Справа № 802/1272/15-а
Суддя: Дончик Віталій Володимирович
Дата ухвалення: 2015-10-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

27 жовтня 2015 р. Справа № 802/1272/15-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Дончика Віталія Володимировича,

за участю:

секретаря судового засідання: Медвідь Ірини Олегівни,

представника позивача: ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Приватного підприємства Укрпалетсистем до Ірпінської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби України у Київській області про визнання протиправним та скасування рішення

п о с т а н о в и в :

У травні 2015 року Приватне підприємство Укрпалетсистем звернулося до суду з адміністративним позовом до Ірпінської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби України у Київській області про визнання протиправним та скасування рішення заступника начальника Ірпінської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління державної фіскальної служби у Київській області про застосування адміністративного арешту майна платника податків від 22.04.2015 року № 2653/10/172.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 30.03.2015р. начальником Головного управління ДФС у Київській області винесений наказ про проведення фактичних перевірок №111, на підставі якого видано направлення на перевірку. 16.04.2015 року працівники ГУ ДФС у Київській області вийшли на перевірку автозаправного комплексу, що належить на праві користування, згідно договору суборенди ПП «Укрпалетсистем». Однак, в зв'язку із порушенням визначеного порядку здійснення перевірки, перевіряючі до перевірки допущені не були, вважаючи наказ на проведення перевірки №111 від 30.03.2015 року протиправним, позивачем в подальшому оскаржено його до суду. Під час оскарження ПП «Укрпалетсистем» наказу про призначення перевірки, відповідачем прийнято рішення про застосування адміністративного арешту майна платника податків від 22.04.2015 року №2653/10/172, що на думку позивача є протиправним. Крім того, позивач вказав, що рішення прийнято заступником керівника Ірпінської ОДПІ ГУ ДФС у Київській області на підставі звернення підрозділу ГУ ДФС у Київській області, який не знаходиться у безпосередньому підпорядкуванні відповідача. З огляду на викладене, на думку позивача, зазначене рішення від 22.04.2015 року №2653/10/172 є протиправним та підлягає скасуванню, а дії заступника начальника Ірпінської ОДПІ ГУ ДФС у Київській області підлягають визнанню протиправними, у звязку з чим звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Представник позивача у судовому засіданні позов підтримав у повному обсязі та просив задовольнити, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві.

Представник відповідача у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлявся завчасно та належним чином, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення. В матеріалах справи містяться письмові заперечення на адміністративний позов (а.с. 34-37).

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши усі обставини справи та надавши їм юридичну оцінку, суд прийшов висновку, що адміністративний позов підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне.

Податковим кодексом України визначаються функції та правові основи діяльності контролюючих органів, визначених пунктом 41.1 статті 41 цього Кодексу.

Відповідно до підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право проводити перевірки платників податків в порядку, встановленому цим Кодексом.

Вирішуючи даний спір, суд враховує, що відповідно до п. 75.1 статті 75 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на органи державної податкової служби.

Згідно із пп. 75.1.3 п. 75.1 ст. 75 Податкового кодексу України фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об'єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, патентів, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

Порядок проведення фактичної перевірки визначений статтею 80 ПК України, пунктами 80.1 та 80.2 якої передбачено, що фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи). Фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з обставин, серед яких: у разі отримання в установленому законодавством порядку інформації від державних органів або органів місцевого самоврядування, яка свідчить про можливі порушення платником податків законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи, зокрема, щодо здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності патентів, ліцензій та інших документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, виробництва та обігу підакцизних товарів (п.п.80.2.2. п. 80.2 ст. 80 ПК України).

Судом встановлено, що 20.04.2015 року працівниками відділу контролю за проведенням розрахункових операцій управління податкового та митного аудиту ГУ ДФС у Київській області, керуючись п.п.80.2.2 п.80.2 ст.80, ст.81 Податкового кодексу України, на підставі направлень від 16.04.2015 року №№ 2041 та 2042, наказу від 30.03.2015 №111, в межах компетенції органів ДФС, було здійснено виїзд за адресою: с. Калинівка, вул. Київська, 120-Б з метою проведення фактичної перевірки АГЗП, що знаходиться за цією адресою, та зазначена в зверненні журналіста Всеукраїнської правозахисної газети ОСОБА_2 від 02.03.2015 року №210, яке надійшло до виконання відділу службовою запискою УВБ ГУ ДФС у Київській області від 25.03.2015 року №8/10-36-08-01 та листом ДФС України від 27.03.2015 року №10843/7/99-99-07-06-17.

Відповідно до п. 80.5 ст. 80 Податкового кодексу України допуск посадових осіб контролюючих органів до проведення фактичної перевірки здійснюється згідно із статтею 81 цього Кодексу.

Пункт 81.1 ст. 81 Податкового кодексу України передбачає, що посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред'явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів:

- направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб'єкта (прізвище, ім'я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) або об'єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку. Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника контролюючого органу або його заступника, що скріплений печаткою контролюючого органу;

- копії наказу про проведення перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити субєкта (прізвище, імя, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса обєкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника контролюючого органу або його заступника та скріплення печаткою контролюючого органу;

- службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки.

Непред'явлення або ненадіслання у випадках, визначених цим Кодексом, платнику податків (його посадовим (службовим) особам або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції) цих документів або пред'явлення зазначених документів, що оформлені з порушенням вимог, встановлених цим пунктом, є підставою для недопущення посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення документальної виїзної або фактичної перевірки.

Відмова платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) від допуску до перевірки на інших підставах, ніж визначені в абзаці п'ятому цього пункту, не дозволяється.

При пред'явленні направлення платнику податків та/або посадовим (службовим) особам платника податків (його представникам або особам, які фактично проводять розрахункові операції) такі особи розписуються у направленні із зазначенням свого прізвища, імені, по батькові, посади, дати і часу ознайомлення.

У разі відмови платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) розписатися у направленні на перевірку посадовими (службовими) особами контролюючого органу складається акт, який засвідчує факт відмови. У такому випадку акт про відмову від підпису у направленні на перевірку є підставою для початку проведення такої перевірки.

Керуючись вказаною нормою, 20.04.2015 року головними державними ревізорами-інспекторами ГУ ДФС у Київській області, складено Акт відмови від підписання розписки про ознайомлення з направленням на проведення перевірки АГЗП, що знаходиться за адресою: с. Калинівка, вул. Київська, 120-Б.

Згідно п. 81.2 статті 81 ПК України, у разі відмови платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) у допуску посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення перевірки складається акт, який засвідчує факт відмови.

Головними державними ревізорами-інспекторами ГУ ДФС у Київській області складено акт відмови від 22.04.2015 року №0952/1000/22/32285225 платника податків у допуску посадових осіб до проведення фактичної перевірки АГЗП, що знаходиться за адресою: с. Калинівка, вул. Київська, 120-Б.

22.04.2015 року заступником начальника Ірпінської ОДПІ ГУ ДФС у Київській області прийнято рішення №2653/10/172 про застосування адміністративного арешту майна платника податків. В рішенні іде посилання, як підставу для його прийняття, на матеріали начальника відділу контролю за проведенням розрахункових операцій та проведенням фактичних перевірок ГУ ДФС у Київській області.

Крім того, судом встановлено, що наказ ГУ ДФС у Київській області від 30.03.2015 року №111 про призначення перевірки оскаржено позивачем до суду. Постановою Вінницького окружного адміністративного суду від 10.06.2015 року, залишеною без змін ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 03.09.2015 року, у адміністративній справі за позовом приватного підприємства "Укрпалетсистем" до Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області про визнання протиправним та скасування наказу №111 від 30.03.2015 року відмовлено у задоволенні позовних вимог. Рішення набрало законної сили.

Разом з тим, доводи позивача про існування застереження у прийнятті рішення про застосування адміністративного арешту майна платника податків, в разі оскарження наказу про проведення перевірки до суду є помилковими, оскільки норми Податкового Кодексу України та Порядку застосування адміністративного арешту майна платника податків, затвердженого наказом Міністерства доходів і зборів від 10.10.2013 року №568, не визначають такого обмеження, натомість застосування адміністративного арешту майна платника податків визначено як винятковий спосіб забезпечення виконання платником податків його обов'язків, визначених законом.

Статтею 94 ПК України встановлено, що адміністративний арешт майна платника податків (далі - арешт майна) є винятковим способом забезпечення виконання платником податків його обов'язків, визначених законом.

Згідно п.п. 94.2.3 статті 94 ПК України, в редакції яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин, прийняття наказу від 30.03.2015 року №111 про проведення перевірки, арешт майна може бути застосовано, якщо з'ясовується, що платник податків відмовляється від проведення документальної перевірки за наявності законних підстав для її проведення або від допуску посадових осіб контролюючого органу.

У рішенні про застосування адміністративного арешту майна платника податків від 22.04.2015 року №2653/10/172 відповідачем визначено підставу, передбачену п.п.94.2.3. п.94.2. ст. 94 ПК України.

Аналізуючи дану норму закону, суд доходить висновку, що у ній йдеться виключно про проведення документальної перевірки, і вона не стосується проведення фактичної перевірки. Ототожнення документальної перевірки із фактичною не відповідає нормам чинного податкового законодавства України, оскільки вони мають різну правову природу. Податковим кодексом України визначено чіткий перелік підстав для застосування адміністративного арешту, до якого не віднесено таку підставу, як відмова платника податків від проведення фактичної перевірки або від допуску посадових осіб органу державної податкової служби до її проведення.

Стосовно аргументів позивача про те, що рішення про №2653/10/172 від 22.04.2015 року про застосування адміністративного арешту майна платника податків, прийняте на підставі звернення керівника підрозділу ГУ ДФС у Київській області, який не знаходиться у безпосередньому підпорядкуванні відповідача, суд зазначає наступне.

Згідно п.4.1. Порядку застосування адміністративного арешту майна платника податків, затвердженого наказом Міністерства доходів і зборів від 10.10.2013 року №568, Керівник органу доходів і зборів (його заступник) за наявності однієї з обставин, визначених розділом III цього Порядку, та на підставі звернення про застосування адміністративного арешту майна платника податків (додаток 1) відповідного підрозділу, який у межах своїх повноважень встановлює такі обставини, приймає рішення про застосування адміністративного арешту майна платника податків (додаток 2).

Судом встановлено, що рішення про застосування адміністративного арешту майна платника податків від 22.04.2015 року №2653/10/172 прийняте заступником начальника Ірпінської ОДПІ ГУ ДФС у Київській області на підставі звернення начальника відділу контролю за проведенням розрахункових операцій та проведенням фактичних перевірок ГУ ДФС у Київській області, на працівників підрозділу якого було покладено обов'язок здійснити перевірку.

Однак, визначаючись щодо заявленого адміністративного позову, суд виходить з того, що Податковим кодексом України, в редакції діючій на момент виникнення спірних правовідносин, визначено чіткий перелік підстав для застосування адміністративного арешту майна платника податків, до якого не віднесено таку підставу, як відмова платника податків від допуску посадових осіб органу державної податкової служби до проведення фактичної перевірки.

З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовна вимога Приватного підприємства Укрпалетсистем про визнання протиправним та скасування рішення заступника начальника Ірпінської ОДПІ ГУ ДФС у Київській області від 22.04.2015 року №2653/10/172 про застосування адміністративного арешту майна платника податків підлягає задоволенню.

Разом з тим, позовна вимога про визнання протиправними дій заступника начальника Ірпінської ОДПІ ГУ ДФС у Київській області, пов'язаних з прийняттям оскаржуваного наказу, не підлягає задоволенню, оскільки порушене право позивача підлягає відновленню шляхом визнання протиправним та скасування наказу про застосування адміністративного арешту майна.

Згідно із ч.1 ст.11 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

У відповідності до ч.1 ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. При цьому в силу ч.2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідач не довів належними та допустимими доказами правомірність оскаржуваного рішення. За таких обставин заявлений адміністративний позов ПП «Укрпалетсистем» підлягає частковому задоволенню.

Згідно частини 1 статті 94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України.

Керуючись ст.ст. 70, 71, 79, 86, 94, 128, 158, 162, 163, 167, 255, 257 КАС України, суд-

п о с т а н о в и в :

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення заступника начальника Ірпінської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області від 22.04.2015 року № 2653/10/172.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь Приватного підприємства Укрпалетсистем (вул. Леніна, 216-А, м. Немирів, Немирівський район, Вінницька область, ) сплачений при зверненні до суду судовий збір у розмірі 36 (тридцять шість) гривень 54 (п'ятдесят чотири) копійки за рахунок бюджетних асигнувань Ірпінської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області (вул. Шевченка, 2а, м. Ірпінь, Київська область).

Постанова набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст. 186 КАС України апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Дончик Віталій Володимирович