Справа № 809/4039/15
Суддя: Кишинський М.І.
Дата ухвалення: 2015-10-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" жовтня 2015 р. Справа № 809/4039/15

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі:

Судді: Кишинського М.І.

за участю секретаря судового засідання: Мельник О.Я.

позивача: ОСОБА_1

відповідача: ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду адміністративну справу

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю завод мінеральних вод "Роксолана"

до відповідача: Державної податкової інспекції у Рогатинському районі Головного управління ДФС в Івано-Франківській області,

про скасування рішення про анулювання реєстрації платника ПДВ №3 від 30.03.2015 року,-

ВСТАНОВИВ:

Товариства з обмеженою відповідальністю завод мінеральних вод "Роксолана" (надаліпозивач) звернулося в суд з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у Рогатинському районі Головного управління ДФС в Івано-Франківській області (надалівідповідач) про скасування рішення про анулювання реєстрації платника ПДВ №3 від 30.03.2015 року.

Вимоги адміністративного позову мотивовані тим, що Рішенням в.о. керівника ДПІ в Рогатинському районі № 3 від 30.03.2015р. (вих. № 76/10/09-10-11-08/433) анульовано реєстрацію платника податку на додану вартість Товариство з обмеженою відповідальністю «Завод мінеральних вод «Роксолана» згідно підпункту «г» пункту 184.1 статті 184 податкового кодексу України.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги з обставин викладених в адміністративному позові підтримав, та пояснив суду, що анулювання реєстрації проведено передчасно, оскільки податковим органом не було проведено позапланової перевірки платника податків, а у грудні 2014 року позивачем здійснено оподатковувані поставки. Просив позов задовольнити повністю.

Представник відповідача проти позову в судовому засіданні заперечив повністю, просив в задоволенні позову відмовити, свої обґрунтування виклав в письмових запереченнях.

Розглянувши адміністративний позов, дослідивши та оцінивши наявні в матеріалах справи письмові докази, суд встановив наступне.

Висновки контролюючого органу про те, що анулювання реєстрації може здійснюватися на підставі даних податкової декларації з ПДВ самого платника незалежно від обов'язку податкового органу перевірити.

Анулювання здійснено у зв'язку з тим, що платник протягом дванадцяти послідовних місяців подавав до податкового органу податкові декларації з ПДВ, які свідчили про відсутність оподаткованих поставок протягом зазначеного періоду.

Однак, 30.12.2014 року ТзОВ «Завод мінеральних вод «Роксолана» здійснено поставку металопрофілю ТОВ «Тора-10» в кількості 843 штук на загальну суму 51642 грн., що підтверджується видатковою накладною № PЛ-0000001, податковою накладною № 1 від 30.12.2014 року та квитанцією № 2 про її прийняття податковим органом.

Відповідно до статті 14 пункту 14.1 підпункту 14.1.191 ПК України постачання товарів - будь-яка передача права на розпоряджання товарами як власника, у тому числі продаж, обмін чи дарування такого товару, а також постачання товарів за рішенням суду.

Кваліфікуючою ознакою, яка визначає наявність чи відсутність підстав для анулювання реєстрації платника ПДВ у відповідності до статті 184 пункту 184 підпункту «г» ПК України, є наявність фактичного постачання платником податку товарів та формування з таким постачанням податкового зобов'язання з ПДВ.

Відповідно до пп. «г» п.184.1 ст.184 ПК України, анулювання реєстрації платника податку на додану вартість відбувається у разі, якщо особа зареєстрована як платник податку, протягом 12 послідовних податкових місяців не подає органу державної податкової служби декларації з податку на додану вартість та/або подає таку декларацію (податковий розрахунок), яка (який) свідчить про відсутність постачання/придбання товарів, здійснених з метою формування податкового зобов'язання чи податкового кредиту.

Такими документами при анулюванні свідоцтва на підставі підпункту «г» пункту 184.1 статті 184 розділу V ПК України, відповідно до п.п.5.5.2.3 п.5.5. Положення про реєстрацію платників податку на додану вартість є: довідка підрозділу оподаткування юридичних або фізичних осіб про подання/неподання платником ПДВ податковому органу декларації з податку на додану вартість протягом 12 послідовних податкових місяців та реєстр (перелік) податкових декларацій (податкових розрахунків) постачання/придбання товарів, здійснених з метою формування податкового зобов'язання чи податкового кредиту у таких деклараціях (податкових розрахунках) протягом 12 послідовних податкових місяців. У реєстрі (переліку) зазначаються дані про реєстрацію особи платником ПДВ та по кожній декларації (податковому розрахунку) - податковий період, дата надходження декларації (податкового розрахунку) до податкового органу, загальні обсяги поставок звітного періоду, вказані у відповідних рядках та колонках податкової декларації (податкового розрахунку), обсяги постачання товарів/послуг.

Податковим органом не враховано, що платник здійснював господарські операції з ТОВ «Тора-10», на підставі яких формувались податкові зобов'язання, та приймались податковим органом податкові накладні.

Відповідно до ст.201.6 ПК України, податкова накладна є податковим документом і одночасно відображається у податкових зобов'язаннях і реєстрі виданих податкових накладних продавця та реєстрі отриманих податкових накладних покупця.

Податкова декларація, надіслана платником податків або його представником поштою або засобами електронного зв'язку, вважається неподаною за умови її заповнення з порушенням норм пунктів 48.3 і 48.4 статті 48 цього Кодексу та надсилання податковим органом платнику податків письмової відмови у прийнятті його податкової декларації. (п.49.15 ст.49 ПК України). Однак, податковий орган письмову відмову у прийнятті податкової декларації за грудень 2014 року платнику не надсилав, що свідчить про її прийняття.

Відповідно до пп. 16.1.3 п. 16.1 ст. 16 Податкового кодексу України платник податків зобов'язаний подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов'язані з обчисленням і сплатою податків та зборів .

Згідно з п. 54.1 статті 54 Податкового кодексу України, крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов'язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов'язання та/або пені вважається узгодженою.

За нормою п. 46.1 статті 46 Податкового кодексу України податкова декларація, розрахунок (далі - податкова декларація) визначена як документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобов'язання, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку.

Пунктом 50.1 статті 50 Податкового кодексу України встановлено, що у разі якщо у майбутніх податкових періодах (з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу) платник податків самостійно виявляє помилки, що містяться у раніше поданій ним податковій декларації (крім обмежень, визначених цією статтею), він зобов'язаний надіслати уточнюючий розрахунок до такої податкової декларації за формою чинного на час подання уточнюючого розрахунку.

Статтею 102 Податкового кодексу України строк давності визначений як період не пізніше закінчення 1095 дня, що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації та/або граничного строку сплати грошових зобов'язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання.

Враховуючи, що платником виявлено допущені ним помилки, що містяться у раніше поданих ним податкових деклараціях за грудень 2014 року, то в нього виник обов'язок у відповідності до пункту 50.1 статті 50 Податкового кодексу України надіслати уточнюючий розрахунок до такої податкової декларації за формою чинного на час подання уточнюючого розрахунку.

Платник такий обов'язок виконав та в порядку, встановленому підпунктом «б» пункту 49.3 статті 49 Податкового кодексу України, з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 Податкового кодексу України, надіслав податковому органу уточнюючі розрахунки податку на додану вартість за грудень 2014 року.

Отже, уточнюючі розрахунки щодо податкових періодів, в яких платник був платником податку на додану вартість подані вчасно, оскільки саме на платника покладався податковий обов'язок обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку на додану вартість.

Обмеження права платника податків подати уточнюючий розрахунок з податку на додану вартість, тобто звуження обсягу правосуб'єктності платника податку на додану вартість подальшими змінами в такій правосуб'єктності є невірним та унеможливлює подання платником податку на додану вартість податкової декларації за останній податковий період, протягом якого підлягав нарахуванню податок на додану вартість та в подальшому, у разі виявлення допущення таким платником податку будь-яких порушень податкового законодавства унеможливлює визначення контролюючим органом грошових зобов'язань зі сплати податку на додану вартість, що є недопустимим.

Пунктом 56.18 статті 56 Податкового кодексу України передбачено, що з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу, платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення-рішення або інше рішення контролюючого органу у будь-який момент після отримання такого рішення.

В листі від 10.02.2011р. № 203/11/13-11 Вищий адміністративний суд України вказав, що при прийнятті позовної заяви від платників податків про оскарження податкових повідомлень-рішень та інших рішень суди повинні вирішувати питання на користь платника податків і застосовувати пункт 56.18 статті 56 Податкового кодексу України, який передбачає більш тривалий строк для звернення до суду (1095 днів).

Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що висновки перевірки є безпідставними, та такими, що не відповідають нормам чинного законодавства, а прийняте податковим органом рішення про анулювання реєстрації платника ПДВ №3 від 30.03.2015 року підлягає скасуванню.

За таких обставин суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги обґрунтовані, а позов такий, що підлягає до задоволення.

На підставі ст. 124 Конституції України, керуючись ст. ст. 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд ,-

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити повністю.

Скасувати рішення в.о. керівника ДПІ в Рогатинському районі №3 від 30.03.2015 року (вих. №76/10/09-10-11-08/433 від 01.04.2015), яким анульовано реєстрацію платника податку на додану вартість Товариства з обмеженою відповідальністю завод мінеральних вод "Роксолана" .

Судові витрати покласти на відповідача.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку. Відповідно до статті 186 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Апеляційна скарга подається до Львівського апеляційного адміністративного суду через Івано-Франківський окружний адміністративний суд.

Постанова набирає законної сили в порядку та строки встановлені статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя: Кишинський М.І.

Постанова складена в повному обсязі 27.10.2015 року.