Справа № 22-а-23874/11
Суддя: Рудніченко О. М.
Дата ухвалення: 2011-10-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Апеляційний суд Київської області
П О С Т А Н О В А

Іменем України

10 жовтня 2011 року м. Київ

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

Головуючого: судді Воробйової Н.С.

суддів Кулішенко Ю.М., Рудніченко О.М.,

розглянувши адміністративну справу за апеляційною скаргою Управління праці соціального захисту населення Ірпінської міської ради на рішення Ірпінського міського суду Київської області від 30 червня 2010 р. у справі за позовом ОСОБА_1 до управління праці та соціального захисту населення Ірпінської міської ради Київської області про визнання дій неправомірними та стягнення щорічної допомоги на оздоровлення за 2008 -2009 роки, -

в с т а н о в и л а:

В травні 2010 р. позивач звернувся до суду із адміністративним позовом, який мотивував тим, що він є інвалідом ІІ групи та потерпілим 1 категорії від аварії на ЧАЕС і відповідно до ст.48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» має право на отримання одноразової допомоги на оздоровлення в розмірі 5-ти мінімальних заробітних плат. Вказував, що у 2008, 2009 р. р. відповідач виплатив йому одноразову допомогу в меншому розмірі ніж встановлено законом, у звязку з чим просив визнати дії відповідача щодо невиплати щорічної допомоги на оздоровлення в розмірі передбаченому ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» за період 2008-2009 роки неправомірними та стягнути з відповідача суми щорічної допомоги на оздоровлення за вказаний період в розмірі 6 505 грн.

Рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 30 червня 2010 р. позов задоволено частково. Визнано незаконними дії відповідача щодо невиплати позивачеві щорічної допомоги на оздоровлення за 2008-2009 роки в розмірі передбаченому ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та стягнуто з відповідача щорічну допомогу на оздоровлення за вказаний період , виходячи із суми мінімальної заробітної плати з урахуванням суми фактично проведених виплат у розмірі 5 585 грн. В решті позову відмовлено.

Відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове про відмову в задоволенні адміністративного позову, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до частково задоволення з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 159 КАС України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно зясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими, доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлено та з матеріалів справи вбачається, що позивач перебуває на обліку в УСЗН як інвалід ІІ групи та потерпілий 1 категорії від аварії на ЧАЕС і відповідно до ст.48 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» має право на отримання щорічної допомоги на оздоровлення.

В березні 2008 р. та в жовтні 2009 р. УСЗН виплатило позивачу як інваліду ЧАЕС 2 групи щорічну допомогу на оздоровлення в розмірі по 120 грн. на підставі постанови КМУ № 562 від 12.07.2005 р., що стверджується листом (а.с.14).

Вказані обставини підтверджуються наявними у справі доказами.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що позивач відповідно до вимог ст.48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» має право на отримання у 2008 році щорічної допомоги на оздоровлення в розмірі 5-ти мінімальних заробітних плат.

Проте, колегія суддів не може повністю погодитися з такими висновками суду, поскільки вони зроблені в результаті порушення судом норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ч.4 ст.48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (в редакції Закону № 230/96-ВР від 06.06.1996 р.) щорічна допомога на оздоровлення виплачується інвалідам ІІ групи ЧАЕС в розмірі 5-ти мінімальних заробітних плат.

Законом України Про Державний бюджет України на 2008 рік (пункт 28 розділу ІІ «Внесення змін до деяких законодавчих актів України») ст.48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», було викладено в новій редакції, згідно якої щорічна допомога на оздоровлення учасникам ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС починаючи з 01.01.2008 р. виплачується в порядку та розмірах, встановлених КМ України.

Рішенням Конституційного Суду України № 10-рп/2008 від 22.05.2008 р. визнано неконституційними положення п.28 розділу ІІ «Внесення змін до деяких законодавчих актів України» Закону України Про Державний бюджет України на 2008 рік, поскільки такі зміни звужують обсяг прав на соціальний захист ліквідаторів та потерпілих від аварії на ЧАЕС.

Згідно ст.152 Конституції України закони, інші правові акти, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Згідно ст.58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі.

Враховуючи наведене Закон України Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України, який змінив розмір допомоги, в період з 01.01.2008 р. до 21.05.2008 р. був чинним і підлягав виконанню, як такий, що прийнятий пізніше в часі, у звязку з чим мав пріоритет порівняно зі спеціальною нормою ст.48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», а органи, уповноважені на здійснення виплати допомоги, виплачуючи її згідно вказаного закону, в цей період діяли на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Суд не врахував зазначені вимоги закону, що призвело до неправильного вирішення справи і ухвалення рішення про задоволення позову.

З викладених вище підстав колегія суддів прийшла до висновку, що вимоги позивача, щодо виплати щорічної допомоги на оздоровлення за 2008 рік задоволенню не підлягають, поскільки допомога була виплачена позивачу в березні 2008 р., тобто в період дії Закону України Про Державний бюджет України на 2008 рік до визнання його неконституційним, а тому УСЗН, виплачуючи допомогу в розмірі 120 грн. на підставі діючого законодавства, діяло правомірно і права позивача порушені не були.

Відповідно до ст.201 КАС України підставами для зміни постанови суду першої інстанції є правильне по суті вирішення справи, але із помилковим застосуванням норм матеріального права.

За таких обставин колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції необхідно змінити в частині строку нарахування і виплати щорічної допомоги на оздоровлення та з огляду на вищевикладене в тому числі часткове задоволення позову підстави для зобовязання відповідача виплатити конкретну суму відсутні. Безпосереднє нарахування щорічної допомоги на оздоровлення здійснить УПСЗН згідно своїх повноважень.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 201, 205-206 КАС України, колегія судів, -

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення Ірпінської міської ради задоволити частково.

Рішення Ірпінського міського суду Київської області від 30 червня 2010 року змінити в частині періоду зобовязання Управління праці та соціального захисту населення Ірпінської міської ради, нарахувати та виплатити ОСОБА_1 щорічної допомоги на оздоровлення у розмірі 5-ти мінімальних заробітних плат відповідно до ст.48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» за 2009 р. з урахуванням вже проведених виплат.

В решті рішення залишити без змін.

Копію постанови направити учасникам справи.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили в порядку визначеному ч.5 ст.254 КАС України.

Постанова апеляційного суду може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з моменту набрання законної сили.

Головуючий :

Судді :