Справа № 2а-2743/10/0970
Суддя: Скільський І.І.
Дата ухвалення: 2010-11-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"15" листопада 2010 р. Справа № 2a-2743/10/0970
м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі колегії суддів:
Головуючого судді Скільського І.І.
Суддів: Грицюка П.П.,
Кафарського В.В.,
при секретарі Бурда М.Р.
позивача - ОСОБА_1 ,
представника відповідача - Токмакова О.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду адміністративну справу
за позовом: ОСОБА_1
до відповідача: Міністра оборони України
про визнання бездіяльності протиправною,-

ВСТАНОВИЛА:
02 серпня 2010 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Міністра оборони України, заступника Міністра оборони України про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинення дій.
Позовні вимоги мотивовані тим, що 19 травня 2010 року позивач звернувся до Міністра оборони України із скаргою щодо скасування наказу № 0107 від 03.07.1997 року першого заступника Міністра оборони України, про його звільнення з лав Збройних сил України, у якій зазначалося, що перший заступник Міністра оборони України не мав права звільнити його з військової служби за службовою невідповідністю, так як в діях позивача не вбачалось порушень, що давали правові підстави для видання оскаржуваного наказу. З отриманою відповіддю на скаргу ОСОБА_1 не погоджується і вважає, що Міністр оборони України безпідставно відмовив у скасуванні оскаржуваного наказу.
Позивач в судовому засіданні підтримав заяву представника позивача та просив суд витребувати зазначені у вказаній заяві докази.
Представник відповідачів в судовому засіданні заперечив проти заявленого клопотання і звернув увагу суду на той факт, що, згідно листів департаменту кадрової політики Міністерства оборони України № 226/1/3257 від 06.09.2010 року, департаменту охорони державної таємниці Міністерства оборони України № 276/1451 від 12.11.2010 року, надання копій документів, які були підставою для видання наказу першого заступника Міністра оборони України (по особовому складу) № 0107 від 03.07.1997 року щодо звільнення з військової служби за службовою невідповідністю громадянина ОСОБА_1 є неможливим у зв`язку з їх знищенням по закінченню терміну зберігання.
15.11.2010 року в судовому засіданні ухвалою суду відмовлено у задоволенні клопотання про витребування копій документів, які були підставою для видання наказу першого заступника Міністра оборони України (по особовому складу) № 0107 від 03.07.1997 року щодо звільнення ОСОБА_1 з військової служби за службовою невідповідністю, оскільки вказані документи не були предметом розгляду за скаргами позивача адресованих Міністру оборони України, а також не містять в собі фактичних даних, що можуть бути використані як доказ в даній адміністративній справі.
15.11.2010 року ухвалою суду позовну заяву ОСОБА_1 до Міністра оборони України, заступника Міністра оборони України в частині позовних вимог про визнання наказу першого заступника Міністра оборони України № 0107 від 03 липня 1997 року незаконним та його скасування залишено без розгляду.
В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав в повному обсязі та пояснив, що 19 травня 2010 року та 15 червня 2010 року звертався до Міністра оборони України із скаргами щодо скасування наказу про його звільнення із Збройних Сил України. ОСОБА_1 вважає, що наказ заступника Міністра оборони України № 0107 від 03.07.1997 року щодо звільнення його з військової служби за службовою невідповідністю є незаконним. Також зазначив, що надана відповідачем відповідь є безпідставною та необгрунтованою та просив позов задовольнити повністю.
Представник відповідача проти позову заперечив та пояснив, що даний позов є необгрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню. Також зазначив, що посилання позивача на те, що його грунтовні аргументи, викладені у скаргах до Міністра оборони України, були залишені без належного реагування не відповідає дійсності, оскільки відповідь на звернення ОСОБА_1 надано у встановлений Законом України „Про звернення громадян строк із роз`ясненням порядку їх оскарження.
Розглянувши позовну заяву, вислухавши пояснення позивача, представника відповідача, дослідивши докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з урахуванням нижченаведеного.
Судом встановлено, що 03 липня 1997 року наказом першого заступника Міністра оборони України генерал-полковника І.Біжана заступника начальника передаючого радіоцентру з виховної роботи (соціального психолога) 875 управління експлуатації спеціального об`єкту капітана ОСОБА_1 , звільнено з військової служби в запас за пунктом 65 підпунктом „є Тимчасового положення про проходження військової служби особами офіцерського складу за службовою невідповідністю.
З матеріалів справи вбачається, що позивач 19 травня та 15 червня 2010 року звертався із скаргами до Міністра оборони України про скасування наказу заступника Міністра оборони України № 0107 від 03.07.1997 року про звільнення його з військової служби за службовою невідповідністю.
Обґрунтовуючи свої вимоги позивач посилається на вимоги п.87 Інструкції про порядок застосування в Збройних Силах України Тимчасового Положення про проходження військової служби особами офіцерського складу введеного наказом Міністра оборони України №141 від 30.06.1993 року, про необхідність направлення на військово-лікарську комісію щодо стану здоров`я та можливе звільнення за станом здоров`я.
Суд вважає безпідставними та такими, що не відповідають дійсності твердження позивача про те, що надана відповідачем відповідь є необґрунтованою, та незаконною, з наступних підстав:
Порядок звільнення з військової служби офіцерів на час звільнення позивача був врегульований Тимчасовим положенням про проходження військової служби офіцерського складу, затвердженого Указом Президента України від 13.05.1993 року № 174/93 та розділом VII Інструкції про порядок застосування в Збройних Силах України Тимчасового положення про проходження військової служби особами офіцерського складу, затвердженої наказом Міністра оборони України від 30.06.1993 року № 141.
Згідно пункту 79 Інструкції передбачено, що особи офіцерського складу, які допустили провину, що дискредитує звання офіцера Збройних Сил України, звільняються з військової служби згідно з підпунктом «є» пункту 65 Положення (за службовою невідповідністю) та не направляються на обстеження військово-лікарською комісією та не підлягають звільненню з військової служби за станом здоров`я.
Судом встановлено, що на подані позивачем скарги адресовані Міністру оборони України за дорученням начальника Управління розгляду звернень та прийому громадян Міністерства оборони України від 26.05.2010 року № І-2691, заступника начальника Генерального штабу Збройних Сил України від 03.06.2010 року № І-1463 за підписом тимчасово виконуючого обов`язки командира військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_2 надана відповідь № 313/1446 від 09.06.2010 року., в якій зазначається, що законних підстав для скасування пункту 4 § 1 наказу першого заступника Міністра оборони України від 03.09.1997 року № 0107 ( по особовому складу) стосовно звільнення ОСОБА_1 з військової служби в Збройних Силах України у запас за пунктом 65, підпункт «є»(за службовою невідповідністю) Тимчасового Положення про проходження військової служби особами офіцерського складу, затвердженого Указом Президента України від 13.05.1993 року № 174/93 немає, також позивачу звернено увагу на термін позовної давності. ( а.с.7).
Стаття 40 Конституції України передбачає, що усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.
Питання практичної реалізації громадянами України наданого їм Конституцією України права вносити в органи державної влади, об`єднання громадян відповідно до їх статуту пропозиції про поліпшення їх діяльності, викривати недоліки в роботі, оскаржувати дії посадових осіб, державних і громадських органів врегульовані Законом України «Про звернення громадян».
Відповідно до статті 1 Закону України «Про звернення громадян», громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов`язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.
Частина четверта статті 3 Закону України «Про звернення громадян`визначає скаргу як звернення з вимогою про поновлення прав і захист законних інтересів громадян, порушених діями (бездіяльністю), рішеннями державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, об`єднань громадян, посадових осіб.
Стаття 19 Закону України «Про звернення громадян`встановлює обов`язки органів державної влади, місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, засобів масової інформації, їх керівників та інших посадових осіб щодо розгляду заяв чи скарг, серед яких встановлено обов`язок об`єктивно, всебічно і вчасно перевіряти заяви чи скарги; письмово повідомляти громадянина про результати перевірки заяви чи скарги і суть прийнятого рішення; у разі визнання заяви чи скарги необґрунтованою роз`яснити порядок оскарження прийнятого за нею рішення.
Відповідно до статті 20 Закону України «Про звернення громадян», звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п`ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п`яти днів. На обгрунтовану письмову вимогу громадянина термін розгляду може бути скорочено від встановленого цією статтею терміну.
Зважаючи на вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку про те, що відповіддю від 09.06.2010 року № 313/1446 вирішено всі поставлені в скарзі позивача від 19 травня 2010 року питання та надано на них вичерпну відповідь, дотримано вимоги вищевказаних норм, які підлягають до застосування у спірних правовідносинах.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги є безпідставними, необґрунтованими та такими, що не підлягають до задоволення. Міністром оборони України не допущено бездіяльності, а дії вчинені на підставі, у межах повноважень та у спосіб визначений Конституцією України та законами України, є правомірними.
На підставі ст. 124 Конституції України, керуючись ст. ст. 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів -
ПОСТАНОВИЛА:
В задоволенні позову відмовити.
Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку. Відповідно до статті 186 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб`єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбаченому частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п`ятиденного строку з моменту отримання суб`єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Апеляційна скарга подається до Львівського апеляційного адміністративного суду через Івано-Франківський окружний адміністративний суд.

Постанова набирає законної сили в порядку та строки встановлені статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя: Скільський І.І.

Судді: Грицюк П.П.

Кафарський В.В.

Постанова складена в повному обсязі 29.11.2010.