Справа № 806/4939/15
Суддя: Чернова Ганна Валеріївна
Дата ухвалення: 2015-11-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 листопада 2015 року Житомир справа № 806/4939/15

категорія 12.3

Житомирський окружний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Чернової Г.В., суддів: Токаревої М.С., Черняхович І.Е.,

за участі секретаря судового засідання: Халімончук С.С.,

за участю: позивача,

представника позивача,

представника відповідача,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України про визнання дій незаконними, зобов`язання призначити та виплатити одноразову грошову допомогу,

встановив:
ОСОБА_1 звернувся до суду із вказаним позовом та просить визнати дії Міністерства оборони України щодо відмови у призначенні та виплаті йому одноразової грошової допомоги незаконними; зобов`язати відповідача призначити та виплатити йому одноразову грошову допомогу у розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб.

В обгрунтування позову посилається на те, що він отримав інвалідність 2 групи внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби. Відповідно до Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", Постанови Кабінету Міністрів № 975 від 25.12.2013 "Про затвердження порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги", яка набрала чинності з 01.01.2014, він має право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги у розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб. 02.04.2015 ОСОБА_1 звернувся до Черняхівського районного військового комісаріату Житомирської області, в якій просив виплатити належну йому за Законом одноразову грошову допомогу, однак листом Департаменту фінансів Міністерства оборони України № 248/3/6 від 31.08.2015 йому відмовлено. Вважає таку відмову протиправною, оскільки відповідно до ст.16 Закону, одноразова допомога у разі інвалідності - гарантована державою виплата і виплачується у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності, що настала внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням обовязків військової служби. Крім того, будь-яких обмежень щодо кола осіб, які мають право на отримання допомоги, Законом не визначено. За таких обставин, необхідно зобов`язати відповідача призначити та виплатити йому одноразову грошову допомогу у розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб.

Позивач та його представник підтримали позовні вимоги з підстав, зазначених у позові, просили його задовольнити.

Представник відповідача просив відмовити у задоволенні позову з підстав, викладених у письмовому запереченні. Пояснив, що згідно довідки МСЕК від 22.04.2014, огляд комісією для встановлення інвалідності ОСОБА_1 здійснювався повторно, відповідно у нього раніше вже була встановлена інвалідність, а тому виплата одноразової допомоги позивачу має здійснюватись за нормами Закону та Постанови Кабінету Міністрів № 488 від 19.08.1992 "Про умови державного обов`язкового особистого страхування військовослужбовців і військовозобов`язаних, призваних на збори, і порядок виплат їм та членам їх сімей страхових сум" у редакції, що діяла на момент отримання ним інвалідності, тобто до 01 січня 2014 року.

Вислухавши пояснення сторін, представника позивача, дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Встановлено, що 02.04.2015 ОСОБА_1 подав заяву до військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_1 про виплату йому одноразової грошової допомоги в зв`язку із встановленням другої групи інвалідності внаслідок поранення, контузії, пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби (а.с.6).

Листом Департаменту фінансів Міністерства оборони України № 248/3/6 від 31.08.2015, Житомирський обласний військовий комісаріат повідомлено про те, що після розгляду документів ОСОБА_1 щодо виплати допомоги відповідно до постанови КМУ від 25.12.2013 № 975, підстав для подання пропозицій Міністру оборони України щодо призначення одноразової допомоги немає. Дія постанови КМУ від 25.12.2013 № 975, яка набрала чинності 01.01.2014, поширюється тільки на військовослужбовців та звільнених осіб, які отримали первинно інвалідність після 1 січня 2014 року, тому права на виплату ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги немає (а.с.4).

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходив з наступних мотивів.

Відповідно до ч.1 ст. 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" (у редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин, далі - Закон), одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.

Як видно із витягу з протоколу засідання Центральної військово-лікарської комісії № 860 від 26.03.2014 (а.с.8), висновку спеціаліста у галузі судово-медичної експертизи № 558/ж від 25.03.2014 (а.с.9), ОСОБА_1 має поранення (контузію) та захворювання, пов`язані із виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії.

В зв`язку із зазначеним, позивачу встановлено 2 групу інвалідності з 07.04.2014, що підтверджується довідкою до акта МСЕК від 22.04.2014 № 830314 (а.с.7).

Підпунктом 4 пункту 2 статті 16 Закону передбачено, що одноразова грошова допомога призначається і виплачується, в тому числі, у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок причин, зазначених у цьому підпункті.

При цьому, розмір одноразової грошової допомоги у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності II групи становить суму 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб (п."б" ч.1 ст. 16-2 Закону).

Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 р. № 975 (далі - постанова № 975), яка набрала чинності 24.01.2014.

Відповідно до п.3 постанови № 975, днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги у разі встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності є дата, що зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії.

Підпунктом 1 пункту 6 постанови № 975 передбачено, що одноразова грошова допомога призначається і виплачується: військовослужбовцю, інвалідність якого настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок зазначених причин, у розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності II групи.

Таким чином, днем виникнення права позивача на отримання одноразової грошової допомоги у розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, є 22.04.2015, оскільки ця дата зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії.

Що стосується посилання відповідача на те, що ОСОБА_1 не має права на отримання допомоги в звязку із тим, що огляд МСЕК для встановлення інвалідності здійснювався повторно, є безпідставним, оскільки в судовому засіданні встановлено, що позивач відповідно до наданої копії пенсійного посвідчення № НОМЕР_1 від 12.08.2011року являвся інвалідом 2 групи загального захворювання.

22.04.2014 року позивач повторно був оглянутий медико-соціальною експертною комісією, якою ОСОБА_1 встановлено другу групу інвалідності з 07.04.2014. Поранення та захворювання пов`язані з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах де велись бойові дії.

Отже встановлено, що позивачу інвалідність що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби призначена вперше 22.04.2014року.

Постановою № 975 право на отримання одноразової допомоги у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чітко пов`язується з датою, що зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії.

Також безпідставним є висновок представника Міністерства оборони України про те, що на позивача не поширюються норми Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 р. № 975, оскільки інвалідність ОСОБА_1 отримана вже після набрання нею чинності. А відповідно до загальновизнаного принципу права, закріпленого у ч. 1 ст. 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Як роз`яснив Конституційний Суд України у своєму рішенні від 09.02.99 р. № 1-рп/99, цей принцип треба розуміти так, що до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Враховуючи викладене, ОСОБА_1 набув право на отримання одноразової грошової допомоги з 22.04.2015 відповідно до норм постанови № 975 "Про затвердження порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві", а тому позов в частині відмови у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги незаконними слід задовольнити.

Що стосується вимоги зобов`язати відповідача призначити та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу у розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, то необхідно відмовити у її задоволенні, оскільки суд не вправі перебирати на себе виключні повноваження та функції суб`єкта владних повноважень, надані йому законом та іншими нормативно-правовими актами, в тому числі зобов`язувати до вчинення тих дій, які згідно із чинним законодавством можуть здійснюватися тільки відповідачем.

Адміністративний суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень на відповідність закріпленим частиною 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України критеріям, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки цих критеріїв. Прийняття ж рішення замість суб`єкта владних повноважень є втручанням у його дискреційні повноваження.

Відповідно до частини 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідачем не надано доказів правомірності своїх дій та прийнятого рішення щодо відмови у виплаті одноразової грошової допомоги, з огляду на що, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову.

Керуючись статтями 158-163, 168, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд- ,

постановив:
Позов задовольнити частково.

Визнати дії Міністерства оборони України щодо відмови ОСОБА_1 в призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги протиправними.

Зобов`язати Міністерство оборони України повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення та виплату одноразової грошової допомоги у відповідності до вимог постанови КМ України від 25.12.2013року №975.

В решті позовних вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили у строк та у порядку, що визначені статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України, і може бути оскаржена до Житомирського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції у порядку, визначеному статтею 186 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Головуючий суддя Г.В. Чернова

Судді М.С. Токарева,

І.Е.Черняхович

Повний текст постанови виготовлено: 10 листопада 2015 р.