Справа № 2а-2671/10/0970
Суддя: Григорук О.Б.
Дата ухвалення: 2011-02-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" лютого 2011 р. Справа № 2a-2671/10/0970

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі:

Судді Григорука О.Б.

при секретарі Рудій В.О.

за участю: представника позивача - ОСОБА_1, представника відповідача - ОСОБА_2,

представників третіх осіб - ОСОБА_3, ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду адміністративну справу

за позовом: Заступника прокурора м. Івано-Франківська

до відповідача: Виконавчого комітету Івано-Франкіської міської ради

треті особи, які не заявляють самостійних вимог, на стороні відповідача, - ЖЕО №3, КП "Івано-Франківськліфт", ПП СРБУ "Прикарпатліфт"

про визнання рішення від 19.05.2009 року № 247 незаконним.,-

ВСТАНОВИВ:

Заступник прокурора м. Івано-Франківська звернувся до суду із адміністративним позовом до виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради про визнання рішення виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради від 19.05.2009 року №247 «Про встановлення тарифів на послуги з обслуговування ліфтів», рішення виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради від 25.05.2010 року №262 «Про розгляд протесту прокуратури м. Івано-Франківська» незаконним; зобовязання відповідача здійснити перерахунок зайво нарахованої та отриманої плати згідно рішення виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради від 19.05.2009 року №247 «Про встановлення тарифів на послуги з обслуговування ліфтів» мешканців будинків з ліфами по ЖЕО №3 з 01.07.2009 року.

Згідно ухвали Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 23.07.2010 року справу за позовом Заступника прокурора м. Івано-Франківська до Виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради про визнання рішення №247 від 19.05.2009 року та №262 від 25.05.2010 року незаконними та зобовязання вчинення дій розєднано та відєднано в самостійне провадження позовну вимогу Заступника прокурора м. Івано-Франківська до Виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради про визнання рішення Виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради від 19.05.2009 року №247 «Про встановлення тарифів на послуги з обслуговування ліфтів». Таким чином, справа №2а-2671/10/0970 розглянута в межах вищезазначеної позовної вимоги.

Відповідно до ухвал Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 23.07.2010 року та 22.10.2010 року до участі в справі залучено ЖЕО №3, КП «Івано-Франківськліфт», ПП СРБУ «Прикарпатліфт», в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на стороні відповідача.

В судовому засіданні представник позивача позовну вимогу підтримав в повному обсязі з підстав викладених в позовній заяві.

Представники відповідача та третіх осіб, присутніх при розгляді справи щодо задоволення позовної вимоги заперечили в повному обсязі з мотивів відсутності в діях відповідача протиправності при прийнятті вказаного рішення.

Розглянувши позовну заяву, вислухавши пояснення представників сторін та третіх осіб, дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, судом встановлено наступне.

19.05.2009 року Виконавчим комітетом Івано-Франківської міської ради прийнято рішення №247 «Про встановлення тарифів на послуги з обслуговування ліфтів», яким передбачено тариф на послуги з технічного обслуговування ліфтів в сумі 0,208 грн. за 1 кв. м. для будинків, які перебувають на балансі ЖЕО № 1,3,5,6,8.

17.03.2009 року прокуратурою м. Івано-Франківська внесено протест на рішення Виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради №247 від 19.05.2009року. Вказаний протест рішенням №262 від 25.05.2010 року був відхилений.

Стосовно правомірності прийняття оскаржуваного рішення необхідно зазначити наступне.

За зверненням Комунального підприємства "Івано-Франківськліфт" Державною інспекцією з контролю за цінами в Івано-Франківській області прийнято висновок №21 від 13.02.2009 року щодо розрахунку економічно-обґрунтованих планових витрат на виробництво житлово-комунальних послуг. Вказаним висновком на підставі Порядку встановлення вартості технічного обслуговування ліфтів та систем диспетчеризації, затвердженого наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства від 09.12.2006 року №369 та Методики розрахунку цін на технічне обслуговування і ремонт ліфтів та диспетчерських систем надано висновок, яким визначені планові витрати на виробництво послуг з технічного обслуговування недиспетчеризованих ліфтів.

Відповідно до ст. 30 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" державне регулювання цін/тарифів базується на принципах відповідності рівня цін/тарифів розміру економічно обґрунтованих витрат на їх виробництво.

Згідно із Постановою Кабінету Міністрів України "Про затвердження положення про Державну інспекцію з контролю за цінами" від 13.12.2000 №1819, Державна інспекція з контролю за цінами відповідно до покладених на неї завдань організовує роботу з підготовки висновків щодо економічного обґрунтування витрат при формуванні цін (тарифів) на товари, роботи і послуги, щодо яких запроваджено державне регулювання цін (тарифів).

Відповідно до ст. 7 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" до повноважень органів місцевого самоврядування у сфері житлово-комунальних послуг належить в тому числі встановлення цін/тарифів на житлово-комунальні послуги відповідно до закону; визначення виконавця житлово-комунальних послуг відповідно до цього Закону в порядку, затвердженому центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства.

Статтею 13 зазначеного Закону визначені види житлово-комунальних послуг, які поділяються залежно від функціонального призначення: комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо).

Закон України «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності» є спеціальним законом, який визначає правові та організаційні засади реалізації державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності та регламентує особливий порядок прийняття окремої категорії нормативно-правових актів регуляторних актів. Наслідком недотримання процедури прийняття встановленої даним Законом є нелегітимність регуляторного акту.

Як встановлено в судовому засіданні, з метою встановлення економічно обґрунтованих тарифів на послуги з технічного обслуговування ліфтів Державною інспекцією з контролю за цінами в Івано-Франківській області було видано висновок №21 від 13.02.2009 року.

Прийняттю спірного рішення відповідачем було вчинено ряд дій на виконання вимог Закону України «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності». Так, зокрема, 30.04.2009 року в засобах масової інформації, зокрема, в газеті «Західний курєр» №17 (1174) було розміщено оголошення про оприлюднення регуляторного акту, здійснено аналіз регуляторного впливу проекту рішення виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради «Про встановлення тарифів на послуги з обслуговування ліфтів» та складено звіт про результати базового відстеження, які були розміщені на офіційній сторінці відповідача в мережі Інтернет. 12.05.2009 року відповідачем проведено громадські слухання щодо проекту спірного рішення.

19.05.2009 року Виконавчим комітетом Івано-Франківської міської ради було прийнято спірне рішення, яке було опубліковано 04.06.2009 року в засобах масової інформації, зокрема, в газеті «Західний курєр» №22 (1179). Вказані обставини, які не заперечуються сторонами, свідчать про дотримання відповідачем вимог Закону України «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності» щодо реалізації державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності та дотримання відповідачем порядку прийняття окремої категорії нормативно-правових актів регуляторних актів.

При цьому, позивачем не доведено протиправності в діях відповідача при прийнятті оскаржуваного рішення, а також недотримання процедури прийняття рішення №247 від 19.05.2009року, наслідком чого була б нелегітимність останнього.

В позовній заяві прокурор зазначає обставини, які на його думку, є підставою для визнання незаконним спірного рішення. Такою обставиною, зокрема, зазначена передача житлового фонду площею 28,256 тис. кв. м, включеного в рішення відповідача, від ЖЕО №3 до КП «Дирекція замовника», у відповідності до рішення виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради №201 від 13.05.2009 року.

Як встановлено в судовому засіданні та підтверджується матеріалами справи, у відповідності до актів приймання-передачі основних засобів було передано від ЖЕО №3 на баланс КП «Дирекція замовника» житлові будинки №№11, 11а, 9а, 9б по вул. Довженка в м. Івано-Франківську. Згідно наявних в матеріалах справи авізо №№1, 2, 3, 5 передача будинків здійснена 30 червня 2009 року, тобто після прийняття рішення №247 «Про встановлення тарифів на послуги з обслуговування ліфтів». При цьому, посилання позивача на наявну довідку Державної житлово-комунальної інспекції в Івано-Франківській області про результати перевірки від 15.02.2010року є безпідставним, оскільки особами, що здійснювали перевірку не досліджувався факт передачі зазначених будинків, зокрема, не враховано, що на момент прийняття спірного рішення вказана житлова площа перебувала на балансі ЖЕО №3, а її передача відбулась після прийняття рішення №247 від 19.05.2009 року.

Таким чином, обставини, які зазначає прокурор як підстави для визнання спірного рішення незаконним, можуть бути підставою для перегляду уже діючих і встановлених таким рішенням тарифів на послуги з обслуговування ліфтів.

Щодо посилань позивача на відсутність висновків Державної інспекції з контролю за цінами в Івано-Франківській області про економічно-обґрунтовані ціни на тарифи з обслуговування ліфтів, які обслуговуються ПП СРБУ «Прикарпатліфт» необхідно зазначити наступне.

Як вбачається з висновку №21 від 13.02.2009 року Державною інспекцією з контролю за цінами в Івано-Франківській області було у відповідності до Порядку встановлення вартості технічного обслуговування ліфтів та систем диспетчеризації, затвердженого наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства від 09.12.2006 року №369 та Методики розрахунку цін на технічне обслуговування і ремонт ліфтів та диспетчерських систем розраховано планові витрати на виробництво послуг з технічного обслуговування недиспетчеризованих ліфтів в залежності від кількості зупинок ліфтів. При цьому, слід зазначити, що висновок не стосується окремо визначених юридичних осіб, які надають послуги з технічного обслуговування ліфтів. Спірне рішення прийняте з врахуванням визначених Державною інспекцією з контролю за цінами в Івано-Франківській області загальних планових витрат на виробництво послуг з технічного обслуговування недиспетчеризованих ліфтів.

З врахуванням вищевикладеного, судом не встановлено підстав для визнання незаконним спірного рішення, а позовні вимоги є такими, що задоволенню не підлягають.

На підставі ст. 124 Конституції України, керуючись ст. ст. 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд ,-

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні позову відмовити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку. Відповідно до статті 186 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо субєкта владних повноважень у випадках та порядку, передбаченому частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення пятиденного строку з моменту отримання субєктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Апеляційна скарга подається до Львівського апеляційного адміністративного суду через Івано-Франківський окружний адміністративний суд.

Постанова набирає законної сили в порядку та строки встановлені статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя: Григорук О.Б.

Постанова складена в повному обсязі 18.02.2011 року.