Справа № 826/1722/14
Суддя: Кошіль В.В.
Дата ухвалення: 2015-11-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 листопада 2015 року м. Київ К/800/57804/14

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

Головуючого Кошіля В.В.

Суддів Борисенко І.В.

Моторного О.А.

при секретарі Калініні О.С.

за участю представників сторін:

позивача - Свердліченка Я.А.

відповідача - Шила М.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Міжрегіонального головного управління Міндоходів - Центрального офісу з обслуговування великих платників

на ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 29.10.2014

та постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 01.07.2014

у справі № 826/1722/14

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «АТ Каргілл»

до Міжрегіонального головного управління Міндоходів - Центрального офісу з обслуговування великих платників

про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «АТ Каргілл» звернулось до суду з позовом про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень Міжрегіонального головного управління Міндоходів - Центрального офісу з обслуговування великих платників від 24.01.2014 № та № .

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 01.07.2014, яка залишена без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 29.10.2014, позов задоволено; скасовано спірні податкові повідомлення-рішення, з мотивів протиправності їх прийняття.

В касаційній скарзі відповідач просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій, прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права.

Позивач в запереченнях на касаційну скаргу просить відмовити в задоволенні касаційної скарги, а оскаржувані судові рішення залишити без змін, як такі, що прийняті з правильним застосуванням норм матеріального та процесуального права.

Представником відповідача в судовому засіданні заявлено клопотання про заміну відповідача, у зв'язку із реорганізацією, із Міжрегіонального головного управління Міндоходів - Центрального офісу з обслуговування великих платників на правонаступника - Міжрегіональне головне управління ДФС - Центральний офіс з обслуговування великих платників.

Відповідно до ст. 55 Кодексу адміністративного судочинства України у разі вибуття або заміни сторони чи третьої особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд допускає на будь-якій стадії адміністративного процесу заміну відповідної сторони чи третьої особи її правонаступником. Усі дії, вчинені в адміністративному процесі до вступу правонаступника, обов'язкові для нього в такій самій мірі, у якій вони були б обов'язкові для особи, яку він замінив.

Суд касаційної інстанції, розглянувши заявлене клопотання, дійшов висновку про його задоволення.

Перевіривши правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів Вищого адміністративного суду України приходить до висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що за результатами проведеної камеральної перевірки даних ТОВ «АТ Каргілл» задекларованих у податковій звітності з податку на додану вартість, щодо від'ємного значення різниці між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового кредиту та щодо суми бюджетного відшкодування на розрахунковий рахунок за листопад 2013 року (податкова декларація з податку на додану вартість № від 18.12.2013), складено акт № 3/40-50/37-10/20010397 від 09.01.2014, в якому зафіксовано порушення: п. п. 198.2, 198.3, 198.6 ст. 198, п. п. 200.1, 200.3 ст. 200, п. 201.10 ст. 201, п. 202.1 ст. 202 Податкового кодексу України, в результаті чого завищено податковий кредит та від'ємне значення різниці між сумою податкового зобов'язання та податкового кредиту за листопад 2013 року на суму податку на додану вартість 2 076 102 грн.; п. 200.4 ст. 200 Податкового кодексу України, що призвело до завищення суми бюджетного відшкодування ПДВ за листопад 2013 року в розмірі 2 004 681 грн., яке підлягає зменшенню.

На підставі результатів проведеної перевірки, 24.01.2014 відповідачем прийняті податкові повідомлення-рішення:

- № про зменшення суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість за листопад 2013 року у розмірі 2 004 681 грн. та застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) на суму 1 002 340,50 грн.;

- № про зменшення суми від'ємного значення з податку на додану вартість за листопад 2013 на 2 076 102 грн.

Зменшуючи суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість за листопад 2013 року на 2 004 681 грн., податковий орган виходив з того, що актом перевірки № 1457/40-50/37-10/20010397 від 10.12.2013 встановлено, що при відображенні ТОВ «AT Каргілл» у декларації за жовтень 2013 року від'ємного значення між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового кредиту (рядок 19 декларації) та залишку від'ємного значення, який після бюджетного відшкодування включається до складу податкового кредиту наступного податкового періоду у сумі 0 грн., (рядок 24 декларації) та бюджетного відшкодування ПДВ на рахунок платника у банку допущено порушення п. п. 198.2, 198.3, 198.6 ст. 198, п. п. 200.1, 200.3 ст. 200, п. 201.10 ст. 201, п. 202.1 ст. 202 Податкового кодексу України, в результаті чого завищено податковий кредит та від'ємне значення різниці між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового кредиту за жовтень 2013 року на суму ПДВ 2 004 681 грн. На підставі такого акту прийнято податкове повідомлення-рішення № від 27.12.2013 про зменшення позивачу розміру від'ємного значення суми податку на додану вартість за жовтень 2013 року на 2 004 681 грн.

Однак, як встановлено в судовому порядку постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 11.03.2014 у справі № 826/197/14 за позовом ТОВ «АТ Каргілл» до Міжрегіонального головного управління Міндоходів - Центрального офісу з обслуговування великих платників про скасування податкового повідомлення-рішення № від 27.12.2013, яка залишена без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 13.05.2014, позов задоволено та скасовано податкове повідомлення-рішення № від 27.12.2013.

Зазначеними судовими рішеннями встановлено правомірність декларування позивачем суми податку на додану вартість у розмірі 2 004 681 грн. у складі від'ємного значення з податку на додану вартість за жовтень 2013 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Оскільки, рішенням суду, яке набрало законної сили, встановлено факт правомірності декларування позивачем суми податку на додану вартість у розмірі 2 004 681 грн. у складі від'ємного значення з податку на додану вартість за жовтень 2013 року та скасовано податкове повідомлення-рішення, яким позивачу зменшено розмір від'ємного значення суми податку на додану вартість за жовтень 2013 року на 2 004 681 грн., то податковим органом безпідставно зменшено суму бюджетного відшкодування податку на додану вартість та нараховано штрафні (фінансові) санкції податковим повідомленням-рішенням № від 24.01.2014.

Зменшуючи суму від'ємного значення з податку на додану вартість за листопад 2013 на 2 076 102 грн. податковим повідомленням-рішенням № від 24.01.2014, податковий орган посилався на включення позивачем до складу податкового кредиту за листопад 2013 року суми ПДВ у розмірі 2 076 102 грн. по заяві зі скаргою на постачальників (по податковим накладним, не зареєстрованим та/або зареєстрованих з порушенням), перша подія по яких сталася не в листопаді 2013 року.

Як встановлено матеріалами справи, відповідно до декларації позивача з податку на додану вартість за листопад 2013 року ним до складу податкового кредиту було включено суму податку на додану вартість в розмірі 2 076 102 грн. за податковими накладними, не зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних: № 55 від 11.10.2013, № 54 від 11.10.2013, № 10/2 від 19.10.2013, № 321 від 17.09.2013, № 10/2 від 29.10.2013, № 2/2 від 25.10.2013, № 1/2 від 24.10.2013, № 55/2 від 20.09.2013, № 1 від 15.11.2012, № 2 від 19.11.2012,№ 24/2 від 21.11.2012, № 8/2 від 13.11.2012, № 23/2 від 18.09.2012, № 14/2 від 08.10.2012, № 3/2 від 21.11.2012, № 30/2 від 28.11.2012, № 29/2 від 26.11.2012, № 28/2 від 22.11.2012, № 32/2 від 08.11.2012, № 10 від 12.11.2012, № 18/2 від 13.11.2012, № 58/2 від 27.11.2012, № 12/2 від 29.11.2012, № 29/2 від 23.11.2012, № 9/2 від 23.11.2012, № 2/2 від 05.10.2012, № 4/2 від 30.11.2012, № 3/2 від 26.11.2012, № 1319 від 20.11.2012, № 1320 від 20.11.2012, № 6/2 від 19.11.2012, № 6/2 від 30.11.2012, № 4/2 від 19.11.2012, № 11/2 від 15.11.2012, № 50/2 від 29.10.2012, № 18 від 13.09.2012, № 48/2 від 19.11.2012, № 19/2 від 02.11.2012, № 3/2 від 30.11.2012, № 1/2 від 02.11.2012, № 13/2 від 08.11.2012, № 15/2 від 09.12.2012, № 20/2 від 12.11.2012, № 8/2 від 27.11.2012, № 3/2 від 11.09.2012, № 15/2 від 19.11.2012, № 16/2 від 13.11.2012, № 2/2 від 28.11.2012, № 147/2 від 23.11.2012.

До зазначеної декларації було додано додаток 8 «Заява про відмову постачальника надати податкову накладну (порушення ним порядку заповнення та/або порядку реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних)».

Також, позивачем були подані податковому органу копії товарних чеків та інших розрахункових документів, що засвідчують факт сплати податку, у зв'язку з придбанням таких товарів/послуг та копії первинних документів, складених відповідно до Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», що підтверджують факт отримання таких товарів/послуг.

Відповідно до п. 198.1 ст. 198 Податкового кодексу України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу. У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу. У разі якщо платник податку не включив у відповідному звітному періоді до податкового кредиту суму податку на додану вартість на підставі отриманих податкових накладних, таке право зберігається за ним протягом 365 календарних днів з дати складання податкової накладної (п. 198.6 ст. 198 ПК України).

Згідно з абз. 11 п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України у разі відмови продавця товарів/послуг надати податкову накладну або в разі порушення ним порядку її заповнення та/або порядку реєстрації в Єдиному реєстрі покупець таких товарів/послуг має право додати до податкової декларації за звітний податковий період заяву із скаргою на такого постачальника, яка є підставою для включення сум податку до складу податкового кредиту. До заяви додаються копії товарних чеків або інших розрахункових документів, що засвідчують факт сплати податку у зв'язку з придбанням таких товарів/послуг або копії первинних документів, складених відповідно до Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», що підтверджують факт отримання таких товарів/послуг.

Таким чином, платник податку може включати до податкового кредиту суми податку по податковим накладним протягом 365 днів з дати їх виписки, при цьому скарга на постачальника, який порушив порядок заповнення та/або порядок реєстрації податкових накладних в Єдиному реєстрі, подається в тому звітному періоді, в якому суми податку на додану вартість по вказаних податкових накладних включені до складу податкового кредиту.

Оскільки, як встановлено судами обох інстанцій, позивачем в повному обсязі були виконані вимоги п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України з дотриманням строку 365 днів, тому в податкового органу були відсутні підстави для зменшення суми від'ємного значення з податку на додану вартість за листопад 2013 на 2 076 102 грн.

За вказаних обставин, відсутності порушень норм матеріального та процесуального права, висновок судів першої та апеляційної інстанцій про задоволення позовних вимог є вірним, а касаційна скарга відповідача - необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 221, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

УХВАЛИВ:

Допустити заміну по даній справі відповідача - Міжрегіонального головного управління Міндоходів - Центрального офісу з обслуговування великих платників його правонаступником - Міжрегіональним головним управлінням ДФС - Центральним офісом з обслуговування великих платників.

Касаційну скаргу Міжрегіонального головного управління Міндоходів - Центрального офісу з обслуговування великих платників залишити без задоволення.

Ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 29.10.2014 та постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 01.07.2014 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути переглянута Верховним Судом України у випадках, встановлених Кодексом адміністративного судочинства України.

Головуючий В.В. Кошіль
Судді І.В. Борисенко
О.А. Моторний