Справа № 236/2812/15-а
Суддя: Бікезіна О. В.
Дата ухвалення: 2015-11-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 236/2812/15-а
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04.11.2015 року Краснолиманський міський суд Донецької області в складі:

головуючого - судді Бікезіної О.В.

за участю: секретаря Макєєвої Ю.О.

позивача ОСОБА_1

представника відповідача Мирошника О.Ф. (за довіреністю)

третьої особи ОСОБА_3

представника третьої особи Межерицької М.О. (за довіреністю)

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Красний Лиман адміністративний позов ОСОБА_1 до виконавчого комітету Краснолиманської міської ради Донецької області, треті особи: ОСОБА_3, служба у справах дітей Краснолиманської міської ради, про скасування рішення виконавчого комітету Краснолиманської міської ради Донецької області № 77 від 18.03.2015 року "Про внесення змін в рішення виконавчого комітету Краснолиманської міської ради від 22.08.2012 року №344 "Про участь у вихованні малолітнього ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, його батька - ОСОБА_1", -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до виконавчого комітету Краснолиманської міської ради, треті особи: ОСОБА_3, служба у справах дітей Краснолиманської міської ради Донецької області, про скасування рішення виконавчого комітету Краснолиманської міської ради від 18.03.2015 року № 77 «Про внесення змін в рішення виконавчого комітету Краснолиманської міської ради від 22.08.2012 року №344 «Про участь у вихованні малолітнього ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, його батька - ОСОБА_1».

В обґрунтування позову зазначив наступне. З 10.09.2005 року по 07.05.2012 року він знаходився в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3 Від сумісного життя сторони мають сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1. Після розірвання шлюбу мати забороняла йому спілкуватися з дитиною. Він звернувся до органів опіки та піклування та виконавчим комітетом Краснолиманської міської ради 22.08.2012 року було прийнято рішення №344 «Про участь у вихованні малолітнього ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, його батька - ОСОБА_1».

Відповідно до вказаного рішення позивачу був встановлений час для спілкування з дитиною - кожна п'ятниця з 17:00 год. до 15:00 год. неділі.

Оскільки вказане рішення ОСОБА_3 не виконувала, він змушений був звернутися до суду з позовом про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною. Рішенням Краснолиманського міського суду від 03.11.2014 року ОСОБА_3 було зобов'язано не перешкоджати ОСОБА_1 брати участь у вихованні та спілкуванні з дитиною - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, виконувати порядок спілкування з дитиною, визначений рішенням виконкому Краснолиманської міської ради №344 від 22.08.2012 року. Рішення суду ОСОБА_3 не завжди виконувала.

18.03.2015 року, за зверненням ОСОБА_3, виконавчим комітетом Краснолиманської міської ради прийнято рішення № 77 «Про внесення змін в рішення виконавчого комітету Краснолиманської міської ради від 22.08.2012 року №344 «Про участь у вихованні малолітнього ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, його батька - ОСОБА_1», відповідно до якого час спілкування його з сином встановлений за попередньою домовленістю з матір'ю дитини, враховуючи думку та бажання малолітнього ОСОБА_5

Вважає, що вказаним рішенням виконавчий комітет фактично змінив спосіб спілкування з дитиною, який був встановлений рішенням суду, вирішення питання про його спілкування з дитиною тепер повністю залежить від ОСОБА_3 Вважає, що вказане рішення винесено з порушенням норм чинного законодавства (ст. 124 Конституції України, ст.ст. 158, 159 СК України) і підлягає скасуванню.

В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги, наполягав на їх задоволенні, навів доводи аналогічні викладеним в позовній заяві.

В судовому засіданні представник відповідача Мирошник О.Ф. (який діє на підставі довіреності від 16.09.2015 року за №17, а.с. 33) проти задоволення позовних вимог позивача заперечував, пояснив, що 18.03.2015 року виконавчим комітетом Краснолиманської міської ради прийнято рішення № 77 «Про внесення змін в рішення виконавчого комітету Краснолиманської міської ради від 22.08.2012 року №344 «Про участь у вихованні малолітнього ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, його батька - ОСОБА_1». Пункт 2 даного рішення викладено в наступній редакції: «Встановити час спілкування ОСОБА_1 з сином ОСОБА_5, за попередньою домовленістю з матір'ю дитини - ОСОБА_3, враховуючи думку та бажання малолітнього ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1». Вказане рішення було прийнято на підставі звернення ОСОБА_3, яка вказала, що з 2012 року змінилися обставини, які були враховані при винесенні рішення, крім того, просила врахувати бажання та думку самої дитини та змінити графік спілкування дитини з батьком.

13 лютого 2015 року на засіданні комісії з питань захисту дитини міської ради розглянуто заяву ОСОБА_3 та за результатами співбесіди з батьками, було прийнято рішення та їм рекомендовано продовжувати виконувати рішення виконкому від 22.08.2012 року №344 , рекомендовано ОСОБА_1 під час спілкування з сином більш змістовно організовувати його дозвілля, повторно заслухати на засіданні комісії в березні 2015 року батьків з приводу виконання рішення з урахуванням наданих рекомендацій.

12 березня 2015 року на засіданні комісії з питань захисту прав дитини міської ради було продовжено розгляд заяви ОСОБА_3 Психологом навчально-методичного кабінету практичної психології при відділі освіти Краснолиманської міської ради, в присутності членів комісії була проведена співбесіда з малолітнім ОСОБА_5, та вислухана думка дитини щодо участі у його вихованні батька - ОСОБА_1, в ході якої було з'ясовано, що дитина не завжди має бажання спілкуватися з батьком відповідно до графіку, встановленого рішенням виконкому від 22.08.2012 року №344.

Вважає, що ОСОБА_1 невірно тлумачить рішення Краснолиманського міського суду від 03.11.2014 року, оскільки предметом спору, який розглядався судом була наявність перешкод з боку матері ОСОБА_3 у спілкуванні батька з дитиною, а не встановлення порядку такого спілкування.

Вважає, що рішення виконавчого комітету Краснолиманської міської ради від 18.03.2015 року № 77 «Про внесення змін в рішення виконавчого комітету Краснолиманської міської ради від 22.08.2012 року №344 «Про участь у вихованні малолітнього ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, його батька - ОСОБА_1» є законним та обґрунтованим, винесено у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, підстави для його скасування відсутні. Просив у позовних вимогах відмовити у повному обсязі.

Третя особа ОСОБА_3 в судовому засіданніпояснила, що з 10.09.2005 року по 07.05.2012 року перебувала у шлюбі з ОСОБА_1 Від сумісного життя вони мають сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1. Виконавчим комітетом Краснолиманської міської ради 22.08.2012 року, саме за її заявою, було прийнято рішення №344 «Про участь у вихованні малолітнього ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, його батька - ОСОБА_1», відповідно до якого батьку був наданий час для спілкування з дитиною щоп'ятниці з 17:00 год. до 15:00 год. неділі. На той час сину було 6 років та його думка при вирішенні питання не враховувалась.

В 2014 році ОСОБА_1 звернувся до суду оскільки вважав, що вона чинить перешкоди у спілкуванні з дитиною. Як тоді, так і зараз вона запевняє, що жодних перешкод у спілкуванні батька з дитиною не чинила. Дитині вже 9 років, він сам хоче вирішувати коли спілкуватися з батьком, а коли ні. Останнім часом вона почала замічати погіршення емоційного стану дитини після спілкування з батьком, змушена була навіть звернутися за консультацією до психолога. Вона в лютому 2015 року звернулася до виконкому з приводу зміни графіку зустрічей дитини з батьком. Спочатку після співбесіди з ними, їм було запропоновано продовжувати виконувати рішення виконкому від 22.08.2012 року №344.

А 18.03.2015 року виконавчим комітетом Краснолиманської міської ради прийнято рішення № 77 «Про внесення змін в рішення виконавчого комітету Краснолиманської міської ради від 22.08.2012 року №344 «Про участь у вихованні малолітнього ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, його батька - ОСОБА_1», відповідно до якого батьку наданий час для спілкування з дитиною - за попередньою домовленістю з нею, враховуючи думку та бажання ОСОБА_5. Вважає, що це рішення є таким, що прийнято саме в інтересах дитини, тому є законним та підстав для його скасування не має. Просить в позові ОСОБА_1 відмовити.

Представник третьої особи - служби у справах дітей Краснолиманської міської ради Донецької області - Межерицька М.О. (яка діє на підставі довіреності від 13.10.2015 року, а.с.55) у судовому засіданні пояснила, що відповідно до Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов'язаної із захистом прав дитини, на служби у справах дітей покладається безпосереднє ведення справ та координація діяльності стосовно захисту прав дітей. Відповідно до п. 73 вказаного Порядку участь у вихованні дитини та у разі потреби порядок побачення з дитиною того з батьків, який проживає окремо від неї, встановлюються виконавчою радою. Вважає, що прийняте виконавчим комітетом Краснолиманської міської ради рішення від 18.03.2015 року № 77 «Про внесення змін в рішення виконавчого комітету Краснолиманської міської ради від 22.08.2012 року №344 «Про участь у вихованні малолітнього ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, його батька - ОСОБА_1» є повністю законним, просила відмовити в позові.

Суд, вислухавши позивача, представника відповідача, третю особу, представника третьої особи, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду спору по суті, встановив фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Частиною 1 статті 6 КАС України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією, чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Як встановлено судом, ОСОБА_1 та ОСОБА_3 від зареєстрованого шлюбу мають дитину - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, дитина після розірвання шлюбу проживає з ОСОБА_3 (а.с.30).

Виконавчим комітетом Краснолиманської міської ради Донецької області 22.08.2012 року було прийнято рішення № 344 «Про участь у вихованні малолітнього ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, його батька - ОСОБА_1» (а.с.7).

Відповідно до п. 2 вказаного рішення позивачу був встановлений час для спілкування з дитиною, за попередньою домовленістю з матір'ю, - щоп'ятниці 0 17:00 год. ОСОБА_1 забирає ОСОБА_5 у матері та о 15:00 год в неділю повертає дитину до місця проживання матері (а.с.7 зворот).

Рішенням Краснолиманського міського суду від 03.11.2014 року за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа - служба у справах дітей виконавчого комітету Краснолиманської міської ради Донецької області, про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною, позовні вимоги ОСОБА_1 задоволені, ОСОБА_3 було зобов'язано не перешкоджати ОСОБА_1 брати участь у вихованні та спілкуванні з дитиною - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, виконувати порядок спілкування з дитиною, визначений рішенням виконкому Краснолиманської міської ради №344 від 22.08.2012 року (а.с.10-11).

В 2015 році ОСОБА_3 звернулася до відповідача з клопотанням про внесення змін до рішення виконавчого комітету Краснолиманської міської ради Донецької області від 22.08.2012 року № 344 «Про участь у вихованні малолітнього ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, його батька - ОСОБА_1», посилаючись на зміни обставин, які існували на день прийняття цього рішення, на вік та емоційний стан дитини (а. с.31-32).

Службою у справах дітей Краснолиманської міської ради 11 лютого 2015 року проведено обстеження житлово-побутових умов проживання за адресою: АДРЕСА_1, де проживає ОСОБА_3 та встановлено, що для проживання та розвитку малолітнього ОСОБА_5 створено відповідні умови, дитина забезпечена необхідними речами, в квартирі дотримано санітарно-гігієнічні норми (а.с.30).

20 січня 2015 року психологом навчально-методичного кабінету практичної психології при відділі освіти Краснолиманської міської ради, ОСОБА_6. складено інформаційну довідку щодо проведеної роботи з малолітнім ОСОБА_5, з якого вбачається, що: « Значущою фігурою в житті ОСОБА_5 є мама та бабуся, з якими він проживає на цей час, можливо, вони проводять з дитиною найбільше часу. Хлопчик сором'язливий з низькою самооцінкою. Дитина не бачить свого місця в сімейному оточенні, це може свідчити про те, що дорослі не враховують його думку в багатьох випадках. Батько дитини також є важливою фігурою в його житті, але емоційний зв'язок з ним розірваний, що свідчить про наявність проблем у спілкуванні сина та батька… Також хлопчик прагне, щоб його думку сприймали та враховували її…» (а.с.29).

13 лютого 2015 року на засіданні комісії з питань захисту дитини міської ради розглянуто заяву ОСОБА_3 та за результатами співбесіди з батьками, було прийнято рішення №05 та їм рекомендовано продовжувати виконувати рішення виконкому від 22.08.2012 року №344 , рекомендовано ОСОБА_1 під час спілкування з сином більш змістовно організовувати його дозвілля, повторно заслухати на засіданні комісії в березні 2015 року батьків з приводу виконання рішення з урахуванням наданих рекомендацій (а.с.28).

12 березня 2015 року на засіданні комісії з питань захисту прав дитини міської ради було продовжено розгляд заяви ОСОБА_3, в присутності членів комісії була проведена співбесіда з малолітнім ОСОБА_5, та вислухана думка дитини щодо участі у його вихованні батька - ОСОБА_1, в ході якої було з'ясовано, що дитина не завжди має бажання спілкуватися з батьком відповідно до графіку, встановленого рішенням виконкому від 22.08.2012 року №344. З урахуванням цього комісія прийняла рішення №06 від 12 березня 2015 року «Про клопотання перед виконавчим комітетом міської ради про прийняття рішення щодо внесення змін в рішення виконавчого комітету Краснолиманської міської ради від 22.08.2012 року №344 «Про участь у вихованні малолітнього ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, його батька - ОСОБА_1» (а.с.27).

18.03.2015 року виконавчим комітетом Краснолиманської міської ради прийнято рішення № 77 «Про внесення змін в рішення виконавчого комітету Краснолиманської міської ради від 22.08.2012 року №344 «Про участь у вихованні малолітнього ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, його батька - ОСОБА_1» (а.с.8-9).

Відповідно до вказаного рішення п. 2 рішення від 22.08.2012 року №344 викладений в новій редакції: «Встановити час спілкування ОСОБА_1 з сином ОСОБА_5, за попередньою домовленістю з матір'ю дитини - ОСОБА_3, враховуючи думку та бажання малолітнього ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1» (а.с.9).

Згідно ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 9 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Суд вирішує справи на підставі Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до положень Конвенції ООН «Про права дитини» від 20.11.1989 року (ратифікована Україною Постановою ВР від 27.02.1991 року № 789-ХІІ) в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до статті 158 Сімейного кодексу України за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення.

Відповідно до п. п. 4 п. б ч.1 ст. 34 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» від 21 травня 1997 року №280-97/ВР, до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать делеговані повноваження щодо вирішення у встановленому законодавством порядку питань опіки і піклування.

Конституційний Суд України у рішенні №7-рп/2009 від 16.04.2009 року зазначив, що в аспекті конституційного подання положення частини другої статті 19, статті 144 Конституції України, статті 25, частин першої, десятої статті 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" від 21 травня 1997 року № 280/97-ВР (з наступними змінами) стосовно права органу місцевого самоврядування скасовувати свої раніше прийняті рішення та вносити до них зміни необхідно розуміти так, що орган місцевого самоврядування має право приймати рішення, вносити до них зміни та/чи скасовувати їх на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов'язаної із захистом прав дитини, що затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 24 вересня 2008 року №866 органами опіки та піклування є районні, районні у м. м. Києві та Севастополі держадміністрації, виконавчі органи міських, районних у містах, сільських, селищних рад, які відповідно до законодавства провадять діяльність з надання статусу дитини-сироти та дитини, позбавленої батьківського піклування, влаштування дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, встановлення опіки та піклування над дітьми-сиротами та дітьми, позбавленими батьківського піклування, із захисту особистих, майнових та житлових прав дітей.

Безпосереднє ведення справ та координація діяльності стосовно захисту прав дітей, зокрема дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, покладаються на служби у справах дітей районних, районних у м. м. Києві та Севастополі держадміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах рад (далі - служби у справах дітей).

Служба у справах дітей Краснолиманської міської ради створена згідно рішення Краснолиманської міської ради від 02.10.2008 року №5/25-1860, пунктом 2 цього рішення затверджено Положення про службу у справах дітей Краснолиманської міської ради Донецької області (а.с.58).

Відповідно до п.73 Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов'язаної із захистом прав дитини, що затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 24 вересня 2008 року №866 участь у вихованні дитини та у разі потреби порядок побачення з дитиною того з батьків, який проживає окремо від неї, встановлюються рішенням районної, районної у м. м. Києві та Севастополі держадміністрації, виконавчого органу міської, районної у місті ради.

Постановою Кабінету Міністрів України від 24 вересня 2008 року №866 «Питання діяльності органів опіки та піклування, пов'язаної із захистом прав дитини» також затверджено Типове положення про комісію з питань захисту прав дитини. Основним завданням комісії є сприяння забезпеченню реалізації прав дитини на життя, охорону здоров'я, освіту, соціальний захист, сімейне виховання та всебічний розвиток.

Відповідно до рішення виконавчого комітету Краснолиманської міської ради №402 від 19.11.2008 року «Про утворення комісії з питань захисту прав дитини», утворена комісія з прав захисту дитини та затверджено Положення про комісію з питань захисту прав дитини (а.с. 67).

Згідно з п. 2 Положення про комісію з питань захисту прав дитини, вона розглядає питання, в тому числі, щодо участі одного з батьків у вихованні дитини (а.с.68).

Згідно з п.7 Положення комісія у межах своєї компетенції приймає рішення, організує їх виконання (а.с.68 зворот).

Статтею 12Конвенції ООН «Про права дитини» від 20.11.1989 року встановлено, що держави-учасниці забезпечують дитині, здатній сформулювати власні погляди, право вільно висловлювати ці погляди з усіх питань, що торкаються дитини, причому поглядам дитини приділяється належна увага згідно з її віком і зрілістю. 3 цією метою дитині, зокрема, надається можливість бути заслуханою в ході будь-якого судового чи адміністративного розгляду, що торкається дитини, безпосередньо або через представника чи відповідний орган у порядку, передбаченому процесуальними нормами національного законодавства.

12 березня 2015 року на засіданні комісії з питань захисту прав дитини міської ради було продовжено розгляд заяви ОСОБА_3, в присутності членів комісії була проведена співбесіда з малолітнім ОСОБА_5, та вислухана думка дитини щодо участі у його вихованні батька - ОСОБА_1, в ході якої було з'ясовано, що дитина не завжди має бажання спілкуватися з батьком відповідно до графіку, встановленого рішенням виконкому від 22.08.2012 року №344. З урахуванням цього комісія прийняла рішення №06 від 12 березня 2015 року «Про клопотання перед виконавчим комітетом міської ради про прийняття рішення щодо внесення змін в рішення виконавчого комітету Краснолиманської міської ради від 22.08.2012 року №344 «Про участь у вихованні малолітнього ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, його батька - ОСОБА_1» (а.с.27).

Судом встановлено повноваження комісії з питань захисту прав дитини Краснолиманської міської ради на розгляд заяви ОСОБА_3, згідно Положення про комісію з питань захисту прав дитини, як додатку №2 до рішення виконавчого комітету Краснолиманської міської ради №402 від 19.11.2008 року. Рішення комісії з питань захисту прав дитини від 12.03.2015 року №06 прийнято в межах повноважень та у спосіб передбачений згаданим Положенням.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Згідно ст. 86 Кодексу адміністративного судочинства України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Суд вважає, що заперечуючи проти позову, відповідач довів, що рішення, яке оскаржується, прийнято ним в порядку, з дотриманням вимог та в межах повноважень визначених ст. 56 ЦК України, ст. 158 СК України, п. п. 4 п. б ст. 34 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні».

Що стосується доводів позивача на те, що саме суд установив порядок спілкування його з дитиною, а виконавчий комітет рішенням від 18.03.2015 року фактично змінив спосіб спілкування з дитиною, який був встановлений рішенням суду, суд зазначає, що ОСОБА_1 невірно тлумачить рішення Краснолиманського міського суду від 03.11.2014 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 159 СК України якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод.

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3, третя особа - служба у справах дітей виконавчого комітету Краснолиманської міської ради Донецької області, про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною. Рішенням Краснолиманського міського суду від 03.11.2014 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволені, ОСОБА_3 було зобов'язано не перешкоджати ОСОБА_1 брати участь у вихованні та спілкуванні з дитиною - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, виконувати порядок спілкування з дитиною, визначений рішенням виконкому Краснолиманської міської ради №344 від 22.08.2012 року (а.с.10-11). Тобто, суд не визначав способи участі одного з батьків у вихованні дитини.

Відповідач довів суду необґрунтованість та безпідставність заявлених позивачем позовних вимог, що підтверджується наявними у справі доказами, а позивач свою чергу не надав суду все необхідні правові докази.

З огляду на вищенаведене, рішення виконавчого комітету Краснолиманської міської ради від 18.03.2015 року № 77 «Про внесення змін в рішення виконавчого комітету Краснолиманської міської ради від 22.08.2012 року №344 «Про участь у вихованні малолітнього ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, його батька - ОСОБА_1» відповідає вимогам законодавства, та не підлягає скасуванню.

Відповідно до ст. 94 ЦПК України оскільки позов залишений без задоволення, понесені позивачем ОСОБА_1 судові витрати відшкодуванню не підлягають.

Керуючись ст. 160, 161, 162 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

П О С Т А Н О В И В :

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до виконавчого комітету Краснолиманської міської ради Донецької області, треті особи: ОСОБА_3, служба у справах дітей Краснолиманської міської ради, про скасування рішення виконавчого комітету Краснолиманської міської ради Донецької області № 77 від 18.03.2015 року "Про внесення змін в рішення виконавчого комітету Краснолиманської міської ради від 22.08.2012 року №344 "Про участь у вихованні малолітнього ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, його батька - ОСОБА_1" - відмовити повністю.

Постанова може бути оскаржена в порядку апеляційного провадження шляхом подання апеляційної скарги до Донецького апеляційного адміністративного суду через Краснолиманський міський суд Донецької області протягом 10 днів з дня отримання копії постанови.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Повний текст постанови виготовлений 09 листопада 2015 року.

Суддя -