Справа № 2а-31/10/1519
Суддя: Швець В.В.
Дата ухвалення: 2015-10-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"13" жовтня 2015 р. м. Київ К/800/59544/13

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

Швеця В.В.,

Малиніна В.В.,

Ситникова О.Ф.,

провівши в порядку письмового провадження касаційний розгляд адміністративної справи

за позовною заявою ОСОБА_4 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити певні дії,

провадження в якій відкрито за касаційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 10 жовтня 2013 року,

в с т а н о в и л а:

У березні 2009 року ОСОБА_4 пред'явив у суді позов до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (далі - ГУ ПФУ), в якому просив визнати протиправною бездіяльність щодо не проведення перерахунку його пенсії, у зв'язку з підвищенням посадового окладу відповідної категорії військовослужбовців та зобов'язати здійснити перерахунок та виплату його пенсії з 1 вересня 2008 року, виходячи з посадового окладу у розмірі 1 720 гривень.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач послався на положення Закону України від 9 квітня 1992 року № 2262-XII "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби" (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин; далі - Закон № 2262-XII) та наказу Міністра оборони України від 28 липня 2008 року № 377 "Про затвердження схем розмірів посадових окладів військовослужбовців військових навчальних закладів (військових навчальних підрозділів вищих навчальних закладів України) і наукових установ Збройних сил України", зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 18 серпня 2008 року за № 761/15452 (далі - Наказ № 377), яким відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 7 листопада 2007 року № 1294 "Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" (далі - постанова Кабінету Міністрів України № 1294) збільшено розмір посадових окладів військовослужбовців військових навчальних закладів.

Посилаючись на те, що ГУ ПФУ, усупереч зазначеним вимогам законодавства, не здійснило перерахунок його пенсії, просив позовні вимоги задовольнити.

Постановою Малиновського районного суду міста Одеси від 31 березня 2010 року в задоволенні позову відмовлено.

Постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 10 жовтня 2013 року постанову суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення про часткове задоволення позовних вимог. Визнано протиправною бездіяльність ГУ ПФУ щодо відмови в проведенні перерахунку пенсії ОСОБА_4, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 1294 та Наказу № 377. Зобов'язано ГУ ПФУ здійснити такий перерахунок пенсії ОСОБА_4, з урахуванням зміни посадового окладу у складі загального грошового забезпечення військовослужбовців керівного, наукового та науково-педагогічного складу навчальних закладів з 18 вересня 2008 року по 18 березня 2009 року, та виплатити недоотриману пенсію, з нарахуванням компенсації втрати частини доходів по час фактичного розрахунку. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

В обґрунтування касаційної скарги відповідач посилається на порушення апеляційним судом норм матеріального та процесуального права, у зв'язку з чим ставить питання про скасування ухваленого ним рішення та залишення в силі рішення суду першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді, обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши матеріали справи та рішення, що приймалися під час її розгляду, колегія суддів приходить до висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на таке.

Відповідно до статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу. Суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги, але при цьому може встановлювати порушення норм матеріального чи процесуального права, на які не було посилання в касаційній скарзі.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що, оскільки після проведення перерахунку пенсії 1 січня 2008 року на підставі постанови Кабінету Міністрів України № 1294, Урядом України не приймалось рішень стосовно грошового забезпечення військовослужбовців, то підстави для перерахунку пенсії позивачу відповідно до Наказу № 377 відсутні.

Апеляційний суд, скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове про часткове задоволення позовних вимог, виходив з того, що Міністр оборони України на виконання постанови Кабінету Міністрів України № 1294 видав Наказ № 377 про встановлення посадових окладів військовослужбовцям військових навчальних закладів, який є підставою для проведення перерахунку пенсій відповідній категорії військовослужбовців згідно з частиною третьою статті 63 Закону № 2262-XII, оскільки змінює розмір однієї зі складових грошового забезпечення зазначених осіб. У перерахунку та виплаті пенсії за період з 1 січня 2008 року по 17 вересня 2009 року, апеляційний суд відмовив, посилаючись на те, що позивач пропустив строк звернення до суду.

Колегія суддів частково погоджується з таким висновком апеляційного суду.

Судами встановлено, що ОСОБА_4 отримує пенсію за вислугу років на підставі Закону України від 9 квітня 1992 року № 2262-ХІІ "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (далі - Закону № 2262-ХІІ).

Відповідно до частини третьої статті 63 Закону № 2262-XII, усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв'язку зі зміною розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, або у зв'язку із введенням для них нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством.

Згідно з пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 13 лютого 2008 року № 45 "Про затвердження Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб та внесенням змін до постанови Кабінету Міністрів України № 393", перерахунок раніше призначених пенсій проводиться у разі прийняття рішення Кабінетом Міністрів України про зміну розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення військовослужбовців або у зв'язку із введенням для них нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення.

Підпунктом 1 пункту 5 постанови Кабінету Міністрів України № 1294 керівникам державних органів надано право у межах асигнувань, що виділяються на їх утримання, установлювати посадові оклади військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), особам рядового і начальницького складу, посади яких не передбачені цією постановою.

Наказом № 377 затверджено схему розмірів посадових окладів за основними типовими посадами керівного та наукового складу офіцерів військових навчальних закладів (військових навчальних підрозділів вищих навчальних закладів України) і наукових установ Збройних Сил України.

Отже, апеляційний суд, проаналізувавши зміст частини третьої статті 63 Закону № 2262-ХІІ, постанови Кабінету Міністрів України № 1294 та наказу № 377, дійшов правильного висновку, що оскільки Кабінет Міністрів України, у зазначеній вище постанові, делегував право визначати розміри посадових окладів у тому числі і Міністру оборони України, то наказ останнього про встановлення таких окладів військовослужбовцям військових навчальних закладів є підставою для проведення перерахунку пенсій відповідним категоріям військовослужбовців у зв'язку з тим, що змінює розмір одної зі складових грошового забезпечення цих осіб.

Зазначена правова позиція була висловлена Верховним Судом України у постановах від 24 квітня 2012 року (справа № 21-84а12) та 15,16 січня, 19 листопада 2013 року (справи №№ 21-201а13, 21-416а12, 21-244а13 відповідно), яка, відповідно до приписів статті 244-2 КАС України, є обов`язковою для всіх судів України.

Відмовляючи в задоволенні частини позовних вимог за період з 1 січня 2008 року по 17 вересня 2009 року, апеляційний суд, виходив з того, що позивачем пропущено шестимісячний строк звернення до суду, встановлений статтею 99 КАС України.

Частиною другою статті 99 КАС України (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлювався річний строк.

Пропущення цього строку відповідно до статті 100 КАС України (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) було самостійною підставою для відмови у задоволенні адміністративного позову за умови, якщо на цьому наполягала одна зі сторін.

Аналіз частини першої статті 100 КАС України дає підстави вважати, що суд не мав можливості самостійно, на свій розсуд, застосувати наслідки пропуску строку звернення до суду. Право ініціювати застосування наслідків пропуску строку звернення до суду належало одній зі сторін (відповідачу), і якщо така заява не надходила до суду, то і наслідки пропущення строку звернення до адміністративного суду не могли бути ним застосовані.

Пропущення строку звернення до адміністративного суду і заява сторони про застосування наслідків його пропущення не можуть бути безумовною підставою для відмови у задоволенні позову, оскільки суд міг визнати причину пропуску строку поважною і в такому випадку справа мала розглядатися і вирішуватися в порядку, встановленому КАС України.

Обставини, з якими сторона пов'язувала поважність причин пропуску строку звернення до суду, мали доводитися стороною і встановлюватися судом тільки у випадку, якщо заявлена вимога про застосування наслідків пропуску цього строку.

У даній справі відповідач у суді першої інстанції не заявляв вимогу щодо застосування наслідків пропущення строку звернення до адміністративного суду, обставини його пропущення не встановлювалися. Отже, суд апеляційної інстанції не мав правових підстав застосувати наслідки пропущення строку звернення до адміністративного суду за власною ініціативою.

Зазначена правова позиція була висловлена Верховним Судом України у постанові від 2 липня 2013 року (справа № 21-208а13), яка, відповідно до приписів статті 244-2 КАС України, є обов`язковою для всіх судів України.

Окрім цього, ухвалюючи рішення у справі апеляційний суд безпідставно обмежив кінцевий строк перерахунку пенсії позивача 18 вересня 2009 року, оскільки законом не встановлюється ані строковість, ані обмеженість у часі цих видів виплат. З самого визначення поняття пенсії випливає, що ці виплати здійснюються на постійній основі, один раз на місяць протягом невизначеного періоду часу. Цей вид виплат не є строковим, а тому не може бути призначений на якийсь строк. В цьому випадку визначається лише дата, з якої особа має право на отримання пенсії (чи її перерахунок). Кінцевий термін, або строк, на який призначається пенсія не може встановлюватись, оскільки це суперечить самому визначенню та суті пенсії.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку про необхідність скасувати оскаржуване судове рішення та направити справу до суду апеляційної інстанції на новий розгляд, під час якого врахувати зазначене вище та ухвалити законне і обґрунтоване рішення.

Керуючись статтями 222, 227, 231 КАС України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області задовольнити частково.

Постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 10 жовтня 2013 року скасувати.

Справу направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії сторонам та оскарженню не підлягає.

Судді В.В.Швець

В.В.Малинін

О.Ф.Ситников