Справа № 200/4189/14-а(2др/200/3/15)
Суддя: Чередниченко В.Є.
Дата ухвалення: 2015-11-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 листопада 2015 рокусправа № 200/4189/14-а(2др/200/3/15)

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Чередниченко В.Є.,

суддів: Коршуна А.О., Панченко О.М.,

за участю секретаря судового засідання: Яковенко О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську адміністративну справу за апеляційною скаргою управління Пенсійного фонду України в Бабушкінському районі м. Дніпропетровська на додаткову постанову Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 20 квітня 2015 року у справі №200/4189/14-а(2др/200/3/15) за заявою ОСОБА_1 про прийняття додаткового судового рішення у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Бабушкінському районі м. Дніпропетровська про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 18 березня 2014 року звернулася до суду із позовом до управління Пенсійного фонду України в Бабушкінському районі м. Дніпропетровська, в якому просить суд визнати протиправними дії відповідача щодо відмови у здійсненні перерахунку щомісячного довічного грошового утримання позивача та зобов'язати відповідача здійснити перерахунок довічного грошового утримання судді у відставці і виплачувати ОСОБА_1 щомісячне довічне грошове утримання з 01.01.2013 року по 31.12.2013 року в розмірі 90% заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді у Кіровоградському районі м. Дніпропетровська + надбавка за вислугу років у розмірі 50% від окладу судді і виплачувати з 01.01.2013 року по 01.12.2013 року щомісячно в сумі 16058,00 грн.; з 01.12.2013 року по 31.12.2013 року в сумі 17052,00 грн. починаючи з 01.01.2013 року згідно з довідок Територіального управління державної судової адміністрації в Дніпропетровській області від 02.09.2013 року за № № БС-1436, БС-1437, БС-1438, БС-1439, БС-1440, БС-1441, БС-1442, БС-1443 і БС-1444 та від 13.12.2013 року за №№ Б-С2035/10, Б-С 2035/11 та Б-С 2035/12 і надалі проводити перерахунок щомісячного довічною грошового утримання згідно з довідками державної судової адміністрації в Дніпропетровській області і відповідно до норм чинного законодавства.

Постановою постанову Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 11 квітня 2014 року позов задоволено частково.

Суд, визнав протиправним та скасував рішення №С-206 від 03.10.2013 року про відмову управління Пенсійного фонду України Бабушкінського района м. Дніпропетровська у перерахунку пенсії та зобов'язав відповідача здійснити з 03 червня 2013 року перерахунок та виплату пенсії судді у відставці ОСОБА_1 з урахуванням заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді згідно з довідок Територіального управління державної судової адміністрації в Дніпропетровській області від 02.09.2013 року за № № БС-1436, БС-1437, БС-1438, БС-1439, БС-1440, БС-1441, БС-1442, БС-1443 і БС-1444 та від 13.12.2013 року за №№ Б-С2035/10, Б-С 2035/11 та Б-С 2035/12 про заробітну плату для обчислення щомісячного довічною грошового утримання судді у відставці. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено (а.с.49-53).

Постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 24 червня 2014 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково, постанову Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 11 квітня 2014 року скасовано в частині відмови в задоволенні позовних вимог щодо здійснення перерахунку щомісячного довічного грошового утримання ОСОБА_1 - судді у відставці з 01.01.2013 року по 03.06.2013 року у розмірі 80 % заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді. Позов ОСОБА_1 задоволено частково. Суд визнав протиправними дії управління Пенсійного фонду України в Бабушкінському районі м. Дніпропетровська щодо відмови ОСОБА_1 у здійсненні перерахунку щомісячного довічного грошового утримання за період з 01.01.2013 року по 03.06.2013 року у розмірі 80 % заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді та зобов'язав управління Пенсійного фонду України в Бабушкінському районі м. Дніпропетровська здійснити перерахунок щомісячного довічного грошового утримання ОСОБА_1 - судді у відставці за період з 01.01.2013 року по 03.06.2013 року у розмірі 80 % заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді. В іншій частині постанову суду залишено без змін (а.с.69-71).

07 квітня 2015 року ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою про винесення додаткового рішення у справі № 200/4189/14-а(2др/200/3/15), в якій просить прийняти додаткову постанову, якою зобов'язати відповідача провести позивачу перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці за період з 03.06.2013 року по 31.12.2013 року у розмірі 90% заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді у Кіровоградському районному суді м. Дніпропетровська + надбавка за вислугу років у розмірі 50%.

Заява мотивована тим, що у постанові Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 11 квітня 2014 року судом не вирішено позовну вимогу щодо визначення відсотку необхідного для перерахунку позивачу щомісячного довічного грошового утримання за період з 03.06.2013 року по 31.12.2013 року та вимогу щодо надбавки за вислугу років в розмірі 50%.

Додатковою постановою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 20 квітня 2015 року доповнено резолютивну частину постанови Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 11 квітня 2014 року наступним: зобов'язати управління Пенсійного фонду України в Бабушкінському районі м. Дніпропетровська провести перерахунок щомісячного довічного грошового утримання ОСОБА_1 - судді у відставці за період з 03.06.2013 року по 31.12.2013 року у розмірі 90% заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді (а.с.127-128).

Не погодившись з додатковою постановою суду першої інстанції відповідач звернувся з апеляційною скаргою в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, просить скасувати оскаржувану постанову.

Апеляційна скарга фактично обґрунтована тим, що відповідач здійснив перерахунок щомісячного довічного грошового утримання позивачу у відповідності до рішення суду у розмірі 80%. Крім того в доводах апеляційної скарги відповідач вказує на те, що наказом Юстиції Дніпропетровського облвинкому від 02.12.1980 року позивача було звільнено з посади судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська у зв'язку з поданням заяви про відставку і було призначено щомісячне довічне грошове утримання у розмірі 80% від заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваної додаткової постанови суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до статті 168 Кодексу адміністративного суду України, суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою особи, яка брала участь у справі, чи з власної ініціативи прийняти додаткову постанову чи постановити додаткову ухвалу у випадках, якщо:

1) щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази, чи одного з клопотань не ухвалено рішення;

2) суд, вирішивши питання про право, не визначив способу виконання судового рішення;

3) судом не вирішено питання про судові витрати.

2. Питання про ухвалення додаткового судового рішення може бути заявлено до закінчення строку на виконання судового рішення.

Таке судове рішення він ухвалює в тому провадженні (письмовому, скороченому, розгляді справи в судовому засіданні тощо), в якому й ухвалювалось основне судове рішення. Питання про ухвалення додаткового судового рішення може бути заявлено до закінчення строку на виконання судового рішення.

Додаткове судове рішення не може змінювати суть основного рішення або містити висновки про права й обов'язки осіб, які не брали участі у справі.

Додатковими судовими рішеннями є додаткова постанова чи додаткова ухвала, якими вирішуються окремі правові вимоги, котрі не вирішені основним рішенням, та за умови, якщо з приводу позовних вимог досліджувались докази (для постанов) або вирішені не всі клопотання (для ухвал). Крім того, додаткові постанови (ухвали) можуть прийматися (постановлятися), якщо судом при ухваленні основного судового рішення не визначено способу його виконання або не вирішено питання про судові витрати.

Додаткове судове рішення є невід'ємною складовою основного судового рішення.

Як вбачається з тексту позовної заяви позивачем в прохальній частині позову ставилося питання щодо визначення відсотку необхідного для перерахунку позивачу щомісячного довічного грошового утримання за період з 03.06.2013 року по 31.12.2013 року та вимогу щодо надбавки за вислугу років в розмірі 50% (а.с.6).

При прийнятті постанови Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 11 квітня 2014 року судом вищезазначені вимоги вирішено не було (а.с.49-53).

Як вбачається з матеріалів справи, позивач перебуває на обліку у відповідача та одержує щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці з 1992 року у розмірі 80% від заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді.

В той же час, Конституційний Суд України Рішенням від 3 червня 2013 року № 3-рп/2013 частину третю, перше, друге, третє речення частини п'ятої статті 138 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (далі - Закон № 2453-VI) у редакції Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» (набрав чинності з 1 жовтня 2011 року; далі - Закон №3668-VI) визнав такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними).

У зазначеному Рішенні Конституційний Суд України вказав на те, що Законом № 3668-VI змінено визначений Законом № 2453-VI порядок нарахування щомісячного довічного грошового утримання, внаслідок чого зменшено розмір щомісячного довічного грошового утримання суддів. Залишивши незмінним зміст права на щомісячне довічне грошове утримання суддів, Закон № 3668-VI звузив обсяг цього права, встановивши обмежену базу для нарахування суддям щомісячного довічного грошового утримання і його максимальний розмір, та скасував право суддів на одержання щомісячного довічного грошового утримання без обмеження граничного розміру, чим знизив і досягнутий рівень гарантій незалежності суддів, що не узгоджується з конституційним положенням про недопустимість звуження змісту чи обсягу гарантій незалежності суддів.

Ухвалюючи зазначене Рішення, Конституційний Суд України врахував попередні позиції стосовно гарантій незалежності суддів, викладені ним у рішеннях від 20 березня 2002 року № 5-рп/2002, 1 грудня 2004 року № 19-рп/2004, 11 жовтня 2005 року № 8-рп/2005, 18 червня 2007 року № 4-рп/2007, 22 травня 2008 року № 10-рп/2008, які полягають у тому, що визначені Конституцією та законами України гарантії незалежності суддів є невід'ємним елементом їх статусу, поширюються на всіх суддів України та є необхідною умовою здійснення правосуддя неупередженим, безстороннім і справедливим судом. Такими гарантіями є надання їм за рахунок держави матеріального забезпечення (суддівська винагорода, пенсія, щомісячне довічне грошове утримання тощо) та надання їм у майбутньому статусу судді у відставці. Право судді у відставці на пенсійне або щомісячне довічне грошове утримання є гарантією належного здійснення правосуддя і незалежності працюючих суддів та дає підстави висувати до суддів високі вимоги, зберігати довіру до їх компетентності і неупередженості. Щомісячне довічне грошове утримання судді спрямоване на забезпечення гідного його статусу життєвого рівня, оскільки суддя обмежений у праві заробляти додаткові матеріальні блага, зокрема обіймати будь-які інші оплачувані посади, виконувати іншу оплачувану роботу. Конституційний принцип незалежності суддів означає, в тому числі, конституційно обумовлений імператив охорони матеріального забезпечення суддів від його скасування чи зниження досягнутого рівня без відповідної компенсації як гарантію недопущення впливу або втручання у здійснення правосуддя.

Таким чином, конституційний статус судді передбачає достатнє матеріальне забезпечення судді як під час здійснення ним своїх повноважень (суддівська винагорода), так і в майбутньому у зв'язку з досягненням пенсійного віку (пенсія) чи внаслідок припинення повноважень і набуття статусу судді у відставці (щомісячне довічне грошове утримання). Статус судді та його елементи, зокрема матеріальне забезпечення судді після припинення його повноважень, є не особистим привілеєм, а засобом забезпечення незалежності працюючих суддів і надається для гарантування верховенства права та в інтересах осіб, які звертаються до суду та очікують неупередженого правосуддя.

Викладене відповідає положенням Європейської хартії про закон «Про статус суддів» від 10 липня 1998 року, за якими рівень винагороди суддям за виконання ними своїх професійних обов'язків має бути таким, щоб захистити їх від тиску, що може спричинити вплив на їхні рішення або взагалі поведінку суддів і таким чином вплинути на їхню незалежність та неупередженість (пункт 6.1); статус забезпечує судді, який досяг передбаченого виконання законом віку для виходу у відставку із посади судді і який здійснював повноваження судді протягом певного строку, право на отримання виплат, рівень яких має бути якомога ближчим до рівня його останньої заробітної плати на посаді судді (пункт 6.4).

У Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам щодо суддів: незалежність, ефективність та обов'язки від 17 листопада 2010 року № (2010)12 зазначено: «оплата праці суддів повинна відповідати їх професії та виконуваним обов'язкам, а також бути достатньою, щоб захистити їх від дії стимулів, через які можна впливати на їхні рішення. Мають існувати гарантії збереження належної оплати праці на випадок хвороби, відпустки по догляду за дитиною, а також гарантії виплат у зв'язку з виходом на пенсію, які мають відповідати попередньому рівню оплати їх праці» (пункт 54).

За таких обставин, з моменту ухвалення Рішення Конституційного Суду України від 3 червня 2013 року № 3-рп/2013 підлягає застосуванню частина 3 статті 138 Закону № 2453-VI в редакції до змін, внесених Законом № 3668-VI, згідно з приписами якої, щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не більше ніж 90 відсотків заробітної плати судді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання.

Оскільки ОСОБА_1 працювала на посаді судді понад 25 повних років, що підтверджується відповідними записами в її трудовій книжці (а.с. 10 - 14), розмір її щомісячного довічного грошового утримання її як судді у відставці з 03 червня 1992 року, тобто з моменту ухвалення Рішення Конституційного Суду України від 3 червня 2013 року № 3-рп/201, повинен їй виплачуватися у розмірі 90 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, що і визначено постановою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 11 квітня 2014 року.

Враховуючи те, що судом першої та апеляційної інстанції при розгляді цієї справи вимоги щодо визначення відсотку необхідного для перерахунку позивачу щомісячного довічного грошового утримання за період з 03.06.2013 року по 31.12.2013 року не вирішені основним рішенням, а також те, що з приводу цих позовних вимог досліджувались докази, суд апеляційної інстанції погоджується з висновок суду першої інстанції щодо необхідності прийняття додаткового судового рішення для вирішення цих вимог.

Щодо вимог заяви ОСОБА_1 про прийняття додаткового судового рішення та вирішення вимоги про перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання та надбавки за вислугу років в розмірі 50%, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 24 червня 2014 року постанову Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 11 квітня 2014 року скасовано в частині відмови в задоволенні позовних вимог щодо здійснення перерахунку щомісячного довічного грошового утримання ОСОБА_1 - судді у відставці з 01.01.2013 року по 03.06.2013 року у розмірі 80 відсотків заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді та прийнято нове рішення щодо цих позовних вимог.

При цьому, постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 24 червня 2014 року залишено в силі рішення суду першої інстанції щодо відмови у задоволені інших позовних вимог, тобто щодо вимоги про виплату надбавки за вислугу років в розмірі 50%.

Оскільки вищезазначена вимога вирішена основним судовим рішенням підстав для прийняття додаткового судового рішення з цього приводу немає.

Враховуючи обставини, які були встановлені судом під час розгляду цієї адміністративної справи та приймаючи до уваги наведені норми чинного законодавства, яке регулює спірні відносини, що виникли між сторонами у цій справі, суд апеляційної інстанції вважає, що судом першої інстанції під час розгляду цієї справи було повно встановлено фактичні обставини справи, вірно застосовано норми чинного процесуального права, яке регулює спірні відносини, а тому апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а додаткова постанова суду першої інстанції у цій адміністративній справі без змін.

Керуючись пунктом 1 частини 1 статті 199, статтями 200, 206 КАС України, Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Бабушкінському районі м. Дніпропетровська - залишити без задоволення, а додаткову постанову Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 20 квітня 2015 року у справі № 200/4189/14-а(2др/200/3/15) - без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання в повному обсязі, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Повний текст ухвали виготовлений 06 листопада 2015 року.

Головуючий В.Є. Чередниченко

Суддя: А.О. Коршун

Суддя: О.М. Панченко