Справа № 804/1637/15
Суддя: Чепурнов Д.В.
Дата ухвалення: 2015-11-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

04 листопада 2015 рокусправа № 804/1637/15

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Чепурнова Д.В.

суддів: Поплавського В.Ю. Сафронової С.В.

за участю секретаря судового засідання: Олійник Р.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську адміністративну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Терни-Сервісмонтаж»

на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19 лютого 2015 року в адміністративній справі за адміністративним позовом Дніпропетровського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів до Товариства з обмеженою відповідальністю «Терни-Сервісмонтаж» про стягнення адміністративно-господарських санкцій та пені, -

ВСТАНОВИВ:

20 вересня 2013 року Дніпропетровське обласне відділення Фонду соціального захисту інвалідів звернулося до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Терни-Сервісмонтаж» (далі - ТОВ «ТСМ»), в якому просило стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Терни-Сервісмонтаж» на користь Дніпропетровського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів адміністративно-господарські санкції у розмірі 50030,76 грн.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19 лютого 2015 року адміністративний позов задоволено. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Терни-Сервісмонтаж» на користь Дніпропетровського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів адміністративно-господарські санкцій в сумі 50030 грн. 76 коп. та пеню в сумі 10 грн. 01 коп.

Постанова суду мотивована тим, що роботодавець не вжив необхідних заходів для недопущення господарського правопорушення, отже, застосування у такому випадку адміністративно-господарських санкцій за невиконання нормативу робочих місць є таким, що відповідає чинному законодавству України.

Не погодившись з постановою суду, Товариства з обмеженою відповідальністю «Терни-Сервісмонтаж» звернулось з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржувану постанову, та прийняти нову, якою задовольнити позов в повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що протягом всього 2012 року у зв'язку із щомісячною співпрацею органів центру зайнятості та працівників ТОВ «ТСМ» інформація про вакансії була доступна, не приховувалась та надавалась як у звітності, так і усно. Вказаний факт є доказом того, що підприємство вжило всіх необхідних заходів щодо інформування про вакансії та працевлаштування інвалідів на своєму підприємстві.

В письмових запереченнях на апеляційну скаргу Дніпропетровське обласне відділення Фонду соціального захисту інвалідів просило залишити без задоволення апеляційну скаргу та залишити без змін рішення суду першої інстанції.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції ТОВ "ТСМ" підтримав вимоги апеляційної скарги з підстав, викладених у ній, інші сторони до суду не з'явились, про дату, час і місце судового розгляду повідомлялися належним чином.

Перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги та заперечень на неї, дослідивши матеріали справи, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та знайшло підтвердження під час апеляційного розгляду справи, що відповідно до звіту форми №10-ПІ про зайнятість та працевлаштування інвалідів на 2012 рік середньооблікова кількість штатних працівників облікового складу Товариства з обмеженою відповідальністю «Терни-Сервісмонтаж» складає 364 осіб; кількість штатних працівників, які повинні працювати на робочих місцях, створених відповідно до вимог статті 19 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» - 15 осіб, з них середньооблікова кількість штатних працівників, яким відповідно до чинного законодавства встановлена інвалідність склала 12 осіб, середньорічна заробітна плата штатного працівника складає 16 677 грн. (а.с.4).

Протягом 2012 року ТОВ «ТСМ» подавались до Тернівського районного центру зайнятості щомісячні звіти форми №3-ПН про наявність вакансій, в яких зазначали потребу в працівниках, яким відповідно до чинного законодавства встановлена інвалідність, що підтверджується наявними в матеріалах справи копіями звітів (а.с.18-27).

Вирішуючи спір між сторонами та задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем не були вжиті всі необхідні заходи для забезпечення реалізації прав інвалідів на працевлаштування.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Стаття 19 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» передбачає, що для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій інвалідів, фізичних осіб, які використовують найману працю, установлюється норматив робочих місць для працевлаштування інвалідів у розмірі чотирьох відсотків середньооблікової чисельності штатних працівників облікового складу за рік, а якщо працює від 8 до 25 осіб, - у кількості одного робочого місця.

Згідно зі статтею 20 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій інвалідів, фізичні особи, які використовують найману працю, де середньооблікова чисельність працюючих інвалідів менша, ніж установлено нормативом, передбаченим статтею 19 цього Закону, щороку сплачують відповідним відділенням Фонду соціального захисту інвалідів адміністративно-господарські санкції, сума яких визначається в розмірі середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, установі, організації, у тому числі підприємстві, організації громадських організацій інвалідів, фізичної особи, яка використовує найману працю, за кожне робоче місце, призначене для працевлаштування інваліда і не зайняте інвалідом. Для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій інвалідів, фізичних осіб, на яких працює від 8 до 15 осіб, розмір адміністративно-господарських санкцій за робоче місце, призначене для працевлаштування інваліда і не зайняте інвалідом, визначається в розмірі половини середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, в установі, організації, у тому числі підприємстві, організації громадських організацій інвалідів, у фізичної особи, яка використовує найману працю.

Відповідно до статті 18 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» від 21 березня 1991 року № 875-XII забезпечення прав інвалідів на працевлаштування та оплачувану роботу, в тому числі з умовою про виконання роботи вдома, здійснюється шляхом їх безпосереднього звернення до підприємств, установ, організацій чи до державної служби зайнятості.

Підприємства, установи, організації, фізичні особи, які використовують найману працю, зобов'язані виділяти та створювати робочі місця для працевлаштування інвалідів, у тому числі спеціальні робочі місця, створювати для них умови праці з урахуванням індивідуальних програм реабілітації і забезпечувати інші соціально-економічні гарантії, передбачені чинним законодавством, надавати державній службі зайнятості інформацію, необхідну для організації працевлаштування інвалідів, і звітувати Фонду соціального захисту інвалідів про зайнятість та працевлаштування інвалідів у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Інформацію про наявність вільних робочих місць (вакантних посад) для працевлаштування інвалідів, з огляду і на приписи Порядку подання підприємствами, установами, організаціями та фізичними особами, що використовують найману працю, звітів про зайнятість і працевлаштування інвалідів та інформації, необхідної для організації їх працевлаштування, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 31 січня 2007 року № 70, роботодавці подають центру зайнятості за місцем їх реєстрації як платників страхових внесків на загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття за формою, затвердженою Мінпраці за погодженням з Держкомстатом.

Згідно з частиною 1 статті 18-1 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні», інвалід, який не досяг пенсійного віку, не працює, але бажає працювати, має право бути зареєстрованим у державній службі зайнятості як безробітний.

В силу частини 3 статті 18-1 цього Закону державна служба зайнятості здійснює пошук підходящої роботи відповідно до рекомендацій МСЕК, наявних у інваліда кваліфікації та знань, з урахуванням його побажань.

З аналізу норм Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» вбачається, що обов'язок щодо працевлаштування інвалідів покладено як на суб'єктів господарювання так і на державу, від імені якої діють відповідні державні служби зайнятості.

Отже, згідно з вимогами Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» обов'язок підприємства зі створення робочих місць для інвалідів не супроводжується його обов'язком займатися пошуком інвалідів для працевлаштування.

В той же час, суд апеляційної інстанції зазначає, що обов'язок суб'єкта господарювання полягає не лише у виділенні та створенні робочих місць для працевлаштування інвалідів, створенні умов праці, а і у наданні інформації державній службі зайнятості, необхідної для працевлаштування інвалідів, що прямо передбачено статтею 18 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні».

Встановлені обставини справи свідчать про те, що відповідачем подавалися до Тернівського районного центру зайнятості звіти форми 3-ПН станом на 09 квітня 2012 року, 16 травня 2012 року, 10 липня 2012 року, 01 серпня 2012 року, 17 жовтня 2012 року тобто не регулярно.

Посилання заявника апеляційної скарги на те, що така інформація подавалась на протязі 2012 року в телефонному режимі зазначених висновків не спростовує та не змінює законодавчо встановленого обов'язку щомісячного інформування Тернівського районного центру зайнятості про наявність вакантних посад за формою З-ПН.

Таким чином, судом встановлено, що відповідач не інформував центр зайнятості про наявність у нього вакансій для працевлаштування інвалідів.

Отже, встановлені обставини справи свідчать про бездіяльність відповідача щодо інформування державних органів про наявність вакансій для працевлаштування інвалідів, а відтак це свідчить про невжиття заходів спрямованих на виконання нормативу, встановленого статтею 19 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні», що в свою чергу є підставою для стягнення з ТОВ «ТСМ» адміністративно-господарських санкцій у розмірі 50030, 76 грн. та пені за порушення термінів сплати адміністративно-господарських санкцій у розмірі 10,01 грн.

На підставі зазначеного, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції під час розгляду цієї справи об'єктивно, повно та всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення справи, дав їм правильну юридичну оцінку і ухвалив законне, обґрунтоване рішення без порушень норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, тому постанову суду першої інстанції у цій справі необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись пунктом 1 частини 1 статті 198, статтями 200, 206 КАС України, Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Терни-Сервісмонтаж» - залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19 лютого 2015 року - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання в повному обсязі, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

В повному обсязі ухвала складена 06 листопада 2015 року.

Головуючий: Д.В. Чепурнов

Суддя: В.Ю. Поплавський

Суддя: С.В. Сафронова