Справа № 2а-0770/333/12
Суддя: Кузьмич Сергій Миколайович
Дата ухвалення: 2015-11-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 листопада 2015 року Справа № 104491

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого-судді Кузьмича С. М.,

суддів Гулида Р. М.,Улицького В. З.

за участю секретаря Корнієнко О.А.

розглянувши в відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу Ужгородської міжрайонної державної податкової інспекції у Закарпатській області на постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 6 березня 2012 року по справі № 2а-0770/333/12 за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Закарпаття-Брухт" до Ужгородської міжрайонної державної податкової інспекції про скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся з адміністративним позовом до Ужгородської міжрайонної державної податкової інспекції про скасування податкового-повідомлення рішення від 25 травня 2011 року за № 135/23-1/34563660/2754 на загальну суму 497149,65 грн.

Позов мотивує вимогами статті 7 Закону №2535 «Про оплату за землю», відповідно до якої ставки земельного податку з земель населених пунктів, грошову оцінку яких встановлено, встановлюється в розмірі одного відсотка від їх грошової оцінки.

Постановою Закарпатського окружного адміністративного суду від 6 березня 2012 року позовні вимоги задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Ужгородської міжрайонної державної податкової інспекції № 135/23-1/34563660/2754 від 25 травня 2011 року, в частині податкового зобов'язання ТОВ "Закарпаття-Брухт" по земельному податку в розмірі 451851,88 грн.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

З таким рішенням суду не погодився відповідач. Подав апеляційну скаргу, в якій посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права. Просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову, якою у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

В апеляційній скарзі зазначає, що судом першої інстанції не взято до уваги лист від 19 квітня 2011 року за № 01-13/825 Управління Держкомзему в Ужгородському районі та Витяг з державного реєстру правочинів від 7 травня 2007 року за № 3942874, згідно з якими земельна ділянка ТОВ «Закарпаття - Брухт» площею 5 га розташована за межами населеного пункту с. Оноківці.

У судове засідання 3 листопада 2015 року сторони не з'явились. Суд на місці ухвалив слухати справу за відсутності сторін.

В попередніх судових засіданнях представник позивача надав пояснення, просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

В попередніх судових засіданнях представник відповідача надав пояснення, просив задоволити апеляційну скаргу, рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні адміністративного позову повністю.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга належить до часткового задоволення з наступних підстав.

Вивчивши матеріали справи судом апеляційної інстанції встановлено, що 26 лютого 2010 року Ужгородською міжрайонною державною податковою інспекцією було проведено документальну невиїзну перевірку з питань дотримання встановлених законодавством граничних строків узгодженого податкового зобов'язання з земельного податку TOB "Закарпаття - Брухт" за період з 1 січня 2008 року до 31 грудня 2010 року.

За результатами проведеної перевірки складено акт від 10 травня 2011 року №388/23-1/34563660 про результати документальної позапланової перевірки TOB "Закарпаття Брухт" з питань правильності нарахування земельного податку за період з 1 січня 2008 року до 31 грудня 2010 року та винесено податкове повідомлення - рішення Ужгородської міжрайонної державної податкової інспекції від 25 травня 2011 року № 135/23-1 /34563660/2754 про стягнення донараховного податкового зобов'язання та фінансових санкцій на загальну суму 497149,65 грн. Підставою для нарахування вказаної суми заборгованості було те, що розрахунок земельного податку проведено було за ставкою 1% від грошової оцінки земельної ділянки яка складала 3611891,25 грн, а необхідно було проводити за ставкою 5 % від грошової оцінки земельної ділянки.

Відповідно до акта перевірки від 10 травня 2011 року, №388/23-1/34563660 при проведенні перевірки та винесенні оскаржуваного позивачем податкового повідомлення - рішення від 25 травня 2011 року № 135/23-1 /34563660/2754 відповідач зробив висновок про розташування земельної ділянки за межами населеного пункту тільки на підставі інформації, яка міститься у договорі купівлі-продажу зазначеної земельної ділянки від 7 травня 2007 року та відповіді Управління Держкомзему в Ужгородському районі, яка була направлена до податкового органу на запит щодо вартості грошової оцінки зазначеної земельної ділянки, тоді як належним правовстановлюючим документом, який підтверджує право власності на земельну ділянку та містить відомості щодо її місця розташування є державний акт на право власності на земельну ділянку, натомість договір купівлі-продажу є тільки підставою для видачі вказаного правовстановлюючого документу.

Матеріалами справи підтверджується, що спірна земельна ділянка придбана позивачем на підставі договору купівлі-продажу.

Відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЗК № 025482 від 14 серпня 2007 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Закарпаття-Брухт" є власником земельної ділянки площею 5 га. Земельна ділянка розташована на території Оноківської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області, а село Оноківці є населеним пунктом.

Також матеріалами справи встановлено, що відповідач під час проведення перевірки як матеріально-правову підставу для донарахування позивачу земельного податку розмірі 5% (замість 1%) від нормативно-грошової оцінки землі визначив частини 1, 2 статті 8 Закону України "Про плату за землю".

Відповідно до частини 1 статті 8 Розділу 4 Плата за землі промисловості, транспорту зв'язку, оборони та іншого призначення, а також за землі природоохоронного, оздоровчого, рекреаційного, історико-культурного призначення та за землі лісового і водного фондів (за межами населених пунктів)» Закону України «Про плату за землю» податок за земельні ділянки, надані для підприємств промисловості, транспорту, зв'язку та іншого призначення, за винятком земельних ділянок, зазначених у частині другій та третій цієї статті і частині другій статті 6 цього закону, справляється з розрахунку 5 відсотків від грошової оцінки одиниці площі ріллі по області.

Водночас, відповідно до частини 2 вказаної статті у разі придбання земельної ділянки на підставі цивільно-правової угоди розмір податку розраховується від суми, що дорівнює грошовій оцінці землі, але в будь-якому разі сума, від якої розраховується розмір податку, не може бути меншою ціни земельної ділянки, що зазначена в угоді.

Приймаючи оскаржене рішення суд першої інстанції виходив з того, що розмір ставки земельного податку залежить від місцезнаходження земельної в межах чи поза межами населеного пункту.

Проаналізувавши матеріали справи та наведені вище законодавчі положення колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції в частині необхідності скасування податкового повідомлення-рішення Ужгородської міжрайонної державної податкової інспекції № 135/23-1/34563660/2754 від 25 травня 2011 року, в частині податкового зобов'язання ТОВ "Закарпаття-Брухт" по земельному податку в розмірі 451851,88 грн. Водночас вважає необхідним вказати на недоведеність мотивів задоволення позовних вимог в цій частині.

Так судом апеляційної інстанції було надіслано запити до Оноківської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області та Закарпатської філії Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру» для встановлення місцезнаходження спірної земельної ділянки - в межах міста, села чи району.

На вказаний запит Оноківською сільською радою надіслано лист №455 від 22 жовтня 2012 року, відповідно до якого спірна земельна ділянка розташована на території Оноківської сільської ради, Ужгородського району, Закарпатської області за межами населеного пункту.

Згідно відповіді від 28 листопада 2011 року № 2165 Управління Держкомзему в Ужгородському районі повідомило, що надати копії матеріалів із проекту встановлення меж населеного пункту с. Оноківці Ужгородського району є неможливим оскільки 14 липня 2005 року працівниками ВДСБЕЗ Ужгородського РВ УМВС проведено виїмку проекту землеустрою.

З вказаної відповіді видно і чітко зазначено, що визначити де саме знаходиться земельна ділянка належна ТзОВ «Закарпаття-Брухт» є неможливим оскільки виготовлено лише проект землеустрою, який підлягає затвердженню і лише тоді з посиланням на даний проект можна буде визначити, що земельна ділянка знаходиться за межами населеного пункту.

Відповідно до «Методичних рекомендацій з розробки проекту землеустрою щодо встановлення або зміни меж населеного пункту», затверджених наказом Держкомзему від 10 липня 2008 року № 165 підпунктом 4.2 пункту 4 визначено, що встановлення меж населеного пункту вважається таким, що відбулося, після встановлення меж в натурі (на місцевості) та внесення відомостей до державного земельного кадастру.

Відповідачем доказів того, що межі населеного пункту с. Оноківці Ужгородського району Закарпатської області внесені до державного земельного кадастру до суду надано не було.

Відтак судом апеляційної інстанції було вчинено всі необхідні дії для визначення місцезнаходження спірної ділянки, однак такі дії не призвели до фактичного встановлення такого місцезнаходження.

З огляду на граматичний аналіз частини 1 статті 8 Закону України «Про плату за землю» до спірних правовідносин застосована відповідачем помилково, оскільки спірна земельна ділянка придбана на підставі цивільно-правової угоди, а тому підпадає під винятки передбачені частиною 2 зазначеної статті. Натомість частина 2 статті 8 вказаного Закону не встановлює ставки (розмір) земельного податку для земель промисловості, які розташовані поза межами населеного пункту, хоч і визначає базу нарахування у вигляді грошової оцінки або ціни земельної ділянки.

Таким чином, у відповідача при проведенні перевірки були відсутні законні матеріально -правові підстави для донарахування земельного податку позивачу у розмірі 5% від нормативно-грошової оцінки земельної ділянки, а отже такі дії відповідача суперечать частині 2 статті 19 Конституції України, відповідно до якої органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 2 Закону України «Про плату за землю» використання землі в Україні є платним. Плата за землю справляється у вигляді земельного податку або орендної плати, що визначається залежно від грошової оцінки земель. Розміри податку за земельні ділянки, грошову оцінку яких не встановлено, визначаються до її встановлення в порядку, визначеному цим Законом.

Щодо цільового призначення спірної ділянки, то відповідно до Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЗК №025482 така ділянка призначена для будівництва торгівельного комплексу будівельних матеріалів. Відповідно до договору купівлі-продажу між Ужгородською районною державною адміністративною адміністрацією Закарпатської області та ТзОВ «Закарпаття-Брухт» цільове призначення спірної земельної ділянки - землі іншого призначення, функціональне призначення за проектом відведення земельної ділянки - для будівництва торгівельного комплексу будівельних матеріалів.

Враховуючи вказане, за відсутності у Законі України «Про плату за землю» спеціальної ставки земельного податку для земельних ділянок промисловості, які придбані на підставі цивільно-правової угоди, до спірних відносин підлягає застосуванню ставка податку визначена частиною 1 статті 7 Розділу 3 «Плата за землі населених пунктів» вказаного Закону, яка урегульовує подібні правовідносини.

Відповідно до частини 1 статті 7 цього ж Закону ставки земельного податку з земель, грошову оцінку яких встановлено, встановлюються у розмірі одного відсотка від їх грошової оцінки, за винятком земельних ділянок, зазначених у частинах п'ятій-десятій цієї статті та частині другій статті 6 цього Закону.

Згідно з частиною 2 статті 7 Закону у разі придбання земельної ділянки на підставі цивільно-правової угоди розмір податку розраховується від суми, що дорівнює грошовій оцінці землі, але в будь-якому разі сума, від якої розраховується розмір податку, не може бути меншою ціни земельної ділянки, що зазначена в угоді.

Зважаючи на вищевикладене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції було правильне по суті вирішення справи чи питання, але із помилковим застосуванням норм матеріального чи процесуального права, що, відповідно до статті 201 КАС України є підставою для зміни судового рішення.

Керуючись статтями 160, 195, 197, 198, 201, 205, 207, 254 Кодексу адміністративного судочинства України,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Ужгородської міжрайонної державної податкової інспекції у Закарпатській області задоволити частково.

Постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 6 березня 2012 року по справі № 2а-0770/333/12 змінити в частині мотивів задоволення позову.

В решті постанову залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом 20-ти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий суддя: Кузьмич С.М.

Судді: Гулид Р. М.

Улицький В. З.

Повний текст постанови складено 6 листопада 2015 року