Справа № 344/20071/14-а, 2а-344/125/15
Суддя: Гуляк Василь Васильович
Дата ухвалення: 2015-10-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 жовтня 2015 року Справа № 876/1663/15

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі колегії :

головуючого судді: Гуляка В.В.

суддів: Коваля Р.Й., Судової-Хомюк Н.М.

за участі секретаря судового засідання: Омеляновської Л.В.

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м. Івано-Франківську Івано-Франківської області на постанову Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 20 січня 2015 року в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м. Івано-Франківську Івано-Франківської області про визнання неправомірними дій, зобов'язання здійснити перерахунок пенсії,

встановив:

У грудні 2014 року позивач ОСОБА_1 звернувся в суд із адміністративним позовом до відповідача УПФ України в м. Івано-Франківську Івано-Франківської області, в якому просив: 1) визнати неправомірними дії відповідача та зобов'язати здійснити обчислення пільгового страхового стажу із розрахунку один рік роботи в районах Крайньої Півночі за один рік і шість місяців відповідно до поданої довідки про періоди роботи з 03.02.1983 р. по 04.01.1993 р.; 2) зобов'язати відповідача повернути недоотримані позивачем кошти як такі, що втрачені з вини відповідача, починаючи з 24.04.2009 р. та виплатити заборгованість що буде накопичуватися з дня подання адміністративного позову до суду.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач посилався на те, що він працював вахтово-експедиційним методом у місцевостях прирівняних до районів Крайньої Півночі, а відповідно до законодавства один рік зазначеної роботи необхідно зараховувати за один рік шість місяців. Зазначав позивач, що надав УПФ України в м. Івано-Франківську усі необхідні документи якими підтверджено період роботи в районах Крайньої Півночі. Тому вважав позивач, що УПФ України в м. Івано-Франківську у відповіді неправомірно та необґрунтовано відмовив йому у перерахунку пенсії з врахуванням пільгового обчислення стажу роботи як трудового стажу виробленого в районах Крайньої Півночі.

Відповідач УПФ України в м. Івано-Франківську Івано-Франківської області позову не визнав, у суді першої інстанції подав заперечення, просив відмовити у задоволенні позовних вимог. Також відповідач покликався на те, що позивач пропустив строк звернення до адміністративного суду із даним позовом і тому позовну заяву слід залишити без розгляду на підставі статей 99, 100 КАС України.

Постановою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 20.01.2015 року позов задоволено. Визнано неправомірними дії УПФ України в м. Івано-Франківську Івано-Франківської області щодо не включення ОСОБА_1 пільгового обчислення стажу за періоди роботи з 03.02.1983 р. по 30.06.1985 р. та з 01.07.1985 р. по 04.01.1993 р. в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі. Зобов'язано УПФ України в м. Івано-Франківську Івано-Франківської області здійснити перерахунок часу роботи позивача в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі в пільговому обчисленні та виплатити ОСОБА_1 пенсію з 24.04.2009 р. з урахуванням вказаного стажу, отриманого безпосередньо в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі та з урахуванням фактично отриманих сум.

З цією постановою суду першої інстанції від 20.01.2015 р. не погодився відповідач УПФ України в м. Івано-Франківську та оскаржив її в апеляційному порядку. Вважає апелянт, що постанова прийнята з порушенням норм матеріального права, а тому підлягає скасуванню з підстав наведених у апеляційній скарзі.

В обґрунтування апеляційних вимог апелянт посилається на те, що відповідно до п. 5 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» періоди роботи до 01.01.1991 в районах Крайньої Півночі та місцевостях прирівняних до районів Крайньої Півночі колишнього Союзу РСР, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло до 01.01.1991 року. Зазначає апелянт, що розповсюдження пільг щодо кратності зарахування стажу після 1991 р. є безпідставним, оскільки Угодою про гарантії прав громадян держав-учасниць СНД враховується трудовий стаж набутий на території будь-якої з цих держав, а також на території колишнього СРСР за час вступу в силу цієї Угоди. Крім цього радянським законодавством не було передбачено можливості отримання пільг щодо обчислення стажу в півтора кратному розмірі працівникам, що виїздили на роботу у РКП та МПРКП вахтово-експедиційним методом. Також апелянт звертав увагу на те, що позивач пропустив строк звернення до адміністративного суду із даним позовом.

За результатами апеляційного розгляду апелянт просить скасувати оскаржену постанову суду від 20.01.2015 р. і прийняти нову постанову про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Суд апеляційної інстанції заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши підстави і межі апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що позивач ОСОБА_1 працював в Івано-Франківському управлінні бурових робіт на посаді інженера з охорони праці та техніки безпеки у період з 03.02.1983 р. по 04.01.1993 р. вахтово-експедиційним методом в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі (а. с. 12-13, 14).

Також встановлено, що 08.12.2014 р. позивач звертався до відповідача з письмовою заявою про зарахування стажу роботи в районах Крайньої Півночі в пільговому обчисленні. Однак, така заява позивача була залишена відповідачем без задоволення (а.с. 11).

Суд апеляційної інстанції погоджується із висновками суду першої інстанції, щодо права позивача на зарахування йому періодів роботи з 03.02.1983 р. по 30.06.1985 р. та з 01.07.1985 р. по 04.01.1993 р., як трудовий стаж вироблений в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, з врахуванням наступного.

Відповідно до п. 4 ст. 24 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше. За приписами наведеної норми (в редакції Закону N32-V від 26.07.2006) пільгове обчислення страхового стажу провадиться на підставі трудової книжки, або письмового трудового договору, або довідки, в яких зазначено період роботи в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, та користування пільгами, передбаченими вищезазначеними нормативно-правовими актами.

Відповідно до п.5 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування»(набрав чинності з 1 січня 2004 р.) передбачено тимчасово, до ухвалення відповідного Закону, період роботи до 1 січня 1999 р. у районах Крайньої Півночі і місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, колишнього Союзу РСР, а також на острові Шпіцберген зараховувати до страхового стажу в порядку і на умовах за законодавством, чинним до 1 січня 1991 р., згідно якого за період з 1 березня 1960 до 1 січня 1991 р. один рік роботи зараховується до загального трудового стажу за один рік і шість місяців відповідно до указів Президії Верховної Ради СРСР від 10 лютого 1960р. «Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі», від 26 вересня 1967 р «Про розширення пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях прирівняних до районів Крайньої Півночі» та Інструкції про порядок надання пільг, затвердженої постановою Держкомпраці і Президії ВІДРПС від 16.12.67 р. № 530/п-28.

Згідно п.3 постанови Ради Міністрів СРСР від 10.02.1960 року № 148 "Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10.02.1960 року «Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі» кожний рік роботи в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі після 01.03.1960 року - за 1 рік і 6 місяців при нарахуванні стажу для отримання пенсії за віком та по інвалідності.

Згідно з Інструкцією про порядок надання пільг, пільги щодо обчислення стажу роботи в 1,5 розмірі поширювались на осіб, які прибули в райони Крайньої Півночі і райони, прирівняні до них, з інших місцевостей (включаючи осіб, які прибули з власної ініціативи), за умови укладення трудових договорів на період не менш як три роки, а на островах Північного льодовикового океану - на два роки. Пільгове обчислення стажу роботи провадилося на підставі документів (трудової книжки, довідки), які б стверджували право на пільги, встановлені для працюючих у районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до цих районів.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що підставою для пільгового обчислення стажу роботи в районах Крайньої Півночі прирівняних до них районів можуть бути не тільки письмові трудові договори, а й будь-які інші документи, що підтверджують поширення на особу пільг, передбачених названими вище указами Президії Верховної Ради СРСР.

Суд апеляційної інстанції також звертає увагу на те, що відповідно до ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документам, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Також судом першої інстанції вірно зазначено, що питання врахування періодів роботи в районах Крайньої Півночі колишнього СРСР, а потім РФ після 01.01.1991 року для стажу при призначенні пенсій на території України регулюються нормами міжнародних угод, підписаних Україною та РФ, а саме: частиною 2 статті 6 «Угоди про гарантії прав громадян держав-учасників Співдружності Незалежних Держав в галузі пенсійного забезпечення» від 13 березня 1992 року, де зазначено, що для встановлення права на пенсію, в тому числі пенсій на пільгових, умовах і за вислугу років, громадянам держав-учасників Угоди зараховується трудовий стаж, набутий на території будь-якої з цих держав, а також на території колишнього СРСР за час до вступу в дію цієї Угоди; абзацами 2 та 3 статті 6 «Угоди між Урядом України і Урядом Російської Федерації про трудову діяльність і соціальний захист громадян України і Росії, які працюють за межами кордонів своїх країн» від 14.01.1993 року, де зазначено наступне, що трудовий стаж, включаючи стаж, який обчислюється у пільговому порядку, і стаж роботи за спеціальністю, набутий у зв'язку з трудовою діяльністю на територіях обох Сторін, взаємно визначається Сторонами. Обчислення стажу здійснюється згідно з законодавством Сторони, на території якої відбувалась трудова діяльність.

Відповідності до Тимчасової угоди між Урядом України та Урядом Російської Федерації про гарантії прав громадян, які працювали в районах Крайньої Півночі та місцевостях, які прирівняні до районів Крайньої Півночі і Порядку переведення і виплати пенсій відповідно до Тимчасової угоди між Урядом України та Урядом Російської Федерації про гарантії прав громадян, які працювали в районах Крайньої Півночі та місцевостях, які прирівняні до районів Крайньої Півночі право на пільгову пенсію мають особи, які працювали у районах Крайньої Півночі та місцевостях, які прирівняні до районів Крайньої Півночі. Обмежень прав громадян на пенсійне забезпечення у зв'язку з тим, що підприємство розташовувалось не у вказаних вище районах, Тимчасова угода між Урядом України та Урядом Російської Федерації «Про гарантії прав громадян, які працювали в районах Крайньої Півночі та місцевостях, які прирівняні до районів Крайньої Півночі», не містить.

Крім цього, частиною 2 статті 4 Угоди про співробітництво в галузі трудової міграції та соціального захисту трудівників-мігрантів від 15.04.1994 року, визначено, що трудовий стаж, стаж на пільгових підставах і за спеціальністю, взаємно визнається Сторонами.

Відповідності до Постанови Ради Міністрів СРСР № 314 - 03 від 30.03.1981 року та державного комітету по праці СРСР від 13.10.1981 року № 286 при визначенні загального трудового стажу роботи який дає робітнику право на отримання державної пенсії кожен відпрацьований робітником в районі Крайньої Півночі рік зараховується за один рік і шість місяців роботи.

Таким чином, судом першої інстанції вірно враховано, що обчислення стажу здійснюється згідно законодавства держави, на території якої відбувалась трудова діяльність. Стаж, набутий на території однієї з цих двох держав, визнається іншою державою.

Судом першої інстанції об'єктивно встановлено, що позивач ОСОБА_1 працював в Івано-Франківському управлінні бурових робіт на посаді інженера з охорони праці та техніки безпеки вахтово-експедиційним методом у період з 03.02.1983 р. по 30.06.1985 р. в Ханти-Мансійському автономному окрузі Тюменської області та в період з 01.07.1985 р. по 04.01.1993 р. в Ямало-Ненецькому автономному окрузі Тюменської області. Позивачем для підтвердження пільгового стажу у вказаний період було надано трудову книжку, а також довідку, видану Прикарпатським УБР № 10-1985 від 13.11.2014 р. про особливий характер праці чи умов праці, необхідних для призначення пільгової пенсії.

Відповідно до постанови Ради Міністрів СРСР від 10.11.1967 року № 1029 Ханти-Мансійський округ відноситься до місцевості прирівняної до районів Крайньої Півночі, Ямало-Ненецький автономний округ Тюменської області відноситься до районів Крайньої Півночі.

Отже, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позивач має право на пільгове обчислення стажу в півтораразовому розмірі за період його роботи з 03.02.1983 року по 04.01.1993 року.

Однак, суд апеляційної інстанції не погоджується з висновком суду першої інстанції в частині зобов'язання відповідача зробити перерахунок пенсії з врахуванням пільгового стажу з 24.04.2009 року.

Відповідно до ст. 99 КАС України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно ст. 100 КАС України, адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.

Згідно матеріалів справи, позивач звернувся до суду із даним адміністративним позовом 22.12.2014 року та не навів поважності причин пропуску строку звернення до суду за період до 22.06.2014 року. Тому, пропуск шестимісячного строку звернення до адміністративного суду є підставою для залишення без розгляду позовних вимог за період з 24.04.2009 року по 21.06.2014 року включно.

Крім цього, суд апеляційної інстанції також враховує, що позивач звернувся до відповідача про зарахування стажу роботи в районах Крайньої Півночі в пільговому обчисленні 08.12.2014 р., а тому у задоволенні позовних вимог за період з 21.06.2014 р. по 07.12.2014 р. включно слід відмовити.

З врахуванням наведеного вище, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що постанову суду першої інстанції від 20.01.2015 року слід скасувати та прийняти нову постанову про залишення частини позовних вимог без розгляду та про часткове задоволення позовних вимог.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України. Якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог.

Враховуючи наведене, а також, що розмір судового збору на час подачі ОСОБА_1 даного адміністративного позову становив 73,08 грн., тому із Державного бюджету України в користь позивача слід стягнути судові витрати в розмірі 36,54 грн. сплаченого судового збору.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 202, 205, 207, 254 КАС України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м. Івано-Франківську Івано-Франківської області - задоволити частково.

Постанову Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 20 січня 2015 року в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м. Івано-Франківську Івано-Франківської області про визнання неправомірними дій, зобов'язання вчинити дії - скасувати та прийняти нову постанову.

Позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання неправомірними дій, зобов'язання здійснити перерахунок пенсії за період з 24.04.2009 року по 21.06.2014 р. включно - залишити без розгляду.

Решта позовних вимог ОСОБА_1 - задоволити частково.

Визнати протиправними дії Управління Пенсійного фонду України в м. Івано-Франківську Івано-Франківської області щодо відмови в зарахуванні ОСОБА_1 період його роботи з 03.02.1983 року по 04.01.1993 року в пільговому обчисленні як трудовий стаж, набутий в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі.

Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в м. Івано-Франківську Івано-Франківської області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії, зарахувавши до його трудового стажу період роботи з 03.02.1983 року по 04.01.1993 року в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, із розрахунку один рік роботи за один рік і шість місяців, починаючи з 08.12.2014 року, з урахуванням виплачених сум.

У задоволенні решта позовних вимог ОСОБА_1 - відмовити.

Стягнути з Державного бюджету на ОСОБА_1 36,54 грн. сплаченого судового збору.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення.

Постанова остаточна та оскарженню не підлягає.

Головуючий: В.В. Гуляк

Судді: Р.Й. Коваль

Н.М. Судова-Хомюк