Справа № 826/16384/15
Суддя: Нагорянський С.І.
Дата ухвалення: 2015-11-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

06 листопада 2015 року № 826/16384/15

Суддя Окружного адміністративного суду міста Києва Нагорянський С.І., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1
до Відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві
про скасування постанов
ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду м. Києва звернувся ОСОБА_1 з позовом до Відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві, в якому просив:

1) скасувати постанову Відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві від 03 квітня 2015 року ВП № 43644969 про накладення арешту на майно боржника та оголошення заборони його відчуження в межах суми 71915,00 грн.;

2) зобов'язання Відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві зняти арешт на майно боржника та оголошення заборони його відчуження в межах суми 71915,00 грн., який накладено постановою Відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві від 03 квітня 2015 року ВП № 43644969;

3) скасувати постанову Відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві від 03 квітня 2015 року ВП № 43644969 про арешт коштів, що містяться на рахунках та належать ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1);

4) зобов'язати Відділ державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві від 03 квітня 2015 року ВП № 43644969 зняти арешт з коштів, що містяться на рахунках ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1): - код фінансової установи: 320984, назва фінансової установи: АТ «ПРОКРЕДИТ БАНК», номер рахунку: НОМЕР_5, код валюти рахунку: 980; - код фінансової установи: 320984, назва фінансової установи: АТ «ПРОКРЕДИТ БАНК», номер рахунку: НОМЕР_6, код валюти рахунку: 840; - код фінансової установи: 320984, назва фінансової установи: АТ «ПРОКРЕДИТ БАНК», номер рахунку: НОМЕР_5, код валюти рахунку: 980; - код фінансової установи: 320649, назва фінансової установи: Ф«РОЗРАХ.ЦЕНТР»ПАТКБ»ПРИВАТБАНК», КИЇВ, номер рахунку: НОМЕР_7, код валюти рахунку: 840; - код фінансової установи: 320649, назва фінансової установи: Ф«РОЗРАХ.ЦЕНТР»ПАТКБ»ПРИВАТБАНК», КИЇВ, номер рахунку: НОМЕР_8, код валюти рахунку: 980; - код фінансової установи: 320649, назва фінансової установи: Ф«РОЗРАХ.ЦЕНТР»ПАТКБ»ПРИВАТБАНК», КИЇВ, номер рахунку: НОМЕР_9, код валюти рахунку: 980.

5) скасувати постанову Відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві від 08 червня 2015 року ВП № 43644969 про розшук майна боржника, яке належить йому на праві приватної власності, а саме транспортні засоби:

- CHEVROLET NIVA 21230 GLS, номер кузова НОМЕР_10, рік випуску: 2006 р., державний номерний знак НОМЕР_11;

- SUZUKI SX4, номер кузова НОМЕР_2, рік випуску: 2012, державний номерний знак НОМЕР_3.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 03 вересня 2015 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду у судовому засіданні.

У судовому засіданні 09 вересня 2015 року представник позивача підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити з огляду на обставини, викладені в адміністративному позові.

Представник відповідача у судове засідання не з'явився, заперечень чи пояснень до суду не подав, подав клопотання про розгляд справи без його участі. Письмових заперечень проти позову або пояснень із викладенням своєї правової позиції також суду не повідомив.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представника позивача, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

Рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 12 травня 2014 року у цивільній справі № 753/9245/13-ц за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів та додаткових витрат на утримання неповнолітньої дитини, - позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти в розмірі ј зі всіх видів заробітку (доходів), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3, починаючи з 10 червня 2013 року і до виповнення дитиною повноліття.

Рішенням Апеляційного суду міста Києва від 30 липня 2014 року у цивільній справі № 753/9245/13-ц рішення Дарницького районного суду міста Києва від 12 травня 2014 року в частині відмови у задоволенні позову ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на дитину скасовано і в цій частині постановлено нове рішення. Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про стягнення додаткових витрат на дитину задоволено та стягнуто на користь ОСОБА_2 27307,50 грн. додаткових витрат на дитину. В решті рішення Дарницького районного суду міста Києва від 12 травня 2014 року залишено без змін.

На підставі виконавчого листа, виданого Дарницьким районним судом міста Києва, 11 червня 2014 року державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві відкрито виконавче провадження № 43644969.

03 квітня 2015 року державним виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження в межах суми 71915,00 грн.

Крім того, 03 квітня 2015 року державним виконавцем винесено постанову про арешт коштів боржника, що містяться на рахунках: код фінансової установи: 320984, назва фінансової установи: АТ «ПРОКРЕДИТ БАНК», номер рахунку: НОМЕР_5, код валюти рахунку: 980; - код фінансової установи: 320984, назва фінансової установи: АТ «ПРОКРЕДИТ БАНК», номер рахунку: НОМЕР_6, код валюти рахунку: 840; - код фінансової установи: 320984, назва фінансової установи: АТ «ПРОКРЕДИТ БАНК», номер рахунку: НОМЕР_5, код валюти рахунку: 980; - код фінансової установи: 320649, назва фінансової установи: Ф«РОЗРАХ.ЦЕНТР»ПАТКБ»ПРИВАТБАНК», КИЇВ, номер рахунку: НОМЕР_7, код валюти рахунку: 840; - код фінансової установи: 320649, назва фінансової установи: Ф«РОЗРАХ.ЦЕНТР»ПАТКБ»ПРИВАТБАНК», КИЇВ, номер рахунку: НОМЕР_8, код валюти рахунку: 980; - код фінансової установи: 320649, назва фінансової установи: Ф«РОЗРАХ.ЦЕНТР»ПАТКБ»ПРИВАТБАНК», КИЇВ, номер рахунку: НОМЕР_9, код валюти рахунку: 980.

08 червня 2015 року державним виконавцем прийнято постанову про розшук майна боржника, яке належить йому на праві приватної власності, а саме транспортні засоби: - CHEVROLET NIVA 21230 GLS, номер кузова НОМЕР_10, рік випуску: 2006 р., державний номерний знак НОМЕР_11; - SUZUKI SX4, номер кузова НОМЕР_2, рік випуску: 2012, державний номерний знак НОМЕР_3.

Не погоджуючись з вищевказаними постановами та вважаючи їх незаконними, позивач звернувся до суджу з даним позовом.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку регламентовано Законом України "Про виконавче провадження" від 21 квітня 1999 року № 606-XIV (далі - Закон № 606-XIV).

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Закону № 606-XIV, державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

В силу ч. 1 ст. 11 Закону № 606-XIV, державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно ч. 1 ст. 17 Закону № 606-XIV, примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 19 Закону № 606-XIV передбачено, що державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа, зазначеного в статті 17 цього Закону: за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення.

Згідно частин 1, 2 ст. 25 Закону № 606-XIV, державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби.

Державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження. У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника - у строк до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом.

Статтею 27 Закону № 606-XIV передбачено, що у разі ненадання боржником у строки, встановлені частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного виконання рішення, документального підтвердження повного виконання рішення державний виконавець на наступний день після закінчення відповідних строків розпочинає примусове виконання рішення.

Як вбачається з матеріалів справи, 11 червня 2014 року державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві відкрито виконавче провадження № 43644969 з примусового виконання виконавчого листа Дарницького районного суду міста Києва № 753/9245/13.

Пунктом 2 постанови боржника зобов'язано добровільно виконати рішення суду та сплатити: аліменти в розмірі ј зі всіх видів заробітку (доходів), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3, починаючи з 10 червня 2013 року і до виповнення дитиною повноліття.

Також, пунктом 3 постанови боржнику роз'яснено, що при невиконанні рішення в наданий для добровільного виконання строк, його виконання буде здійснюватись в примусовому порядку зі стягненням з боржника виконавчого збору та витрат, пов'язаних з провадженням виконавчих дій.

Водночас, судом встановлено, що державним виконавцем у порушення вимог ч. 2 ст. 25 Закону № 606-XIV не вказано боржнику строк, протягом якого необхідно самостійно виконати рішення суду та не зазначено необхідність надання боржником документального підтвердження виконання рішення суду.

При цьому суд зауважує, що встановлення такого строку є важливим моментом виконавчого провадження, оскільки вчинення тих чи інших подальших виконавчих дій, пов'язаних з негативними наслідками для боржника, відраховуються саме із закінчення такої дати.

Судом встановлено, що постанова про відкриття виконавчого провадження від 11 червня 2014 року направлена на адресу позивача 02 липня 2014 року рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення, що підтверджується відбитком штампу на конверті.

Так, відповідно до п.п. 4.1.1 Інструкції про проведення виконавчих дій затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 15 грудня 1999 року N 74/5 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 15 грудня 1999 року за N 865/4158, державний виконавець, починаючи виконувати рішення, повинен пересвідчитись, чи отримана боржником копія постанови про відкриття виконавчого провадження і чи здійснені ним дії, спрямовані на добровільне виконання рішення у встановлений постановою строк. Постанова про відкриття виконавчого провадження вважається врученою боржнику за адресою, зазначеною у виконавчому документі, за умов, передбачених для вручення судових повісток.

В контексті наведеного, суд звертає увагу, що постанова про відкриття виконавчого провадження направлена позивачу на адресу: АДРЕСА_1, водночас, зареєстрованим місцем проживання ОСОБА_5 є АДРЕСА_2.

Таким чином, вищенаведені обставини свідчать про порушення відповідачем приписів Закону № 606-XIV, що унеможливило виконання позивачем рішення суду у встановлений Законом строк.

Крім того, відповідачем не доведено вчинення ним дій, спрямованих на встановлення факту повідомлення боржника про відкриття виконавчого провадження з метою забезпечення своєчасного виконання рішення суду.

Так, статтею 74 Закону № 606-XIV, у разі наявності заборгованості із сплати аліментів понад три місяці стягнення може бути звернено на майно боржника. Звернення стягнення на заробітну плату не перешкоджає зверненню стягнення на майно боржника. Розмір заборгованості із сплати аліментів визначається державним виконавцем за місцем виконання рішення у порядку, встановленому Сімейним кодексом України. Державний виконавець обчислює розмір заборгованості із сплати аліментів, складає відповідний розрахунок та повідомляє про нього стягувачу і боржнику: у разі якщо виконавчий документ уперше надійшов для виконання; за заявою сторін виконавчого провадження; у разі надсилання постанови до адміністрації підприємства, установи, організації, фізичної особи, фізичної особи - підприємця для проведення відрахування із заробітної плати (доходів), пенсії та стипендії боржника; у разі закінчення виконавчого провадження у зв'язку з надходженням виконавчого документа за належністю до іншого органу державної виконавчої служби; за власною ініціативою; в інших передбачених законом випадках.

У разі стягнення аліментів у частці від заробітку (доходу) боржника на підприємстві, в установі, організації, у фізичної особи, фізичної особи - підприємця відрахування здійснюються з фактичного заробітку (доходу) на підставі постанови державного виконавця. При цьому розмір аліментів у разі їх стягнення у частці від заробітку (доходу) не може бути менше встановленого Сімейним кодексом України. У разі якщо стягнути аліменти в зазначеному розмірі неможливо, адміністрація підприємства, установи, організації, фізична особа, фізична особа - підприємець, які проводили відрахування, нараховують боржнику заборгованість із сплати аліментів. Спір щодо розміру заборгованості із сплати аліментів вирішується судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом.

Позивачем до матеріалів позову долучено копії квитанцій та виписку по рахунку НОМЕР_6. Вказані копії платіжних документів та виписка (із призначенням платежів: ОСОБА_2, ІНН НОМЕР_4, аліменти) свідчать про те, що починаючи з 02 червня 2014 року (тобто, після відкриття виконавчого провадження) позивач своєчасно та належним чином виконував рішення суду у добровільному порядку.

Як пояснив позивач, про наявність відкритого виконавчого провадження йому стало відомо лише у лютому місяці 2015 року при врученні особисто від державного виконавця листа Відділу від 30 січня 2015 року № 1359/6.

У подальшому, у відповідності до ч. 5 ст. 12 Закону № 606-XIV, 18 лютого 2015 року позивачем направлено на адресу Відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві виписки по рахунку, як докази що підтверджують добровільну та регулярну сплату аліментів. Згідно відмітки про вручення в рекомендованому поштовому відправлення, вказаний лист отриманий відповідачем 20 лютого 2015 року.

Суд звертає увагу, що наявність вказаних документів як доказів здійснення позивачем оплати за рішенням суду містяться в матеріалах виконавчого провадження, згідно наданих відповідачем на запит суду копій ВП.

Незважаючи на добровільне та своєчасне виконання позивачем рішення суду, 03 квітня 2015 року державним виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження в межах суми 71915,00 грн., з метою повного та реального виконання рішення суду.

Згідно частин 1 та 2 статті 57 Закону № 606-XIV, арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом, зокрема, винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження. Постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження виноситься державним виконавцем не пізніше наступного робочого дня після закінчення строку для самостійного виконання рішення (якщо така постанова не виносилася під час відкриття виконавчого провадження) та не пізніше наступного робочого дня із дня виявлення майна.

Судом встановлено, що при винесенні постанови про відкриття виконавчого провадження державним виконавцем не було встановлено боржнику строк для добровільного виконання рішення суду, відтак суд вважає безпідставним прийняття відповідачем постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження протягом спливу тривалого часу (дев'ять місяців) з дня відкриття провадження у справі.

Крім того, 03 квітня 2015 року державним виконавцем винесено постанову про арешт коштів боржника з тих підстав, що боржником рішення суду не виконано, а також з метою забезпечення виконання рішення суду.

Як було зазначено вище, факт своєчасного та регулярного виконання позивачем як боржником у виконавчому провадження рішення суду шляхом щомісячної сплати аліментів підтверджується матеріалами справи, відтак суд вважає, що постанова державного виконавця від 03 квітня 2015 року про арешт коштів боржника прийнята без урахуванням всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, а тому є передчасною.

Так, 08 червня 2015 року державним виконавцем прийнято постанову про розшук майна боржника, яке належить йому на праві приватної власності,

Як вбачається з положень частини 1 статті 40 Закону № 606-XIV, у разі відсутності відомостей про місце проживання, перебування чи місцезнаходження боржника - фізичної особи, а також дитини за виконавчими документам про відібрання дитини державний виконавець звертається до суду з поданням про винесення ухвали про розшук боржника або дитини. У разі необхідності розшуку транспортного засобу боржника державний виконавець виносить постанову про такий розшук, яка є обов'язковою для виконання органами внутрішніх справ.

У відповідності до п. 4.13 Інструкції N 74/5, підставами для оголошення розшуку є відсутність в ході виконавчого провадження відомостей про місце проживання (місцезнаходження) боржника, його майна, а також дитини.

Так, постанова відповідача від 03 квітня 2015 року про арешт коштів боржника дає змогу дійти висновку, що підставою для прийняття оскаржуваних позивачем постанов є, згідно наявної у них інформації, невиконання боржником рішення суду в строк.

В матеріалах виконавчого провадження також міститься заява ОСОБА_2, адресована Відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві, в якій стягував просить вжити заходів щодо погашення заборгованості по аліментам

Позивач зазначає, що ним здійснюється сплата по аліментним платежам у розмірі та у відповідності до резолютивної частини рішення Дарницького районного суду міста Києва від 12 травня 2014 року та з урахуванням висновків Апеляційного суду міста Києва від 30 липня 2014 року.

З цього приводу суд зазначає, що згідно частини 10 статті 74 Закону № 606-XIV, спір щодо розміру заборгованості із сплати аліментів вирішується судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом.

При цьому, у матеріалах справи та в матеріалах виконавчого провадження відсутні судові рішення, якими було б вирішено спір стосовно розміру заборгованості із сплати аліментів, що підлягає сплаті боржником.

Додатково суд зазначає, що 20 травня 2015 року (згідно відмітки штампу вхідної кореспонденції) позивач звернувся до Відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві із заявою, в якій просив зробити перерахунок заборгованості по аліментним платежам на користь стягувача для подальшої сплати заборгованості, до якої додав: копію виписок з банківських рахунків фізичної особи-підприємця, копії звітів до податкової інспекції та до органів Пенсійного фонду, копії квитанції про добровільну сплату аліментів.

Водночас, відповідачем було здійснено розрахунок заборгованості лише 08 липня 2015 року (вих. № 1102/6), згідно якого, заборгованість позивача станом на 01 травня 2015 року становить 20202,69 грн.

Вказана заборгованість погашена позивачем 16 липня 2015 року, що підтверджується копією квитанції № 91 про сплату коштів на загальну суму 20202,69 грн., призначення платежу: зарахування на рахунок ОСОБА_2, ІНН НОМЕР_4.

Також, позивач продовжував здійснювати сплату аліментів, що підтверджується копією квитанції № 90 від 16 липня 2015 року, про сплату аліментів у розмірі 800,00 грн. за період червень-липень 2015 року.

Таким чином, судом встановлено порушення державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві вимог Закону № 606-XIV під час відкриття виконавчого провадження, а також факт документального підтвердження добровільної та своєчасної сплати позивачем заборгованості із сплати аліментів.

З огляду на вищенаведене, суд вважає, що прийняття відповідачем постанови від 03 квітня 2015 року про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження, постанови від 03 квітня 2015 року про арешт коштів боржника, що містяться на рахунках та постанови від 08 червня 2015 року про розшук майна боржника є безпідставним та таким, що не ґрунтується на положеннях Закону № 606-XIV, а тому вказані постанови підлягають скасуванню.

В контексті висновків суду, суд вважає належним способом захисту зобов'язання Відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві зняти арешт з майна боржника та оголошення заборони його відчуження в межах суми 71915,00 грн., накладений постановою Відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві від 03 квітня 2015 року ВП № 43644969.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 ст. 9 КАС України передбачено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого: 1) суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України; 2) суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України.

В силу ч. 1 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України.

З огляду на вищенаведене та встановлені по справі обставини, суд дійшов висновку, що адміністративний позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 69-71, 160-165, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

ПОСТАНОВИВ :

1. Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити.

2. Скасувати постанову Відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві від 03 квітня 2015 року ВП № 43644969 про накладення арешту на майно боржника та оголошення заборони його відчуження в межах суми 71915,00 грн.

3. Зобов'язати Відділ державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві зняти арешт з майна боржника та оголошення заборони його відчуження в межах суми 71915,00 грн., накладений постановою Відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві від 03 квітня 2015 року ВП № 43644969.

4. Скасувати постанову Відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві від 03 квітня 2015 року ВП № 43644969 про арешт коштів, що містяться на рахунках та належать ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1).

5. Зобов'язати Відділ державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві від 03 квітня 2015 року ВП № 43644969 зняти арешт з коштів, що містяться на рахунках ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1): - код фінансової установи: 320984, назва фінансової установи: АТ «ПРОКРЕДИТ БАНК», номер рахунку: НОМЕР_5, код валюти рахунку: 980; - код фінансової установи: 320984, назва фінансової установи: АТ «ПРОКРЕДИТ БАНК», номер рахунку: НОМЕР_6, код валюти рахунку: 840; - код фінансової установи: 320984, назва фінансової установи: АТ «ПРОКРЕДИТ БАНК», номер рахунку: НОМЕР_5, код валюти рахунку: 980; - код фінансової установи: 320649, назва фінансової установи: Ф«РОЗРАХ.ЦЕНТР»ПАТКБ»ПРИВАТБАНК», КИЇВ, номер рахунку: НОМЕР_7, код валюти рахунку: 840; - код фінансової установи: 320649, назва фінансової установи: Ф«РОЗРАХ.ЦЕНТР»ПАТКБ»ПРИВАТБАНК», КИЇВ, номер рахунку: НОМЕР_8, код валюти рахунку: 980; - код фінансової установи: 320649, назва фінансової установи: Ф«РОЗРАХ.ЦЕНТР»ПАТКБ»ПРИВАТБАНК», КИЇВ, номер рахунку: НОМЕР_9, код валюти рахунку: 980.

6. Скасувати постанову Відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві від 08 червня 2015 року ВП № 43644969 про розшук майна боржника, яке належить йому на праві приватної власності, а саме транспортних засобів: - CHEVROLET NIVA 21230 GLS, номер кузова НОМЕР_10, рік випуску: 2006 р., державний номерний знак НОМЕР_11; - SUZUKI SX4, номер кузова НОМЕР_2, рік випуску: 2012, державний номерний знак НОМЕР_3.

7. Судові витрати у розмірі 2503 (дві тисячі п'ятсот три) грн. присудити на користь ОСОБА_1 (АДРЕСА_2, ідентифікаційний код НОМЕР_1) за рахунок Державного бюджету України.

Постанова, відповідно до ч. 1 статті 254 КАС України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів з дня отримання копії постанови за правилами, встановленими статтями 185-187 КАС України, шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги.

Суддя С.І. Нагорянський