Справа № 22-а-26347/11
Суддя: Рудніченко О. М.
Дата ухвалення: 2011-10-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Апеляційний суд Київської області
П О С Т А Н О В А

Іменем України

10 жовтня 2011 року м.Київ

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого Олійника В.І.,

суддів Панасюка С.П., Рудніченко О.М.,

розглянувши адміністративну справу за апеляційною скаргою управління пенсійного фонду в Рокитнянському районі Київської області на постанову Рокитнянського районного суду Київської області від 02 березня 2009 року по справі за позовною заявою ОСОБА_1 до управління пенсійного фонду в Рокитнянському районі Київської області, про стягнення щомісячної державної соціальної допомоги дітям війни, -

в с т а н о в и л а:

Позивач в лютому 2010 р. звернувся до суду із адміністративним позовом, який мотивував тим, що він є дитиною війни і згідно ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» має право на отримання щомісячного підвищення до пенсії у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком, встановленої ст.28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування». Вказував, що відповідач виплачує йому підвищення до пенсії у меншому розмірі ніж встановлено законом, у звязку з чим просив визнати відмову відповідача щодо виплати позивачеві щомісячної соціальної допомоги у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком протиправною, при прийнятті рішення по справі врахувати положення ст.. 99 КАС України та зобовязати відповідача здійснити нарахування щомісячної соціальної допомоги у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком на весь період чинності ст.. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни». Стягнути з відповідача на його користь недоплачену як «дитині війни» щомісячну державну соціальну допомогу за 2006 2009 роки в сумі 3 960, 10 грн.

Постановою Рокитнянського районного суду Київської області від 02 березня 2010 р. позов задоволено частково. Визнано відмову відповідача щодо виплати позивачеві підвищення до пенсії як дитині війни протиправною. Зобовязано відповідача здійснити нарахування та виплатити позивачеві з 23.12.2008 року по 23.12.2009 року включно, підвищення до пенсії, як дитині війни у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком на весь період чинності ст.. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни». Зобовязано відповідача здійснювати з 24.12.2009 року нарахування та проводити виплату позивачеві підвищення до пенсії як дитині війни в розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком на весь період чинності ст.. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни». В решті позову відмовлено.

Відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, перевіривши законність і обґрунтованість постанови суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 159 КАС України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно зясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими, доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання підвищуються на 30 % мінімальної пенсії за віком.

Встановлено, що позивач перебуває на обліку в управлінні ПФУ у Рокитнянському районі, отримує пенсію за віком, має статус дитини війни і відповідно до ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» має право на отримання підвищення до пенсії в розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком. Проте позивачу таке підвищення відповідачем з 2008 р. не виплачувалося.

Вказані обставини підтверджуються наявними у справі доказами.

Приймаючи постанову про задоволення позову, суд обґрунтовував свої висновки тим, що позивач, як дитина війни, має право на отримання щомісячного підвищення до пенсії в розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком за період з 23.12.2008 року.

Проте, колегія суддів не може повністю погодитися з такими висновками суду, поскільки вони зроблені в результаті порушення судом норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ч.2 ст.99 КАС України (в редакції на час ухвалення судом постанови) для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється річний строк. Згідно ст.100 КАС України пропущення строку звернення до адміністративного суду є підставою для відмови у задоволенні позову за умови, якщо на цьому наполягає одна із сторін. Якщо суд визнає причину пропущення строку поважною, справа розглядається за правилами КАС України.

Враховуючи, що позивач звернувся до суду 12.02.2010 р., тобто пропустив річний строк звернення до адміністративного суду за захистом свого права по виплатам за період з 23.12.2008 р. по 12.02.2009 р., відсутні поважні причини пропуску цього строку, які б позбавляли позивача предявити позов до суду, а також беручи до уваги, що на цьому наполягав відповідач в поданих суду письмових запереченнях, то колегія судів відмовляє в позові про зобовязання відповідача нарахувати за вказаний період підвищення до пенсії у звязку із пропуском позивачем строку позовної давності та відсутністю поважних причин його пропуску.

В межах річного строку звернення до адміністративного суду колегія суддів задовольняє вимоги.

Крім того, колегія суддів не може повністю погодитися з висновками суду в частині призначення подальшого перерахунку згідно ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни». Рішення суду не повинно прийматись на період після дати розгляду позову, тобто на майбутній період, оскільки немає факту порушення прав заявника, можливі законодавчі зміни порядку призначення і обчислення відповідних вимог.

Відповідно до ст.201 КАС України підставами для зміни постанови суду першої інстанції є правильне по суті вирішення справи, але із помилковим застосуванням норм матеріального права.

За таких обставин колегія суддів вважає, що постанову суду першої інстанції необхідно змінити в частині строку зобовязання виплати підвищення та щодо подальшого перерахунку та виплати підвищення.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 201, 205 ЦПК України, колегія судів, -

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України у Рокитнянському районі Київської області задоволити частково.

Постанову Рокитнянського районного суду Київської області від 02 березня 2010 в частині строку нарахування і виплати підвищення змінити, зобовязавши Управління Пенсійного фонду України в Рокитнянському районі Київської області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 щомісячне підвищення до пенсії відповідно до ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» у розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком, як особі яка має статус дитини війни за період з 12.02.2009 р. по 23. 12.2009 року з урахуванням вже проведених виплат.

Виключити з резолютивної частини постанови 4 - тий абзац, що стосується посилання щодо подальшого перерахунку підвищення, а саме: «Зобовязання відповідача здійснювати з 24.12.2009 року нарахування та проводити виплату позивачеві підвищення до пенсії як дитині війни в розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком на весь період чинності ст.. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни»».

В решті постанову залишити без змін.

Копію постанови направити учасникам справи.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили в порядку визначеному ч.5 ст.254 КАС України.

Постанова апеляційного суду може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з моменту набрання законної сили.

Головуючий : (підпис)