Справа № 818/3458/15
Суддя: С.М. Гелета
Дата ухвалення: 2015-11-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 листопада 2015 р. Справа №818/3458/15

Сумський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Гелети С.М.,

за участю секретаря судового засідання - Кліщенко В.О.,

представника позивача ОСОБА_1, представник відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Суми справу за адміністративним позовом Державного підприємства "Конотопський авіаремонтний завод "Авіакон" до Конотопської обєднаної державної податкової інспекції про скасування податкових повідомлень-рішень, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач, Державне підприємство "Конотопський авіаремонтний завод "Авіакон" (далі ДП "Авіакон"), звернувся до суду з адміністративним позовом до Конотопської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Сумській області (далі відповідач, Конотопська ОДПІ), в якому просить скасувати податкові повідомлення-рішення від 17.09.2015 року: - № 000531501 про зменшення суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість на суму 71498,00 грн. та застосування штрафної (фінансової) санкції в розмірі 35749,00 грн.; - № 000541501 про визначення суми грошового зобовязання з податку на додану вартість в розмірі 616017,00 грн. та застосування штрафної (фінансової) санкції в розмірі 308008,50 грн.; - № 000551501 про зменшення розміру відємного значення суми податку на додану вартість в розмірі 462364,00 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що за результатами перевірки, проведеної Конотопською ОДПІ, позивач отримав спірні податкові повідомлення-рішення. Підставою прийняття вказаних рішень став, на думку позивача, помилковий висновок податкового органу про відсутність реальних господарських взаємовідносин позивача з контрагентами ТОВ "Укртехснаб", ТОВ "Промелектроніка", ТОВ "Укрспецкомплект", ТОВ "Пауер", ТОВ "АДТ Груп", ТОВ "Шанс-1", ТОВ "Радіолокаційні системи" та ТОВ "Авіатехкомплект".

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, просила відмовити в їх задоволенні та зазначила, що проведеною Конотопською ОДПІ перевіркою встановлено порушення позивачем п. 44.1 ст. 44, п. 185.1 ст. 185, п. 198.2, п. 198.3, п. 198.6 ст. 198, п. 200.1, п. 200.2 ст. 200, п. 201.4, п. 201.7, 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України по контрагентам ТОВ "Укртехснаб", ТОВ "Промелектроніка", ТОВ "Укрспецкомплект", ТОВ "Пауер", ТОВ "АДТ Груп", ТОВ "Шанс-1", ТОВ "Радіолокаційні системи" та ТОВ "Авіатехкомплект", що призвело до завищення суми бюджетного відшкодування за серпень 2014 року на суму 71498,00 грн., заниження суми, яка підлягає сплаті до державного бюджету в розмірі 616017,00 грн. та зменшення суми відємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту в сумі 462364,00 грн. Вказані порушення встановлені в ході дослідження контрагентів позивача по ланцюгам постачання товарно-матеріальних цінностей.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд задовольняє позовні вимоги, виходячи із наступного.

Судом встановлено, що з 11.08.2015 року по 25.08.2015 року Конотопською ОДПІ проведено документальну позапланову виїзну перевірку ДП "Авіакон" з питань достовірності визначення показників декларацій з податку на додану вартість по взаємовідносинах з ТОВ "Шанс-1" за липень 2014 року, ТОВ "Укртехснаб" за лютий, квітень 2015 року, ТОВ "Авіатехкомплект" за липень, серпень 2014 року, лютий, березень, квітень 2015 року, ТОВ "Промелектроніка" за липень 2014 року, січень 2015 року, ТОВ "Пауер" за січень 2015 року, ТОВ "АДТ Груп" за березень 2015 року, ТОВ "Укрспецкомплект" за березень 2015 року, ТОВ "Радіолокаційні системи" за квітень 2015 року.

За результатами перевірки Конотопською ОДПІ складено акт від 01.09.2015 року № 202/15-01/12602750 (т. 1 а.с.19-115).

Перевіркою встановлено порушення позивачем п. 44.1 ст. 44, п. 185.1 ст. 185, п. 198.2, п. 198.3, п. 198.6 ст. 198, п. 200.1, п. 200.2 ст. 200, п. 201.4, п. 201.7, 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України, що призвело до завищення суми бюджетного відшкодування за серпень 2014 року на суму 71498,00 грн., заниження суми, яка підлягає сплаті до державного бюджету в розмірі 616017,00 грн. та зменшення суми відємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту в сумі 462364,00 грн.

На підставі акту перевірки Конотопською ОДІП прийнято спірні податкові повідомлення-рішення від 17.09.2015 року № 000531501 про зменшення суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість на суму 71498,00 грн. та застосування штрафної (фінансової) санкції в розмірі 35749,00 грн. (т. 1 а.с.15); № 000541501 про визначення суми грошового зобовязання з податку на додану вартість в розмірі 616017,00 грн. та застосування штрафної (фінансової) санкції в розмірі 308008,50 грн. (т. 1 а.с.16); № 000551501 про зменшення розміру відємного значення суми податку на додану вартість в розмірі 462364,00 грн. (т. 1 а.с.17).

Підставою для прийняття спірних податкових повідомлень-рішень став висновок податкового органу про відсутність реальності господарських операцій позивача із вищевказаними контрагентами, в звязку з чим у ДП "Авіакон" відсутній обєкт оподаткування податком на додану вартість за результатами таких господарських операцій. Такого висновку перевіряючи дійшли в ході перевірки ланцюгів постачання товарно-матеріальних цінностей, отриманих позивачем від осіб, які не виконують свої податкові зобовязання.

Суд не може погодитись з такими висновками податкового органу, з огляду на наступне.

З матеріалів справи вбачається, що 26.03.2014 року між ДП "Авіакон" (покупець) та ТОВ "Укртехснаб" (постачальник) укладено договір № 26/03/165-14, відповідно до якого постачальник зобовязується передати, а покупець прийняти й оплатити продукцію, вказану в додатку до договору (т. 1 а.с.148-152). На виконання вказаного договору в лютому та квітні 2015 року товар, зазначений у видаткових накладних (т. 1 а.с.153-161, 163-167, 170-171, 173, 175-176) був поставлений позивачу. ТОВ "Укртехснаб" надало ДП "Авіакон" податкові накладні (т. 1 а.с.178-194). Перевезення вказаних партій товару підтверджується відповідними товарно-транспортними накладними (т. 1 а.с.153-158 зворот. стор., 162, 168, 172). Оплата за отриманий товар проведена позивачем в безготівковій формі згідно платіжних доручень (т. 1 а.с.195-204). Придбаний товар обліковано на складі згідно карток складського обліку матеріалів (т. 1 а.с. 205-239).

24.03.2014 року між ДП "Авіакон" (покупець) та ТОВ "Промелектроніка" (постачальник) укладено договір № 132-14, відповідно до якого постачальник зобовязується передати, а покупець прийняти й оплатити продукцію, вказану в додатку до договору (т. 2 а.с.32-36). На виконання вказаного договору в липні 2014 року, січні 2015 року товар, зазначений у видаткових накладних (т. 2 а.с.39-43, 45-46) був поставлений позивачу. ТОВ "Промелектроніка" надало ДП "Авіакон" податкові накладні (т. 2 а.с.49-60). Перевезення вказаних партій товару підтверджується експрес накладними перевізника ТОВ "Нова Пошта" (т. 2 а.с.39-43 зворот. стор., 44, 47). Оплата за отриманий товар проведена позивачем в безготівковій формі згідно платіжних доручень (т. 2 а.с.61-76). Придбаний товар обліковано на складі згідно карток складського обліку матеріалів (т. 2 а.с.77-87).

16.07.2012 року між ДП "Авіакон" (покупець) та ТОВ "Укрспецкомплект" (постачальник) укладено договір № 264-12, відповідно до якого постачальник зобовязується передати, а покупець прийняти й оплатити продукцію, вказану в додатку до договору (т. 2 а.с.95-98). На виконання вказаного договору в березні 2015 року товар, зазначений у видаткових накладних (т. 2 а.с.101-102, 104-107, 109) був поставлений позивачу. ТОВ "Укрспецкомплект" надало ДП "Авіакон" податкові накладні (т. 2 а.с.110-118). Перевезення вказаних партій товару підтверджується експрес накладними перевізника ТОВ "Нова Пошта" (т. 2 а.с.101, 103, 104, 105, 106, 108, 109 зворот. стор.). Оплата за отриманий товар проведена позивачем в безготівковій формі згідно платіжних доручень (а.с.119-127). Придбаний товар обліковано на складі згідно карток складського обліку матеріалів (а.с.128-131).

07.04.2014 року між ДП "Авіакон" (покупець) та ТОВ "Пауер" (постачальник) укладено договір № 182-14, відповідно до якого постачальник зобовязується передати, а покупець прийняти й оплатити продукцію, вказану в додатку до договору (т. 2 а.с.134-138). На виконання вказаного договору в січні 2015 року товар, зазначений у видаткових накладних (т. 2 а.с.143, 145) був поставлений позивачу. ТОВ "Пауер" надало ДП "Авіакон" податкові накладні (т. 2 а.с.146-147). Перевезення вказаних партій товару підтверджується відповідною товарно-транспортною накладною (т. 2 а.с.144). Оплата за отриманий товар проведена позивачем в безготівковій формі згідно платіжних доручень (т. 2 а.с.148-150). Придбаний товар обліковано на складі згідно карток складського обліку матеріалів (а.с.168-172).

23.03.2015 року між ДП "Авіакон" (покупець) та ТОВ "АДТ Груп" (постачальник) укладено договір № 97-15, відповідно до якого постачальник зобовязується передати, а покупець прийняти й оплатити продукцію, вказану в додатку до договору (т. 2 а.с.173-175). На виконання вказаного договору в березні 2015 року товар, зазначений у видатковій накладній (т. 2 а.с.176) був поставлений позивачу. ТОВ "АДТ Груп" надало ДП "Авіакон" податкову накладну (т. 2 а.с.178-179). Перевезення товару підтверджується відповідною товарно-транспортною накладною (т. 2 а.с.177). Оплата за отриманий товар проведена позивачем в безготівковій формі згідно платіжного доручення (т. 2 а.с.180). Придбаний товар обліковано на складі згідно карток складського обліку матеріалів (т. 2 а.с.181-194).

27.04.2015 року між ДП "Авіакон" (покупець) та ТОВ "Радіолокаційні системи" (постачальник) укладено договір № 20/04-2015/172-15, відповідно до якого постачальник зобовязується передати, а покупець прийняти й оплатити продукцію, вказану в додатку до договору (т. 2 а.с.195-199). На виконання вказаного договору в квітні 2015 року товар, зазначений у видатковій накладній (т. 2 а.с.200) був поставлений позивачу. ТОВ "Радіолокаційні системи" надало ДП "Авіакон" податкову накладну (т. 2 а.с.202). Перевезення товару підтверджується відповідною товарно-транспортною накладною (т. 2 а.с.201). Оплата за отриманий товар проведена позивачем в безготівковій формі згідно платіжних доручень (т. 2 а.с.203). Придбаний товар обліковано на складі згідно карток складського обліку матеріалів (т. 2 а.с.204-205).

15.08.2013 року між ДП "Авіакон" (покупець) та ТОВ "Шанс-1" (постачальник) укладено договір № 287-13, відповідно до якого постачальник зобовязується передати, а покупець прийняти й оплатити продукцію, вказану в додатку до договору (т. 2 а.с.206-210). На виконання вказаного договору в липні 2015 року товар, зазначений у видатковій накладній (т. 2 а.с.213) був поставлений позивачу. ТОВ "Шанс-1" надало ДП "Авіакон" податкові накладні (т. 2 а.с.214-215). Перевезення товару підтверджується товарно-транспортною накладною (т. 2 а.с.213 зворот. стор.). Оплата за отриманий товар проведена позивачем в безготівковій формі згідно платіжних доручень (т. 2 а.с.216-217). Придбаний товар обліковано на складі згідно карток складського обліку матеріалів (т. 2 а.с.218-219).

Крім того, ДП "Авіакон" (покупець) уклало з ТОВ "Авіатехкомплект" (постачальник) договори № 185-14 від 08.04.2014 року та № 244-12 від 06.08.2012 року, відповідно до яких постачальник зобовязується передати, а покупець прийняти й оплатити товар, вказаний в додатках до зазначених договорів (т. 2 а.с.220-224, 231-234). На виконання вказаного договору в липні-серпні 2014 року, лютому-квітні 2015 року товар, зазначений у видаткових накладних (т. 2 а.с.235-236, 238, 240, 241-242, 244-247, 249-250, т. 3 а.с.1, 3-5, 7-14, 16-19, 21, 23, 25, 27-29, 31-32, 34, 36-39) був поставлений позивачу. ТОВ "Авіатехкомплект" надало ДП "Авіакон" податкові накладні (т. 3 а.с.40-88). Перевезення товару підтверджується товарно-транспортними накладними (т. 2 а.с.235 зворот. стор., 237, 239, 243, 248, 249-250 зворот. стор., т. 3 а.с.2, 3 зворот. стор., 6, 15, 20, 22-25, 26, 30, 31 зворот. стор., 33, 35, 36-39 зворот. стор., ). Оплата за отриманий товар проведена позивачем в безготівковій формі згідно платіжних доручень (т. 3 а.с.89-113). Придбаний товар обліковано на складі згідно карток складського обліку матеріалів (т. 3 а.с.114-250, т. 4 а.с.1-9).

При цьому, як випливає з акту перевірки, всі необхідні первинні документи, що підтверджують фактичне виконання правочинів з постачання товарів, досліджені в ході перевірки, зауваження щодо їх складання у податкового органу були відсутні.

Надаючи правову оцінку матеріалам справи, суд виходить з наступного.

Відповідно до п.п. 14.1.181. п. 14.1. ст. 14 ПК України податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Пунктом 198.1. ст. 198 ПК України визначено, що право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає, зокрема, у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

Згідно п. 198.2. ст. 198 ПК України датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг.

Пунктом 198.3. ст. 198 ПК України визначено, що податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг (у разі здійснення контрольованих операцій - не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу) та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку. Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Згідно п. 201.10 ст. 201 ПК України при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов'язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою. Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

З огляду на викладені норми Податкового кодексу України можна дійти висновку про існування декількох підстав для формування податкового кредиту з ПДВ, а саме: наявність у платника податку - покупця належно оформленої податкової накладної, використання придбаного товару (послуги) у власній господарській діяльності, а також фактичне виконання господарської операції за наслідками якої виникає право на податковий кредит з ПДВ.

Крім того, окремо варто зауважити, що для віднесення відповідних сум податків, сплачених в ціні товару до податкового кредиту, в розумінні Податкового кодексу України, не передбачається обовязкова умова про сплату цих сум до бюджету контрагентами. Якщо контрагент не виконав своїх зобов'язань по належному формуванню первинних документів для підтвердження податкового кредиту або зобовязання з ПДВ, то це не може тягнути відповідальності та негативних наслідків саме щодо цієї особи. Зазначена обставина не є підставою для позбавлення платника податку права на формування податкового кредиту з податку на додану вартість у разі, якщо останній виконав усі передбачені законом умови щодо формування податкового кредиту з ПДВ та має всі документальні підтвердження його розміру.

Даний висновок також узгоджується із практикою Європейського Суду з прав людини. Так, у справі "БУЛВЕС" АД проти Болгарії" (заява № 3991/03). Європейський Суд з прав людини у своєму рішенні від 22 січня 2009 року зазначив, що "платник податку не повинен нести наслідків невиконання постачальником його зобовязань зі сплати податку і в результаті сплачувати ПДВ другий раз, а також сплачувати пеню. На думку Суду, такі вимоги стали надмірним тягарем для платника податку, що порушило справедливий баланс, який повинен підтримуватися між вимогами суспільного інтересу та вимогами захисту права власності".

При проведенні перевірки зауваження перевіряючих стосувались неможливості встановлення походження товару в досліджених ланцюгах до ТОВ "Укртехснаб", ТОВ "Промелектроніка", ТОВ "Укрспецкомплект", ТОВ "Пауер", ТОВ "АДТ Груп", ТОВ "Шанс-1", ТОВ "Радіолокаційні системи" та ТОВ "Авіатехкомплект". В звязку з цим податковим органом зроблено висновок, що і позивачем, в свою чергу, допущено порушення податкового законодавства по взаємовідносинам із вказаними контрагентами.

При цьому, матеріалами справи підтверджується факт як придбання так і перевезення і оприбуткування на складі ДП "Авіакон" придбаного товару.

Посилання відповідача на те, що по контрагентам ТОВ "ВО "Укрспецкомплект", ТОВ "Фірма "Пауер", ТОВ "Укртехснаб" податкові накладні виписані в порушення п. 198.2. ст. 198 ПК України, суд вважає необґрунтованими та безпідставними. Представником позивача надано письмові пояснення із посиланням на первинні документи щодо встановлення першої події, додатково зазначила, що оплата та отримання товару відбувалися в різні місяці, а перевіряючими взагалі не досліджувалися інші періоди, оскільки не були предметом перевірки. На вимогу суду надати докази невірного встановлення першої події щодо перевірених податкових накладних та пояснити коли саме було отримано та оплачено товар представник відповідача не зміг, акт перевірки таких відомостей не містить.

Також судом визнається безпідставним твердження представника відповідача відносно того, що у позивача відсутні докази транспортування товару від контрагентів, оскільки такі твердження спростовані матеріалами справи та наявними товарно-транспортними накладними підприємств-перевізників.

Як підтверджується матеріалами справи, факт здійснення господарських операцій між позивачем та контрагентами у перевіряємий період підтверджується документально, судом встановлено відповідність даних податкових накладних фактичним обставинам. За результатами дослідження матеріалів справи, судом не встановлено наміру отримати за вищевказаним договорам інший результат, ніж отримання послуг.

Досліджуючи витребувані та приєднані до справи документи, суд зазначає, що матеріали справи не містять жодних доказів наявності між позивачем та його контрагентом при укладанні і виконанні договорів взаємоузгоджених зловмисних дій, спрямованих на порушення існуючого в державі суспільного ладу або моральних засад. Таких доказів відповідачем не надано, а судом, відповідно до вимог ст. 11 КАС України, не виявлено. При цьому, суд бере до уваги, що доказів, які б вказували на відсутність реальності господарських операцій за цим договором надання послуг, за правилами ч. 2 ст. 71 КАС України відповідач до суду не надав.

З матеріалів справи, актів перевірки, вбачається, що позивач виконав вимоги діючого податкового законодавства, сплативши податок на додану вартість в ціні отриманих послуг у безпосереднього контрагента, який, в свою чергу, видав позивачу належним чином оформлені податкові накладні на визначені та сплачені позивачем суми податку.

Згідно ст. 61 Конституції України, норми якої є нормами прямої дії, юридична відповідальність особи має індивідуальний характер. Тому, якщо контрагент позивача не виконав свого зобовязання зі сплати ПДВ до бюджету, настає відповідальність та відповідні негативні наслідки саме щодо цієї особи. Зазначена обставина не є підставою для позбавлення платника податку права на податковий кредит у разі, якщо останній виконав усі передбачені законом умови та має документальні підтвердження розміру свого податкового кредиту.

Податковий орган не надав суду безпосередніх доказів і того що вказані операції по отриманні послуг мали фіктивний чи безтоварний характер, всі первинні документи були досліджені при проведенні перевірки, зауважень податкового органу були відсутні, податковим органом не надані суду також докази того, що безпосередній контрагент позивача, в момент складення податкових накладних був виключений з реєстру платників податку на додану вартість, а його свідоцтво платників податку на додану вартість було анульоване у встановленому чинним законодавством порядку.

Оскільки податок на додану вартість є непрямим податком, то обовязком покупця є сплата податку на додану вартість у ціні отриманих товарів, а обовязок утримання такого непрямого податку із вартості проданого товару та перерахування його до бюджету несе надавач таких товарів.

Обовязок ДП "Авіакон" в сплаті непрямого податку завершується із сплатою вартості отриманих товарів, при цьому відсутні можливості у отримувача товарів при включенні сум податку, сплаченого в ціні послуги, до податкового кредиту пересвідчитися у фактичному надходженні таких сум до бюджету та не наділено її відповідними повноваженнями для таких дій. Незважаючи на це, податковим органом право позивача на формування податкового кредиту поставлено в залежність від добросовісності не тільки іншої особи - контрагента, а і осіб, з деякими позивач навіть не перебував у правовідносинах, тобто у подальших контрагентах постачальників.

Невиконання такими особами свого зобовязання по сплаті податку до бюджету, тягне негативні наслідки саме для цих осіб. На переконання суду, своїми рішеннями відповідач встановив для позивача додаткові обмеження, що суперечить вимогам ст. 19 ч. 2 Конституції України, яка зобов`язує органи державної влади, їх посадових осіб діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідачем не наведено жодних доводів та не подано будь-яких доказів, які б могли свідчити про недобросовісність позивача як платника податків або про наявність обставин, що виключають обґрунтованість заявленої позивачем податкової вигоди.

Обов'язки з контролю за дотримання достовірності та своєчасністю визначення сум податку, за правильністю нарахування та сплати податку на додану вартість контрагентом позивача, відповідно до Закону, покладаються на податкові ограни, а не на позивача.

Слід також зазначити, що ст. 203 ЦК України передбачені вимоги, додержання сторонами яких є необхідним для чинності правочину, а саме зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності, волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі, правочин має вчинятися у формі, встановленій законом, правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Згідно з ч.2 ст.215 ЦК України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Крім того, пунктом 3 ст. 215 ЦК України передбачено, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Відповідно до ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину). Статтею 204 ЦК України передбачено, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, яка викладені у постанові Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 р. № 9 "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" (далі за текстом Постанова Пленуму ВСУ № 9) суд зауважує наступне. В силу положень п. 18 Постанови Пленуму ВСУ № 9, перелік правочинів, які є нікчемними як такі, що порушують публічний порядок, визначений статтею 228 ЦК України: 1) правочини, спрямовані на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина; 2) правочини, спрямовані на знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним. Такими є правочини, що посягають на суспільні, економічні та соціальні основи держави, зокрема: правочини, спрямовані на використання всупереч закону комунальної, державної або приватної власності; правочини, спрямовані на незаконне відчуження або незаконне володіння, користування, розпорядження об'єктами права власності українського народу землею як основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави, її надрами, іншими природними ресурсами (ст. 14 Конституції України); правочини щодо відчуження викраденого майна; правочини, що порушують правовий режим вилучених з обігу або обмежених в обігу об'єктів цивільного права тощо. Усі інші правочини, спрямовані на порушення інших об'єктів права, передбачені іншими нормами публічного права, не є такими, що порушують публічний порядок. При кваліфікації правочину за ст. 228 ЦК має враховуватися вина, яка виражається в намірі порушити публічний порядок сторонами правочину або однією зі сторін. Доказом вини може бути вирок суду, постановлений у кримінальній справі, щодо знищення, пошкодження майна чи незаконного заволодіння ним тощо. Наслідки вчинення правочину, що порушує публічний порядок, визначаються загальними правилами (стаття 216 ЦК).

Суд звертає увагу, що відповідачем не надано доказів, що угоди, укладені між позивачем та контрагентами визнані судом недійсними, а відтак, відповідно до статті 204 Цивільного кодексу України та згідно з позицією Верховного Суду України, викладеною в Узагальненнях "Практика розгляду судами цивільних справ про визнання правочинів недійсними" від 24.11.2008 року - законодавцем закріплено презумпцію правомірності правочину. Правомірність є конститутивною ознакою правочину, як юридичного факту.

Згідно з приписами частини 2 статті 215 ЦК України правочин є нікчемним лише, якщо його недійсність встановлена законом. Таким чином, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Згідно з частиною 1 статті 228 ЦК України, правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним. Усі інші правочини, спрямовані на порушення інших об'єктів права, передбачені іншими нормами публічного права, не є такими, що порушують публічний порядок.

Отже, належних та допустимих в розумінні ст.70 КАС України доказів на підтвердження тверджень суб'єкта владних повноважень про порушення позивачем вимог цивільного та податкового законодавства при здійсненні господарської діяльності акт перевірки не містить.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. При цьому слід зазначити, що ч. 1 ст. 72 КАС України зазначений обовязок кожної сторони довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Оскільки в судовому засіданні було підтверджено правомірність формування позивачем податкового кредиту по господарським операціям з ТОВ "Укртехснаб", ТОВ "Промелектроніка", ТОВ "Укрспецкомплект", ТОВ "Пауер", ТОВ "АДТ Груп", ТОВ "Шанс-1", ТОВ "Радіолокаційні системи" та ТОВ "Авіатехкомплект", суд вважає висновки податкового органу про завищення ДП "Авіакон" суми бюджетного відшкодування за серпень 2014 року на суму 71498,00 грн., заниження суми, яка підлягає сплаті до державного бюджету в розмірі 616017,00 грн. та зменшення суми відємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту в сумі 462364,00 грн. необґрунтованими.

Враховуючи викладене, суд вважає податкові повідомлення-рішення від 17.09.2015 року № 000531501, № 000541501 та № 000551501 такими, що не відповідають вимогам ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у звязку з чим підлягають скасуванню.

Відповідно до ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України підлягають відшкодуванню за рахунок бюджетних асигнувань Конотопської ОДПІ, понесені позивачем судові витрати у виді судового збору в розмірі 22404,56 грн., сплаченого платіжним дорученням від 21.09.2015 року № 3281, оригінал якого знаходиться в матеріалах справи (а.с.3).

Керуючись ст. ст. 86, 94, 98, 158-163, 167, 186, 254 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов Державного підприємства "Конотопський авіаремонтний завод "Авіакон" до Конотопської обєднаної державної податкової інспекції про скасування податкових повідомлень-рішень задовольнити.

Скасувати податкові повідомлення-рішення Конотопської обєднаної державної податкової інспекції від 17.09.2015 р. № 000531501, №000541501, №000551501.

Стягнути на користь Державного підприємства "Конотопський авіаремонтний завод "Авіакон" (м. Конотоп, вул. Рябошапка, 25, і.к. 12602750) за рахунок бюджетних асигнувань Конотопської обєднаної державної податкової інспекції (і.к. 39501786) суму судового збору в розмірі 22404,56 грн.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Сумський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги на постанову суду в десятиденний строк з дня отримання постанови в повному обсязі.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження, набрання законної сили рішення за наслідками апеляційного провадження, закінчення апеляційного розгляду справи.

Повний текст постанови складено 09.11.2015 року.

Суддя С.М. Гелета