Справа № 811/3836/13-а
Суддя: Баранник Н.П.
Дата ухвалення: 2015-10-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

811/3836/13-а

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

27 жовтня 2015 року

справа № 811/3836/13-а

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Баранник Н.П.

суддів: Малиш Н.І. Щербака А.А.

за участю секретаря судового засідання: Спірічева Я.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу Світловодської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Кіровоградській області на постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 16 лютого 2015 року у справі № 811/3836/13-а за адміністративним позовом Приватного підприємства "Віктор і К" до Світловодської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Кіровоградській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ:

Приватне підприємство "Віктор і К" (далі - позивач) звернулось до суду з позовом до Світловодської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Кіровоградській області (далі - відповідач) про визнання протиправними та скасування:

Постановою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 16 лютого 2015 року адміністративний позов Приватного підприємства "Віктор і К" задоволено у повному обсязі.

Світловодська об'єднана державна податкова інспекція Головного управління Міндоходів у Кіровоградській області подала апеляційну скаргу на постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 16 лютого 2015 року. В скарзі, відповідач, посилаючись на порушення судом норм матеріального права, просить оскаржене рішення скасувати та постановити нове рішення, яким відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог.

В судове засідання апеляційної інстанції представники сторін не з’явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином. Відповідно до ч. 1 ст. 41 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Матеріалами справи підтверджено, що у період з 07.08.2013р. по 09.08.2013 р. податковим органом проведено позапланову виїзну документальну перевірку ПП “Віктор і К” з питань дотримання вимог податкового законодавства по взаємовідносинах із ТОВ “Кік-Агро”.

За результатами перевірки складено акт №44/2200/20651018 від 16.08.2013р..

В акті перевірки відображено виявлені порушення:

- п.138.1, 138.2, ст.138, пп.139.1.9 п.139.1 ст.139 Податкового кодексу України, у зв’язку з чим занижено податок на прибуток за ІІІ квартал 2012 р. у сумі 510 533,00 грн.;

- п.15 підрозділу 2 розділу ХХ Перехідних положень Податкового кодексу України, у зв’язку з чим завищено податковий кредит за вересень 2012 року 486 507,00 грн..

На підставі акта перевірки відповідачем винесено податкові повідомлення-рішення:

Виявлені порушення податковий орган пов’язує з включенням позивачем до складу витрат та податкового кредиту сум за господарськими операціями з ТОВ “Наталі 777” (на час розгляду справи – ТОВ “Кік-Агро”), які на думку ОДПІ, не мають реального характеру.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що за умовами договору поставки №032008 від 20.08.2012р. ТОВ “Наталі 777” у вересні 2012 року поставило позивачу сонях на суму 2 919 044,50 грн., у тому числі ПДВ – 486 507,40 грн., що підтверджується видатковою та податковою накладними. Суму 2 432537,10грн. позивачем віднесено до складу витрат за ІІІ квартал 2012 року, а суму ПДВ – 486 507,42 грн. - до складу податкового кредиту за вересень 2012 року.

Транспортування придбаного товару здійснювалося позивачем, що підтверджується товарно-транспортними накладними. Також позивачем надавалася копія книги відвантажувань на вантажі, що ввозяться і вивозяться через автомобільні ваги за вересень 2012 року.

На підтвердження часткової оплати придбаного товару позивачем надано копії платіжних доручень.

Згідно з п.138.2 ст.138 Податкового кодексу України, витрати, які враховуються для визначення об’єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов’язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

Відповідно до п.138.4 ст.138 Податкового кодексу України, витрати, що формують собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг, крім нерозподільних постійних загальновиробничих витрат, які включаються до складу собівартості реалізованої продукції в періоді їх виникнення, визнаються витратами того звітного періоду, в якому визнано доходи від реалізації таких товарів, виконаних робіт, наданих послуг.

У відповідності до п.138.8 ст.138 Податкового кодексу України, собівартість виготовлених та реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг складається з витрат, прямо пов’язаних з виробництвом таких товарів, виконанням робіт, наданням послуг, а саме: прямих матеріальних витрат; прямих витрат на оплату праці; амортизації виробничих основних засобів та нематеріальних активів, безпосередньо пов’язаних з виробництвом товарів, виконанням робіт, наданням послуг; загальновиробничі витрати, які відносяться на собівартість виготовлених та реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг відповідно до положень (стандартів) бухгалтерського обліку; вартості придбаних послуг, прямо пов’язаних з виробництвом товарів, виконанням робіт, наданням послуг; інших прямих витрат, у тому числі витрат з придбання електричної енергії (включаючи реактивну).

Згідно з пп.139.1.9 п.139.1 ст.139 Податкового Кодексу України не включаються до складу витрат, зокрема, витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов’язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

Відповідно до п.198.3 ст.198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв’язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Пунктом 198.6 ст.198 Податкового кодексу України визначено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв’язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

При цьому в п.198.2 зазначеної статті передбачено, що датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунку платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Матеріалами справи підтверджено, що позивачем у вересні 2012 року сформовано витрати та податковий кредит на підставі належно оформлених первинних документів (видаткових та податкових накладних, виданих контрагентом, який на час видачі податкових накладних був зареєстрований платником податку на додану вартість).

У п.15 підрозділу 2 розділу ХХ Перехідних положень Податкового кодексу України передбачалося, що тимчасово до 1 січня 2014 року від оподаткування податком на додану вартість звільняються операції з постачання на митній території України зернових культур товарних позицій 1001 – 1008 згідно з УКТ ЗЕД та технічних культур товарних позицій 1205 і 1206 згідно з УКТ ЗЕД, крім першого постачання таких зернових та технічних культур сільськогосподарськими підприємствами – виробниками та підприємствами, які безпосередньо придбали такі зернові та технічні культури у сільськогосподарських підприємств – виробників, а також крім постачання таких зернових та технічних культур Аграрним фондом у разі їх придбання з податком на додану вартість.

У відповідності до Закону України “Про Митний тариф України”, до товарної позиції 1206 відноситься насіння соняху.

Відтак, господарські операції з постачання соняшнику у перевіряємому переіоді не оподатковувалися податком на додану вартість, окрім придбання такого товару у сільськогосподарських підприємств-виробників.

В акті перевірки вказано, що контрагентом позивача ТОВ “Кік-Агро” (ТОВ “Наталі 777”) у вересні 2012 року реалізовано ПП “Віктор і К” насіння соняху не власного вирощування та невідомого походження.

Проте, у справі наявне судове рішення, що набрало законної сили, яким встановлено недоведеність висновків податкового органу стосовно того, що реалізований ТОВ “Кік-Агро” (ТОВ “Наталі 777”) у 2012 році сонях не є продукцією власного виробництва.

Обов’язковими ознаками господарської діяльності є здійснення її суб’єктами господарювання у сфері суспільного виробництва; спрямування її на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг. При цьому, результати зазначеної діяльності - продукція, роботи чи послуги мають вартісний характер і цінове вираження.

Відповідно до довідки з ЄДРПОУ основним напрямком діяльності ПП “Віктор і К” є виробництво олії та тваринних жирів; виробництво інших харчових продуктів (а.с.8, Т.1).

Позивач наполягав, що придбане у ТОВ “Кік-Агро” (ТОВ “Наталі 777”) насіння соняху перероблося на власних виробничих потужностях в олію, яка в подальшому реалізовувалася та використовувалася позивачем у виробництві майонезу. На підтвердження цього суду надано первинні документи, що досліджувалися судом, копії яких приєднано до матеріалів справи.

Таким чином підтверджено належними та допустимими доказами, що витрати, понесені позивачем за вказаними господарськими операціями з ТОВ “Наталі 777”, пов’язані з господарською діяльністю позивача.

Як встановлено судом, висновки податкового органу щодо нереальності господарських операцій ПП “Віктор і К” з ТОВ “Наталі 777” базуються на висновках акту перевірки, складеного за результатами позапланової виїзної документальної перевірки ТОВ “Кік-Агро” (до 25.06.2013 р. – ТОВ “Наталі 777”).

Проте, в матеріалах справи міститься рішення суду, що набрало законної сили, яким визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення, прийняті відносно ТОВ “Кік-Агро” на підставі вказаного вище акта.

Колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що у позивача наявні всі необхідні первинні документи, на підставі яких позивачем задекларовано зобов’язання. Видані контрагентом податкові накладні відповідають вимогам законодавства України стосовно форми і порядку їх оформлення, а придбані позивачем товари використані у власній господарській діяльності.

Позивач виконав вимоги чинного законодавства України і правомірно, на підставі даних бухгалтерського обліку (первинних бухгалтерських документів), відобразив у даних податкового обліку операції із ТОВ “Кік-Агро” ( ТОВ “Наталі 777”).

Статтею 204 ЦК України передбачено, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом, або, якщо він не визнаний судом недійсним.

Відповідач, приймаючи оскаржені податкові повідомлення-рішення, не міг керуватися лише припущеннями щодо нереальності здійснення господарських відносин позивача з вказаним вище контрагентом, його позиція щодо таких висновків не підтверджена належними доказами.

З урахуванням викладеного, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо не доведеності відповідачем правомірності прийнятих податкових повідомлень-рішень, а тому заявлені позивачем вимоги про їх скасування підлягали задоволенню.

Судом правильно встановлені обставини справи, рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, і підстави для його скасування відсутні.

Керуючись п.1 ч.1 ст.198, ст.ст. 200, 205, 206 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Світловодської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Кіровоградській області - залишити без задоволення.

Постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 16 лютого 2015 року у справі № 811/3836/13-а - залишити без змін.

Ухвала Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в порядку та строки, визначені ст. 212 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий: Н.П. Баранник

Суддя: Н.І. Малиш

Суддя: А.А. Щербак