Справа № 804/3264/14
Суддя: Борисенко Павло Олександрович
Дата ухвалення: 2014-06-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 червня 2014 р. Справа № 804/3264/14
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі: судді Борисенка П.О., при секретарі судового засідання - Сергієнко В.Ю., за участю представника позивача - Мосіної М.І. та представника відповідача - Стрикун А.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу
за позовом Державної фінансової інспекції в Дніпропетровській області
до Військової частини НОМЕР_1 внутрішніх військ Міністерства внутрішніх справ України
про зобов`язання вчинити певні дії,-
Державна фінансова інспекція в Дніпропетровській області звернулась до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Військової частини НОМЕР_1 внутрішніх військ Міністерства внутрішніх справ України, в якому просить зобов`язати військову частину НОМЕР_1 виконати вимоги Криворізької об`єднаної державної фінансової інспекції від 27.12.2013 № 850-15/3860, а саме:
- стягнути з винних осіб у складі комісії: голова комісії ОСОБА_1 , члени комісії - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 кошти в сумі 31 413,19 грн. з подальшим їх перерахуванням на реєстраційний рахунок спеціального фонду військової частини. В іншому випадку відновити зайво списані матеріали в натуральному виразі відповідно до умов п. 6 Положення про матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну державі, затвердженого постановою Верховної Ради України від 23.06.95 № 243/95-ВР.
Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити повному обсязі.
Представник відповідача у судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечував, подав письмові заперечення на адміністративний позов, в яких зазначив, що згідно змісту ЗУ «Про господарську діяльність у Збройних силах України», ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», постанови КМУ «Про затвердження переліку видів господарської діяльності, здійснення якої дозволяється військовим частинам Збройних Сил» від 25 липня 2000 року № 1171, наказу командувача внутрішніх військ «Про затвердження Інструкції про порядок укладення та погодження договорів, обліку та використання коштів, отриманих від господарської діяльності військових частин» від 14 березня 2011 року № 115, Порядку складання, розгляду, затвердження та основні вимоги до виконання кошторисів бюджетних установ, затвердженого Постановою КМУ від 28.02.2002 № 228, постанови КМУ «Про затвердження Порядку реєстрації військових частин як суб`єктів господарської діяльності у Збройних Силах» від 3 травня 2000 р. та Бюджетного кодексу України кошти, отримані військовою частиною НОМЕР_1 у зв`язку зі здійсненням нею господарської діяльності, використовувались виключно на забезпечення діяльності військової частини, тому покриття видатків спеціального фонду коштами загального фонду є правомірним. Відтак позовні вимоги щодо виконання п. 5 Вимоги є необґрунтованими.
Також, відповідачем зазначено, що відповідності до п. 6 Положення про матеріальну відповідальність військовослужбовців за шкоду, заподіяну державі, затвердженого постановою Верховної Ради України від 23.06.1995 № 243/95-ВР, командиром надано дозвіл на відновлення зайво списаного майна у натуральному виразі. Враховуючи те, що починаючи з 01.12.2013 та по теперішній час, військова частина НОМЕР_1 виконує завдання з охорони громадського порядку за межами пункту постійної дислокації, а саме в місті Києві (01.12.2013 - 22.02.2014), місті Донецьку (08.03.2014-29.03.2014), місті Ізюм Харківської області (з 12.04.2014 по теперішній час), остаточне відшкодування буде проведено винними особами після прибуття до пункту постійної дислокації. За даних обставин, позовні вимоги щодо виконання п. 2 Вимоги є також необґрунтованими.
Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, судом встановлено наступні обставини.
На виконання п. 1.1.6.2 плану роботи Держфінінспекції в Дніпропетровській області на ІІІ квартал 2013 р. проведено планову ревізію фінансово-господарської діяльності військової частини НОМЕР_1 внутрішніх військ Міністерства внутрішніх справ України за період з 01.01.2011 р. по 01.09.2013 р., про що складено Акт ревізії фінансово-господарської діяльності військової частини НОМЕР_1 від 18.11.2103 р. № 850-51/030 та направлено відповідачу Вимогу від 27.12.2013 р. № 850-15/3860 «Про направлення вимог щодо усунення фінансових порушень» (даної Вимога). Строк усунення виявлених ревізією порушень згідно даної Вимоги встановлено до 20 січня 2014 року.
Щодо п. 2 Вимоги (стягнути з винних осіб у складі комісії: голова комісії ОСОБА_1 , члени комісії - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 кошти в сумі 31 413,19 грн. з подальшим їх перерахуванням на реєстраційний рахунок спеціального фонду військової частини. В іншому випадку відновити зайво списані матеріали в натуральному виразі відповідно до умов п. 6 Положення про матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну державі, затвердженого постановою Верховної Ради України від 23.06.95 № 243/95-ВР) судом встановлено наступне.
Згідно Акту ревізії встановлено, що у військовому містечку № НОМЕР_2 за адресою: АДРЕСА_1 проводилися ремонтні роботи на підставі наказу командира військової частини від 26.09.2013 р. № 465. За результатами контрольних обмірів станом на 15.10.2013 р. встановлено відсутність робіт та матеріалів, які були списані згідно з актами прийняття виконаних робіт. В бухгалтерському обліку військової частини по рахунку 234 «Господарські матеріали та канцелярське приладдя» станом на 01.09.2013 р. та 01.10.2013 р. демонтовані матеріали не обліковуються, акти демонтажу відсутні. Відповідальними особами за вказане порушення є члени комісії, якими підписані акти виконаних робіт: голова комісії ОСОБА_1 , члени комісії - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 .
Згідно заперечень відповідача останнім не заперечується зазначені факти та зазначено, що командиром надано дозвіл на відновлення зайво списаного майна у натуральному виразі. Враховуючи те, що починаючи з 01.12.2013 та по теперішній час, військова частина НОМЕР_1 виконує завдання з охорони громадського порядку за межами пункту постійної дислокації, а саме в місті Києві (01.12.2013 - 22.02.2014), місті Донецьку (08.03.2014-29.03.2014), місті Ізюм Харківської області (з 12.04.2014 по теперішній час), остаточне відшкодування буде проведено винними особами після прибуття до пункту постійної дислокації.
Відтак позовні вимоги в частині стягнення з винних осіб у складі комісії: голова комісії ОСОБА_1 , члени комісії - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 кошти в сумі 31 413,19 грн. з подальшим їх перерахуванням на реєстраційний рахунок спеціального фонду військової частини (в іншому випадку відновити зайво списані матеріали в натуральному виразі відповідно до умов п. 6 Положення про матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну державі, затвердженого постановою Верховної Ради України від 23.06.95 № 243/95-ВР) підлягають задоволенню.
Відповідно до п.4 ст.13 Бюджетного кодексу України власні надходження бюджетних установ отримуються додатково до коштів загального фонду бюджету і включаються до спеціального фонду бюджету.
Відповідно ст. 2 ЗУ «Про внутрішні війська Міністерства внутрішніх справ України» основними завданнями внутрішніх військ є: охорона та оборона важливих державних об`єктів, об`єктів матеріально-технічного та військового забезпечення Міністерства внутрішніх справ України; супроводження спеціальних вантажів; здійснення пропускного режиму на об`єктах, що охороняються; конвоювання заарештованих і засуджених; охорона обвинувачених під час судового процесу; переслідування і затримання заарештованих і засуджених осіб, які втекли з-під варти; абзац восьмий частини першої статті 2 виключено участь в охороні громадського порядку та боротьбі із злочинністю; участь у ліквідації наслідків надзвичайних ситуацій на об`єктах, що охороняються; охорона дипломатичних представництв і консульських установ іноземних держав на території України.
Забороняється використання внутрішніх військ для виконання завдань, не передбачених цим Законом.
На підставі постанови КМУ «Про затвердження Порядку реєстрації військових частин як суб`єктів господарської діяльності у Збройних Силах» від 3 травня 2000 р. № 749 та наказу командувача внутрішніх військ «Про затвердження Положення про порядок ведення реєстру управлінь територіальних командувань, військових частин, установ та організацій внутрішніх військ МВС України як суб`єкті^ господарської діяльності» від 28 липня 2001 № 325 кожна військова частина перед укладанням господарських договорів узгоджує з ГУВВ перелік видів господарської діяльності які планує виконувати.
Угоди по забезпеченню безпеки включаються до плану комплексного використання сил та засобів з охорони громадського порядку, що складаються та затверджуються ГУ МВС України.
Облік та використання коштів, одержаних від господарської діяльності у Збройних Силах України здійснюється відповідно до ст. 8. Закону України "Про господарську діяльність у Збройних Силах України".
Кошти, одержані від здійснення військовими частинами господарської діяльності, зараховуються до Державного бюджету України та використовуються виключно на національну оборону відповідно до кошторису Міністерства оборони України.
Порядок обліку коштів, одержаних від господарської діяльності у Збройних Силах України, визначається Міністерством фінансів України та Міністерством оборони України.
Розподіл бюджету на загальний та спеціальний фонди, їх складові частини визначаються виключно Бюджетним кодексом України та Законом України «Про державний бюджет України».
Відповідно до ч. 1-5 ст. 13 Бюджетного кодексу України бюджет може складатися із загального та спеціального фондів.
Складовими частинами загального фонду бюджету є: 1) всі доходи бюджету крім тих, що призначені для зарахування до спеціального фонду бюджету; 2) всі видатки бюджету, що здійснюються за рахунок надходжень загального фонду бюджету; 3) кредитування бюджету (повернення кредитів до бюджету без визначення пільгового спрямування та надання кредитів з бюджету, що здійснюється за рахунок надходжень загального фонду бюджету); 4) фінансування загального фонду бюджету.
Складовими частинами спеціального фонду бюджету є: 1) доходи бюджету (включаючи власні надходження бюджетних установ), які мають цільове спрямування; 2) видатки бюджету, що здійснюються за рахунок конкретно визначених надходжень спеціального фонду бюджету (у тому числі власних надходжень бюджетних установ); 3) кредитування бюджету (повернення кредитів до бюджету з визначенням цільового спрямування та надання кредитів з бюджету, що здійснюється за рахунок конкретно визначених надходжень спеціального фонду бюджету); 4) фінансування спеціального фонду бюджету.
Власні надходження бюджетних установ отримуються додатково до коштів загального фонду бюджету і включаються до спеціального фонду бюджету: підгрупа 1 - плата за послуги, що надаються бюджетними установами згідно з їх основною діяльністю; підгрупа 2 - надходження бюджетних установ від додаткової (господарської) діяльності; підгрупа 3 - плата за оренду майна бюджетних установ; підгрупа 4 - надходження бюджетних установ від реалізації в установленому порядку майна (крім нерухомого майна).
Власні надходження бюджетних установ використовуються (з урахуванням частини дев`ятої статті 51 Бюджетного Кодексу) на: покриття витрат, пов`язаних з організацією та наданням послуг, що надаються бюджетними установами згідно з їх основною діяльністю (за рахунок надходжень підгрупи 1 першої групи); організацію додаткової (господарської) діяльності бюджетних установ (за рахунок надходжень підгрупи 2 першої групи); утримання, облаштування, ремонт та придбання майна бюджетних установ (за рахунок надходжень підгрупи 3 першої групи); ремонт, модернізацію чи придбання нових необоротних активів та матеріальних цінностей, покриття витрат, пов`язаних з організацією збирання і транспортування відходів і брухту на приймальні пункти (за рахунок надходжень підгрупи 4 першої групи); господарські потреби бюджетних установ, включаючи оплату комунальних послуг і енергоносіїв (за рахунок надходжень підгруп 2 і 4 першої групи); організацію основної діяльності бюджетних установ (за рахунок надходжень підгруп 1 і 3 другої групи); виконання відповідних цільових заходів (за рахунок надходжень підгрупи 2 другої групи).
Відповідно до п.9 ст.51 Бюджетного кодексу України, якщо обсяги власних надходжень бюджетних установ перевищують відповідні витрати, затверджені законом про Державний бюджет України (рішенням про місцевий бюджет), розпорядник бюджетних коштів передбачає спрямування таких надпланових обсягів в першу чергу на погашення заборгованості з оплати праці, нарахувань на заробітну плату, стипендій, комунальних послуг та енергоносіїв.
Якщо такої заборгованості немає, розпорядник бюджетних коштів спрямовує 50 відсотків коштів на заходи, що здійснюються за рахунок відповідних надходжень, 50 відсотків - на заходи, необхідні для виконання основних функцій, але не забезпечені коштами загального фонду бюджету за відповідною бюджетною програмою.
Відповідно до п.23 Порядку складання, розгляду, затвердження та основні вимоги до виконання кошторисів бюджетних установ, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2002 № 228, видатки спеціального фонду кошторису за рахунок власних надходжень плануються в такій послідовності: за встановленими напрямками використання, на погашення заборгованості установи з бюджетних зобов`язань за спеціальним та загальним фондом кошторису та на проведення заходів, пов`язаних з виконанням основних функцій, які не забезпечені (або частково забезпечені) видатками загального фонду.
При цьому, розпорядник бюджетних коштів здійснює коригування обсягів узятих бюджетних зобов`язань за загальним фондом кошторису для проведення видатків з цих зобов`язань зі спеціального фонду кошторису відповідно до бюджетного законодавства.
Згідно Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» військовослужбовцям проводиться виплата грошового забезпечення. До складу грошового забезпечення входить: посадовий оклад, оклад за військовим званням, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення - тобто військовослужбовцям здійснюється оплата за посадові оклади та оклад за військовим званням (доплати, надбавки) щомісячно за час проходження військової служби (незалежно від місця несення служби). Штатним розписом на відповідний рік затверджується фонд оплати праці військової частини на відповідний рік, в якому здійснюються розрахунки відповідно до штату частини.
Відповідачем зазначено, що заборгованості із виплат грошового забезпечення перед військовослужбовцями у військової частини НОМЕР_1 за період, що підлягав ревізії, немає.
Відповідно до зазначеного, судом встановлено, що отримані військовою частиною НОМЕР_1 у зв`язку зі здійсненням нею господарської діяльності, використовувались виключно на забезпечення діяльності військової частини. Кошти спеціального фонду бюджету були використані військовою частиною ЗОН правомірно, а саме на продукти харчування для особового складу, будівельні матеріали, оплату комунальних послуг, послуг зв`язку, запасні частини для автомобілів, миючі засоби, канцелярські приладдя, бланкову продукцію тощо.
Тому, суд визнав обґрунтованими висновки відповідача в запереченнях, про те, що викладена в Акті ревізії та Вимозі про усунення порушень позиція позивача стосовно того, що отримані кошти спеціального фонду бюджету мали бути використані виключно на утримання військовослужбовців, котрі несли службу за угодою, є необґрунтованою.
Свідок ОСОБА_4 , викликана до суду за заявою відповідача, в своїх поясненнях підтримала позицію позивача та зазначила, що п. 5 Вимоги виконати практично неможливо, оскільки станом на кінець року всі операції по Держказначейству були завершені.
Також суд зазначає, що в судовому засіданні позивач не заперечував щодо законності закупівель , що були здійсненні відповідачем за кошти спеціального фонду.
Одним з принципів адміністративного судочинства, передбачених ст.7 Кодексу адміністративного судочинства України, є принцип законності, який відповідно до ст.9 Кодексу адміністративного судочинства України, полягає в наступному, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ст. 69 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.
Згідно ч.1 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу, а суд згідно ст.86 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Враховуючи вищевикладене, суд доходить висновку про часткове задоволення позовних вимог.
Керуючись ст. ст. 2, 71, 86, 94, 158 163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:
Адміністративний позов Державної фінансової інспекції в Дніпропетровській області задовольнити частково.
Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 виконати вимоги Криворізької об`єднаної державної фінансової інспекції від 27.12.2013 № 850-15/3860, а саме стягнути з винних осіб у складі комісії: голова комісії Мохорт В.Л., члени комісії - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 кошти в сумі 31 413,19 грн. з подальшим їх перерахуванням на реєстраційний рахунок спеціального фонду військової частини. В іншому випадку відновити зайво списані матеріали в натуральному виразі відповідно до умов п. 6 Положення про матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну державі, затвердженого постановою Верховної Ради України від 23.06.95 № 243/95-ВР.
У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.
Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги в порядку, встановленому ст. 254 КАС України.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку та в строки, встановлені ст. 186 КАС України.

Повний текст постанови складений 23.06.2014р..

Суддя (підпис) Постанова не набрала законної сили 23.06.2014р. Суддя З оригіналом згідно Помічник судді П.О.Борисенко П.О.Борисенко І.В.Калита