Справа № 357/11704/15-а
Суддя: Протасова О. М.
Дата ухвалення: 2015-11-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П ОС Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
03 листопада 2015 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючий суддя Протасова О. М. ,

при секретарі Снігур С. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України у м.Біла Церква Київської області про визнання рішення протиправним та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:
Позивач звернувся до суду з цим позовом, зазначивши, що 24.04.2015 р. відповідно до ст.55 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" звернувся до відповідача з заявою про призначення пенсії за віком із зниженням пенсійного віку. Відповідач прийняв надані ним документи, однак повідомив про необхідність надати додатково довідки з місця проживання на території радіоактивного забруднення у 1986-1989 роках. У цей період він постійно проживав у м.Біла Церква без прописки, про що непрямо свідчать архівні довідки, надані ним відповідачу, однак 23.07.2015 р. йому було відмовлено у призначенні пенсії зі зниженням пенсійного віку на тій підставі, що станом на 01.01.1993 р. він прожив у зоні посиленого радіоекологічного контролю тільки 3 роки 9 місяців та 26 днів; інші періоди проживання у м. Біла Церква відповідачем враховані не були.

Посилаючись на це, позивач просив визнати неправомірною відмову відповідача від 23.07.2015 р. призначити йому пенсію зі зниженням пенсійного віку, скасувати зазначене рішення Управління пенсійного фонду України у м.Біла Церква та зобов`язати останнє призначити йому з 24.04.2015 р. пенсію за віком із зниженням пенсійного віку відповідно до ст.55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

У судовому засіданні позивач підтримав позов, посилаючись на наведені у ньому обставини, та пояснив, що прибув з Німеччини до м.Біла Церква 16.11.1988 р. і був врахований за штатом у в/ч 32473, однак це не було зафіксовано документально. Після прибуття він безперервно проживав та служив у м.Біла Церква, однак відповідач цього до уваги не взяв.

Представник відповідача - Кизима О.О., який діє на підставі довіреності, позов не визнав, вважаючи його необгрунтованим.

Вислухавши сторони та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що вимоги позивача задоволенню не підлягають, на підставі такого.

Відповідно до ч.3 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб*єктів владних повноважень суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням пововаження з метою, з якою це повноваження надано; обгрунтовано; безсторонньо; добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом; пропорційно; з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення, а також своєчасно.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності, покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову (ч.2 ст.71 КАС України).

Як вбачається з посвідчення серії ВП-540762, виданого 14.09.2000 р. Київоблдержадміністрацією, позивач є громадянином, я кий постійно проживає або постійно працює на території зони посиленого радіоекологічного контролю та користується відповідними пільгами, передбаченими Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Відповідно до ст.55 цього Закону, зниження пенсійного віку проводиться особам, які постійно проживали або постійно проживають, чи постійно працювали або постійно працюють в зоні посиленого радіоекологічного контролю за умови, що вони станом на 01 січня 1993 року проживали або відпрацювали в цій зоні не менше 4-х років на 2 роки та додатково 1 рік за 3 роки проживання, роботи, але не більше 5 років; початкова величина зниження пенсійного віку встановлюється лише особам, які постійно проживали або постійно працювали у ззначених зонах з моменту аварії по 31 липня 1986 р. незалежно від часу проживання або роботи в цей період.

Згідно з п.п. 5 абзацу 6 п.2.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою Правління ПФУ від 25.11.2005 №22-1, за документ, який засвідчує особливий статус особи, приймаються посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи та довідка про періоди проживання (роботи) на територіях радіоактивного забруднення, видана органами місцевого самоврядування (підприємствами, установами, організаціями).

Відповідно до п.2.22 зазначеного Порядку, за документ, що засвідчує місце проживання особи приймаються паспорт або довідка уповноважених органів з місця проживання (реєстрації), у тому числі, органів місцевого самоврядування.

Згідно паспортних даних та довідки №4429 від 23.04.2015 р., виданої ЖЕК №6, позивач був зареєстрований у АДРЕСА_1 з 06.09.2000 по 21.11.2000 р., де проживав також у період з 11.04.1989 р. по 24.01.1996 р.

Судом з пояснень позивача встановлено, що у 1989 році він як військовослужбовець прибув до м.Біла Церква з Німецької Демократичної Республіки та з 11.04.1989 р. прописався за адресою АДРЕСА_1 .

Переконливих доказів на підтвердження свого постійного проживання в зоні посиленого радіоекологічного контролю за період до 11.04.1989 р. позивач суду не надав.

Показання свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 суд до уваги не бере, оскільки вони не змогли точно вказати на дату приїзду позивача до м.Біла Церква, що є суттєвим у справі.

Відповідно до ч.2 ст. 19 Конституції України, ст. 7 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування», органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За змістом ст.3 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" та роз`яснень Київського обласного управління юстиції №01-021-90 від 09.10.2002 р., єдиним доказом постійного проживання може бути відмітка паспортної служби про реєстрацію місця проживання.

Доказів того, що він надав відповідачу документи з відміткою паспортної служби про реєстрацію місця проживання в зоні посиленого радіоекологічного контролю станом на 01.01.1993 р. не менше чотирьох років, позивач суду не надав.

Враховуючи наведені нормативні акти та встановлені судом обставини, а також виходячи з того, що до повноважень відповідача встановлювати факти, що мають юридичне значення, не входить, суд вважає, що відповідач, відмовивши у задоволенні заяви позивача про призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку, діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За таких обставин позов задоволенню не підлягає.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 160,161,163,186,254 КАС України, суд -

П О С Т А Н О В И В:
У задоволенні позову ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України у м.Біла Церква Київської області про визнання рішення протиправним та зобов`язання вчинити певні дії відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду через Білоцерківський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня отримання постанови.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги , якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя О. М. Протасова