноразово: в 2006 році, в березні 2007 року та в жовтні 2007 року. Так як відповідач не звільнив позивача на підставі поданого ним рапорту, останній звернувся з позовом до суду.

Постановою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 20 грудня 2007 року позов задоволено, відмова відповідача у звільнені позивача з органів внутрішніх справ відповідно до поданого рапорту визнана неправомірною. На виконання постанови суду, 22 січня 2008 року УМВС України в Черкаській області видано наказ № 63 о/с про звільнення з 23.10.2007р. у відставку Збройних Сил України за п. 65 «А» «за віком» Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України, так як на час звільнення позивач досяг граничного віку « 40 років» перебування на військовому обліку.

У звязку зі звільненням позивачу видано грошовий атестат № 14 та довідку № 9890 від 02 липня 2010 року про додаткові види грошового забезпечення за 2005-2007 роки, згідно яких Соснівський РВ УМВС України в Черкаській області засвідчив, що позивач мав місячне грошове забезпечення: посадовий оклад в сумі 105 грн. на місяць; оклад за спеціальним званням 125 грн. на місяць; 40 відсотків надбавки за вислугу років у розмірі 92 грн. на місяць; надбавка 24 місяці в сумі 384 грн. на місяць, а всього 706 грн. 74 коп.

Позивач вважає, що відповідач повинен нарахувати та виплатити позивачу одноразову грошову допомогу при звільненні у розмірі 9 187 гривень 62 коп., з розрахунку 706,74 х 50 % х 26 повних років вислуги.

Крім того, позивач вважає, що на його користь підлягають стягненню витрати на правову допомогу.

В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити.

Відповідач - управління Міністерства внутрішніх справ України в Черкаській області, подав заперечення проти адміністративного позову, в яких зазначив, що в матеріалах справи відсутні дані про відмову ОСОБА_1 у виплаті допомоги при звільненні у розмірі 9 187 гривень 62 коп. та про визнання такої відмови протиправною в судовому порядку. Крім того, відповідач стверджує, що позивач пропустив строк звернення до суду з позовом.

За вказаних обставин відповідач просив суд відмовити в задоволенні позову.

В судовому засіданні представник відповідача проти позову заперечила з підстав, викладених у запереченнях на адміністративний позов.

Представник відповідача - Головного управління Державної казначейської служби України в Черкаській області, в судове засідання не зявився, проте подав до суду клопотання про розгляд справи без його участі.

Представник третьої особи в судовому засіданні зазначила, що після розєднання позовних вимог даний судовий спір не впливає на права, обовязки чи інтереси Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області.

Заслухавши пояснення учасників процесу, розглянувши подані документи і матеріали, повно, всебічно, обєктивно дослідивши надані у справі докази, надавши їм юридичну оцінку, суд прийшов до такого висновку.

В судовому засіданні встановлено, що ухвалою Черкаського окружного адміністративного суду від 16.08.2013р. закрито провадження в адміністративній справі №823/2673/13-а за позовом ОСОБА_1 до управління Міністерства внутрішніх справ України в Черкаській області, Головного управління Державної казначейської служби в частині стягнення одноразової грошової допомоги при звільненні та відшкодування моральної шкоди. Дослідивши зміст адміністративного позову у справі №823/2673/13-а, суд встановив, що підставою його предявлення є порушення відповідачем положень статті 9 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», що полягає у невиплаті позивачу грошової допомоги при звільненні зі служби в розмірі 9 187 грн. 62 коп. та потягло за собою виникнення моральної шкоди в сумі 5 000 грн.

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 15.10.2013р. вказану ухвалу суду залишено без змін.

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 10.02.2015р. ухвалу Черкаського окружного адміністративного суду від 16.08.2013р. про закриття провадження в адміністративній справі №823/2673/13-а скасовано за нововиявленими обставинами, а вказану справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Ухвалою Черкаського окружного адміністративного суду від 05.03.2015р. у справі №823/2673/13-а позовну заяву ОСОБА_1 залишено без розгляду у звязку з тим, що в провадженні Черкаського окружного адміністративного суду є адміністративна справа №823/3503/14 про спір між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав. Вказана ухвала суду набрала законної сили 24.03.2015р.

З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку про необхідність вирішення даного спору по суті.

Суд встановив, що позивач з 1 жовтня 1981 року проходив службу в органах внутрішніх справ. Виконуючи обов'язки слідчого, він у січні 2006 року вчинив злочин, кваліфікований за ч.2 ст. 368 КК України - одержання хабара. За який вироком Придніпровського районного суду м. Черкаси від 23 грудня 2007 року засуджений до 5-ти років позбавлення волі з позбавленням права займати посади в правоохоронних органах строком на 1 рік. На підставі ст. 75 КК України позивач звільнений від відбуття покарання з випробуванням.

Але до ухвалення вироку по вказаній кримінальній справі, позивач 23 жовтня 2007 року звернувся з рапортом до начальника УМВС України в Черкаській області про звільнення зі служби.

Оскільки УМВС України в Черкаській області ухилялося від розгляду питання про звільнення згідно поданого рапорту, позивач оскаржив цю бездіяльність в судовому порядку і постановою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 20.12.2007 року позов задоволено, а відмова відповідача у звільнені визнана неправомірною.

На виконання постанови Придніпровського районного суду м. Черкаси від 20.12.2007 року - 22.01.2008 року управління Міністерства внутрішніх справ України в Черкаській області видало наказ № 63 о/с про звільнення позивача з 23.10 2007 року у відставку Збройних Сил України за п. 65 «А» «за віком» Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України.

Згідно відомостей, які містяться в матеріалах справи, наказом № 79 від 19.02.2008 року «Про внесення змін до наказу № 63 о/с від 22.01.2008 року» , відповідачем змінено підстави звільнення на ст. 62, 66, 67 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України (за дискредитацію), а наказом №53 о/с від 16.03.2010 року відповідач у наказ № 79 о/с від 19.02.2007 року вніс зміни в частині підстав звільнення зі служби на п. 64 «Ж» вказаного Положення «за власним бажанням».

Постановами Придніпровського районного суду м. Черкаси від 10.10.2008 року у справі №2а-325/08, яка набрала законної сили 20.11.2009р. та залишена без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 20.11.2009р., а також від 01.12.2010 року у справі №2а-2066/10, яка набрала законної сили 19.04.2011р. та залишена без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 19.04.2011р. - накази № 79 о/с від 19.02.2008 року та № 53 о/с від 16.03.2010 року визнані неправомірними, скасовані, а відповідача зобов'язано надати Головному управлінню Пенсійного фонду України в Черкаській області документи на призначення позивачу пенсії.

В силу положень частини 1 статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Таким чином, судовими рішеннями, які набрали законної сили, всатновлено, що позивач звільнений з органів внутрішніх справ саме за п. 65 «А» «за віком» Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України.

З огляду на зазначене, суд приходить до висновку, що внаслідок протиправних дій управління Міністерства внутрішніх справ України в Черкаській області позивач в судовому порядку доводив своє право на звільнення за віком.

Згідно відомостей, які містяться в наказі №63 о/с від 22.01.2008р. позивач станом на день звільнення склав 26 років, 0 місяців, 22 дні.

Вирішуючи спір по суті, суд враховує, що статтею 9 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (в редакції чинній на момент звільнення позивача) передбачено виплату одноразової грошової допомоги при звільнені зі служби.

Так, згідно частини першої вказаної статті (в редакції чинній на момент звільнення позивача) особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби і військової служби за контрактом та деяким іншим особам, які мають право на пенсію за цим Законом та звільняються зі служби за віком, станом здоровя чи у звязку із скороченням штатів, після закінчення строку контракту, у звязку із систематичним невиконанням умов контракту командуванням, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

У відповідності до вимог статті 10 постанови Кабінету Міністрів України «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членів їхніх сімей» №393 від 17.07.1992р. особам начальницького складу органів внутрішніх справ при звільненні з органів внутрішніх справ за вислугу строку служби, за віком, за станом здоровя, підлягає до виплати грошова допомога в розмірі 50% місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

Статтею 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» (в редакції, яка діяла на момент звільнення позивача) встановлено умови призначення пенсії за вислугу років.

Пунктом «а» частини 1 вказаної статті передбачено, що пенсія за вислугу років призначається особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах "б" - "д" статті 12 цього Закону, незалежно від віку в разі, якщо вони мають на день звільнення зі служби вислугу 20 років і більше.

Таким чином, оскільки позивач звільнений зі служби в органах внутрішніх справ 23 жовтня 2007 року за віком в офіцерському званні майора міліції та на день звільнення мав 26 повних років вислуги, тому згідно вказаних законодавчих норм набув з 24 жовтня 2007 року право на призначення пенсії за вислугу років та як наслідок - на виплату одноразової грошової допомоги при звільненні в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення, що становило на дату звільнення 706 грн. 74 коп., за кожний повний календарний рік служби в сумі 9 187 грн. 62 коп. (із розрахунку 706 грн. 74 коп. х 50% х 26 років = 9 187 грн. 62 коп.).

Суд вважає безпідставними доводи відповідача про відсутність у матеріалах справи відмови відповідача у виплаті позивачу одноразової допомоги при звільненні, оскільки в матеріалах справи наявний лист УМВС в Черкаській області №12/Ш-123 від 09.12.2010р., згідно якого останній повідомив позивача, що рішення про виплату одноразової грошової допомоги при звільненні буде прийнято після набрання законної сили постановою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 01.12.2010р., якою визначено підстави для звільнення позивача з органів внутрішніх справ.

В контексті наведеного, суд звертає увагу, що з моменту набрання законної сили (19.04.2011р.) вказаною постановою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 01.12.2010р. по дату предявлення даного адміністративного позову (21.11.2014р.) минуло більше трьох років, однак відповідач не виплатив зазначену допомогу позивачу.

На переконання суду така бездіяльність УМВС в Черкаській області є протиправною, а зазначені кошти підлягають стягненню в судовому порядку.

Суд також відхиляє доводи відповідача щодо відсутності вимог позивача про вирішення публічно-правового спору, оскільки в силу положень пункту 2 частини 2 статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема спори з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби.

У відповідності до частини 2 статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про: 1) визнання протиправними рішення суб'єкта владних повноважень чи окремих його положень, дій чи бездіяльності і про скасування або визнання нечинним рішення чи окремих його положень, про поворот виконання цього рішення чи окремих його положень із зазначенням способу його здійснення; 2) зобов'язання відповідача вчинити певні дії; 3) зобов'язання відповідача утриматися від вчинення певних дій; 4) стягнення з відповідача коштів; 5) тимчасову заборону (зупинення) окремих видів або всієї діяльності об'єднання громадян; 6) примусовий розпуск (ліквідацію) об'єднання громадян; 7) примусове видворення іноземця чи особи без громадянства за межі України; 8) визнання наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб'єкта владних повноважень.

Суд може прийняти іншу постанову, яка б гарантувала дотримання і захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

З наведених положень Кодексу адміністративного судочинства України вбачається, що наявність будь-якого спору щодо звільнення з публічної служби підпадає під юрисдикцію адміністративних судів в силу прямої вказівки закону. Відповідно, суд наділений повноваженнями прийняти постанову, яка б гарантувала дотримання і захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, у спосіб, що заявлений позивачем.

У відповідності до частини 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

При цьому в силу положень частини 2 статті 71 вказаного кодексу в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Всупереч наведеним положенням Кодексу адміністративного судочинства України відповідач - управління Міністерства внутрішніх справ України в Черкаській області, не довів, що невиплата позивачу грошової допомоги при звільненні зі служби, ґрунтується на вимогах закону, а тому суд приходить до висновку, що позов у цій частині підлягає задоволенню.

Щодо вимог позивача про стягнення на його користь витрат на правову допомогу, суд зазначає, що наданий позивачем договір про надання правової допомоги від 11.12.2014р. не містить відомостей, що він укладений з метою представництва інтересів позивача у даній справі. При цьому, надана позивачем квитанція про оплату юридичних послуг датована 11.12.2014р. та не містить відомостей про оплату послуг адвоката з метою представництва інтересів позивача про стягнення грошової допомоги при звільненні зі служби, а тому дана вимога позивача задоволенню не підлягає.

Щодо розподілу судових витрат зі сплати судового збору суд зазначає, що згідно сатини 1 статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Пунктом 3 частини 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір» (в редакції, яка діяла на момент предявлення позову) передбачено, що за подання до адміністративного суду адміністративного позову майнового характеру встановлюється ставка судового збору 2 відсотки розміру майнових вимог, але не менше 1,5 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 4 розмірів мінімальної заробітної плати.

Статтею 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2015 рік» установлено на 2015 рік мінімальну заробітну плату у місячному розмірі: з 1 січня - 1218 гривень.

Тобто, за подання до адміністративного суду адміністративного позову майнового характеру ставка судового збору становить 2 відсотки розміру майнових вимог, але не менше ніж 1827 грн.

Зважаючи, що позивач звільнений від сплати судового збору, а його майнові вимоги задоволено, суд приходить до висновку, що судовий збір підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань управління Міністерства внутрішніх справ України в Черкаській області до спеціального фонду Державного бюджету України.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 11, 14, 70, 71, 94, 159-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Стягнути з управління Міністерства внутрішніх справ України в Черкаській області на користь ОСОБА_1 грошову допомогу при звільненні зі служби в розмірі 9 187 (девять тисяч сто вісімдесят сім) грн. 62 коп.

В задоволенні інших позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань управління Міністерства внутрішніх справ України в Черкаській області до спеціального фонду Державного бюджету України судовий збір у розмірі 1827 (одна тисяча вісімсот двадцять сім) грн.

Постанова суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду через Черкаський окружний адміністративний суд у строки та порядку передбаченому статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя В.І. Коваленко

Повний текст постанови виготовлено 04.11.2015р.