Справа № 813/5254/13-а
Суддя: Карп'як Оксана Орестівна
Дата ухвалення: 2015-11-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 листопада 2015 року Справа № 813/5254/13-а

11 год. 41 хв. Зал судових засідань № 7

Львівський окружний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого-судді Карпяк О.О. ,

судді Гавдика З.В.,

судді Клименко О.М.,

секретар судового засідання Дорош Х.Р.,

за участю:

позивача ОСОБА_1

від відповідача - Тенюх - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Львівської митниці ДФС, Державної митної служби України про визнання незаконним звільнення, визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся до Львівського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Державної митної служби України, третя особа Львівська митниця Міндоходів, в якому, з урахуванням уточнень, просив суд: визнати незаконним звільнення ОСОБА_1; визнати протиправним та скасувати як незаконний і необґрунтований наказ Державної митної служби України №972-к від 10.06.2013 року про звільнення ОСОБА_1, із займаної посади старшого інспектора митного поста Мостиська Львівської митниці; поновити ОСОБА_1 на посаду у Львівській митниці; зобовязати Державну митну службу України нарахувати та виплатити заробітну плату за період незаконного звільнення з 12.06.2013 року по дату прийняття рішення по справі.

Ухвалою від 11.07.2013 року відкрито провадження у справі.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 13 серпня 2014 року у справі № 813/5254/13-а, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 05.11.2014 року, у задоволенні позову ОСОБА_1 було відмовлено.

Ухвалою Вищого адміністративного суду від 21.07.2015 року, касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково, постанову Львівського окружного адміністративного суду від 13.08.2014 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 05.11.2014 року, скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

В ухвалі Вищим адміністративним судом України вказано, що суди вирішуючи спір сторін не звернули увагу на те, що регулювання правового становища державних службовців, що працюють у митних органах, здійснюється з урахуванням вимог ОСОБА_3 України від 16 грудня 1993 року № 3723-XII «Про державну службу» (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин - далі Закон № 3723-XII) лише в тій частині, що не врегульована нормами спеціальних законів, зокрема Дисциплінарного статуту митної служби України, затвердженого ОСОБА_3 України від 6 вересня 2005 року № 2805-IV (далі Статут). Передумовою звільнення державного службовця за вчинення дисциплінарного правопорушення, повязаного зі здійсненням службової діяльності, мають бути порушення, встановлені внаслідок ретельного службового розслідування, порядок проведення якого регулюється Інструкцією. В порушення зазначених вимог закону суди не врахували наведені положення чинного законодавства, не зясували чому звільнення позивача відбулося внаслідок подання Голови комісії з проведення реорганізації Львівської митниці та не навели відповідних мотивів з приводу того, чому спірне звільнення відбулося поза процедурою службового розслідування з врахуванням положень Статуту та Інструкції.

Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 10.08.2015 року прийнято до розгляду справу.

Ухвалою від 24.09.2015 року залучено Львівську митницю ДФС в якості співвідповідача (відповідача 2), виключивши з числа третіх осіб.

В судовому засіданні 15.10.2015 року позивач подав заяву про уточнення позовних вимог, відповідно до яких просить:

- визнати незаконним звільнення ОСОБА_1;

- визнати протиправним та скасувати як незаконний і необґрунтований наказ №972-к від 10.06.2013 року про звільнення ОСОБА_1, із займаної посади старшого інспектора митного поста «Мостиська» Львівської митниці;

- поновити ОСОБА_1 на посаду у Львівській митниці ДФС;

- зобовязати Львівську митницю ДФС нарахувати та виплатити заробітну за період незаконного звільнення з 12.06.2013 року по дату прийняття рішення по справі.

Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 11 червня 2013 року його було ознайомлено з наказом Державної митної служби України № 972-к від 10.06.2013 року про звільнення із займаної посади старшого інспектора відділу митного оформлення № 5 митного поста Мостиська Львівської митниці на підставі п.4 ст.40 КЗпП України. Позивач вказує, що звільнення за цією підставою допускається при дотриманні багатьох умов і правил щодо такого звільнення, яких відповідачем та третьою особою дотримано не було, в діях позивача відсутня вина у порушенні трудової дисципліни, так як жодного прогулу він не вчиняв. Зазначено, що у період з 18.04.2013 р по 29.04.2013 р включно, він був відсутній на робочому місці з поважних причин, а саме в цей період часу перебував у м. Нововолинську Волинської області на вимогу працівника міліції, оскільки 15.04.2013 року був очевидцем протиправного правопорушення, а тому повісткою працівника міліції був викликаний 18.04.2013 року до міліції, де в подальшому його було зобовязано не виїжджати за межі території міста протягом декількох днів, а саме по 29.04.2013 року. Таким чином, позивач вважає, що його відсутність на робочому місці обумовлена поважними та законними підставами. На підставі вищенаведеного, вважає протиправним і незрозумілим винесений наказ ДМСУ №972-к від 10.06.2013 року.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю, з підстав наведених в позовній заяві з врахуванням заяви про уточнення позовних вимог.

Відповідач 1, Державна митна служба України, в судове засідання явки повноважного представника не забезпечив, причин неявки не повідомив, хоч був належним чином повідомлений про місце, дату, час слухання справи. В матеріалах справи наявні заперечення відповідача на позов, відповідно до яких відповідач заперечує проти позову, вказав, що позивачем порушено правила внутрішнього трудового розпорядку, тому звільнення відбулось відповідно до п.4 ч.1 ст.40 КЗпП України відповідно до вимог чинного законодавства.

Представник відповідача 2, Львівської митниці ДФС, позов заперечила, подала додаткові пояснення. У запереченнях зазначено, що підставою винесення вказаного наказу стало подання Львівської митниці, відповідно до якого, зясуванням обставин відсутності на роботі ОСОБА_1 в період з 15.11.2012 по 29.04.2013 р включно, було встановлено наступне. Згідно наданих ОСОБА_1 листків не працездатності, з 15.11.2012 по 17.04.2013 р включно, він перебував у стані тимчасової непрацездатності. До роботи повинен був приступити 18.04.2013 р, фактично до роботи позивач приступив 30.04.2013 р. Зазначено, що позивачем не було надано жодних обґрунтованих пояснень, документів, які б давали підстави для визнання причин його відсутності на робочому місці поважними. Тому з 18.04.2013 р по 29.04.2013 р ОСОБА_1 був відсутній на роботі без поважних причин. Вказано, що позивач порушив положення посадової інструкції старшого інспектора відділу митного оформлення №5 митного поста Мостиська Львівської митниці, затвердженої начальником Львівської митниці 13 вересня 2012 року та, відповідно до неї, повинен нести відповідальність за порушення правил внутрішнього трудового розпорядку. Тому звільнення позивача відбулось відповідно до пункту 4 частини 1 ст.40 КЗпП України, а спірний наказ винесено з дотриманням норм чинного законодавства.

Заслухавши пояснення позивача та представника відповідача 2, дослідивши подані документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку.

Позивача ОСОБА_1 наказом ДМС України № 972-к від 10.06.2013 року було звільнено з посади старшого інспектора відділу митного оформлення № 5 митного поста «Мостиська» Львівської митниці за прогул без поважних причин, відповідно до п. 4 ст. 40 КЗпП України.

Підставою винесення вказаного наказу стали подання Львівської митниці від 28.05.2013 року та пояснення ОСОБА_1 Під час з'ясування обставин відсутності позивача на робочому місці у період з 15.11.2012 року по 29.04.2013 року включно було встановлено, що згідно із наданими ним листками непрацездатності він перебував у стані тимчасової непрацездатності з 15.11.2012 року по 17.04.2013 року включно і до роботи мав приступити з 18.04.2013 року. Фактично ОСОБА_1 приступив до роботи 30.04.2013 року.

Відповідно до приписів п. 4 ч. 1 ст. 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом, зокрема, у випадку прогулу (в тому числі відсутності на роботі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин.

На підставі пункту 4 частини першої статті 40 Кодексу власник або уповноважений ним орган має право розірвати трудовий договір у випадку здійснення працівником прогулу без поважних причин. Прогул - це відсутність працівника на роботі без поважних причин більше трьох годин (безперервно чи загалом). Для звільнення працівника за такою підставою власник або уповноважений ним орган повинен мати докази, підтверджуючі відсутність працівника на робочому місці більше трьох годин упродовж робочого дня.

Згідно з пунктом 22 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 06 листопада 1992 року Про практику розгляду судами трудових спорів при розгляді справ про поновлення на роботі судам необхідно з'ясувати, з яких підстав проведено звільнення працівника згідно з наказом (розпорядженням) і перевіряти їх відповідність законові. Осіб, звільнених за п.4 ст.40 КЗпП, суди повинні виходити з того, що передбаченим цією нормою закону прогулом визнається відсутність працівника на роботі як протягом усього робочого дня, так і більше трьох годин безперервно або сумарно протягом робочого дня без поважних причин.

Відповідно до п. 4.4 Посадової інструкції старшого інспектора відділу митного оформлення № 5 митного поста Мостиська Львівської митниці, старший інспектор відділу митного оформлення №5 митного поста Мостиська Львівської митниці несе відповідальність за порушення правил внутрішнього трудового розпорядку.

Позивачем у обґрунтування поважності своєї відсутності за місцем праці з 18.04.2013 року по 29.04.2013 року була надана повістка про його виклик в якості свідка у Нововолинський МВ УМВСУ у Волинській області до старшого слідчого Сервачинського В.В. по кримінальному провадженні, зареєстрованому в ЄРДР за №21210.

Разом із тим, на лист Львівської митниці від 30.04.2013 року № 12.1/32-5727 щодо надання інформації про виклик в якості свідка ОСОБА_1 29.05.2013 року Нововолинським МВ УМВСУ у Волинській області було надано відповідь від 17.05.2013 № 1335, відповідно до якої, капітан міліції ОСОБА_4 наказом начальника УМВС у Волинській області № 209 о/с від 29.05.2010 року звільнений з органів внутрішніх справ, кримінального провадження за ЄРДР №21210 не існує, а працівник Львівської митниці ОСОБА_1 у період часу з 18.04.2013 року по 29.04.2013 року у слідчих діях задіяний не був.

На виконання ухвали Львівського окружного адміністративного суду від 18.10.2013 року т.в.о. начальника Нововолинського МВ УМВС України у Волинській області полковник міліції ОСОБА_5 (лист вх. № 42120 від 21.11.2013 року) повідомив суд, що громадянин ОСОБА_1 у журналі обліку відвідувачів, запрошених, доставлених Нововолинського МВ УМВС України за період з 18.04.2013 року по 29.04.2013 року не значиться.

На виконання ухвали Львівського окружного адміністративного суду від 13.12.2013 року т.в.о. начальника Нововолинського МВ УМВС України у Волинській області ОСОБА_6 листом від 21.01.2014 року № 1713 повідомив, що згідно із журнальними записами ОСОБА_1 у період з 18.04.2013 року по 29.04.2013 року включно у Нововолинському МВ УМВС України у Волинській області не перебував і будь-яких процесуальних дій за його участі не проводилось.

На запит Львівського окружного адміністративного суду Нововолинським МВ УМВС України у Волинській області було надано відповідь (вхідний № 16768 від 13.05.2014 року), згідно з якою за період з 10.04.2013 року по 20.04.2013 року працівниками СВ Нововолинського МВ УМВС України у Волинській області відомості щодо спричинення умисних легких тілесних ушкоджень за ст. 125 Кримінального кодексу України до ЄРДР не вносились і тому надати інформацію про залучення громадянина ОСОБА_1 до розслідування кримінальних проваджень даного характеру та вказати дійсний номер кримінального провадження не виявляється можливим.

На виконання ухвали Львівського окружного адміністративного суду про проведення службової перевірки листом управління МВС України у Волинській області від 30.07.2014 року №15/1271 повідомлено, що відповідно до довідки УІАЗ УМВС України у Волинській області від 29.07.2014 №1/1366 ОСОБА_1 у період з 18.04.2013 року по 29.04.2013 року участі у будь-яких процесуальних діях в ОВС України у Волинській області не брав. В журналі обліку доставлених, відвідувачів та запрошених до Нововолинського МВ УМВС інформація щодо перебування 15.04.2013 року ОСОБА_1 на території міськвідділу відсутня.

Щодо покликань позивача у спростування вищенаведених обставин на відповідь адвокату ОСОБА_7, надану Нововолинським МВ УМВС України у Волинській області від 14.03.14 року №73 про те, що ОСОБА_1 був залучений до розслідування кримінального провадження по факту отримання умисних легких тілесних ушкоджень, яке мало місце 15.04.2013 року у період з 18.04.2013 року по 29.04.2013 року, то суд оцінює такі критично. Така відповідь на адвокатський запит від 14.03.14 року №73 має ознаки фіктивності, вихідний номер надуманий, не зареєстрована у журналі обліку вихідних документів, про що вказано у листі управління МВС України у Волинській області від 30.07.2014 року №15/1271. Як вказано у листі, такі обставини були встановлені за результатами проведеної службової перевірки.

На підставі наведеного суд дійшов до висновку, що у період з 18.04.2013 року по 29.04.2013 року ОСОБА_1 був відсутній на роботі без поважних причин.

При цьому, судом враховуються наступні обставини.

Регулювання правового становища державних службовців, що працюють у митних органах, здійснюється з урахуванням вимог ОСОБА_3 України від 16 грудня 1993 року № 3723-XII «Про державну службу» (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин - далі Закон № 3723-XII) лише в тій частині, що не врегульована нормами спеціальних законів, зокрема Дисциплінарного статуту митної служби України, затвердженого ОСОБА_3 України від 6 вересня 2005 року № 2805-IV (далі Статут).

Відповідно до частини другої статті 9 ОСОБА_3 № 3723-XII регулювання правового становища державних службовців, що працюють в апараті органів митного контролю, здійснюється згідно з цим ОСОБА_3, якщо інше не передбачено законами України.

Згідно зі статтею 408 Митного кодексу України правовий статус посадових осіб митної служби України, їх права та обовязки визначаються Конституцією України, цим Кодексом і лише в частині, що ним не регулюється, ОСОБА_3 № 3723-XII. Відповідно до частини другої статті 410 зазначеного Кодексу у митній службі України діє Статут, який затверджується законом.

В абзаці першому преамбули Статуту зазначено, що цей Статут визначає суть службової дисципліни, права та обовязки посадових осіб митної служби України, яким присвоєно спеціальні звання, у тому числі керівників митних органів, спеціалізованих митних установ та організацій, щодо забезпечення та додержання дисципліни, а також види та порядок застосування заохочень і дисциплінарних стягнень. При цьому в абзаці другому преамбули Статуту зазначено, що регулювання правового становища державних службовців, що працюють у митних органах, здійснюється з урахуванням вимог ОСОБА_3 № 3723-XII.

Згідно пункту 3 Статуту належний рівень службової дисципліни забезпечується шляхом додержання чинного законодавства у службовій діяльності та безумовного виконання правил внутрішнього трудового розпорядку митного органу.

Відповідно до статті 21 Статуту порушення службової дисципліни це протиправне, винне (умисне чи необережне) діяння (дія чи бездіяльність) посадової особи митної служби, тобто невиконання урочистого зобовязання посадових осіб митної служби, зокрема, невиконання або неналежне виконання нею своїх службових обовязків, перевищення повноважень, порушення обмежень і заборон, установлених законодавством з питань проходження служби в митних органах, або вчинення інших дій, які дискредитують не тільки посадову особу митної служби, а й митну службу України.

Згідно зі статтею 22 Статуту до діянь, які є порушеннями службової дисципліни (дисциплінарні правопорушення), належать: 1) порушення вимог законів та інших нормативно-правових актів України з питань митної справи, державної служби, а також наказів та розпоряджень безпосередніх та/або прямих керівників; 2) порушення порядку здійснення митного контролю та митного оформлення предметів, що переміщуються через митний кордон України; 3) утрата службового посвідчення, документів, що є підставою для пропуску предметів через митний кордон України, а також митного забезпечення, зброї, спеціальних засобів, затриманих або прийнятих митницею на зберігання предметів; 4) затримання, вилучення та прийняття на зберігання предметів, валюти України та іноземної валюти без оформлення і реєстрації в установленому законодавством порядку відповідних документів; 5) брутальне або зневажливе ставлення до громадян, приниження їх честі та гідності під час виконання службових обов'язків, проведення несанкціонованого особистого огляду громадян; 6) перешкоджання законній діяльності суб'єктів підприємницької діяльності, зокрема під час здійснення ними зовнішньоекономічних операцій; 7) сприяння проникненню, умисне або внаслідок недбалого ставлення до виконання своїх обов'язків невжиття необхідних заходів для недопущення несанкціонованого проникнення сторонніх осіб до зони митного контролю; 8) приховання посадовою особою митної служби фактів її судимості або подання підроблених документів, необхідних для працевлаштування в митних органах; 9) недодержання обмежень щодо роботи за сумісництвом або зайняття підприємницькою діяльністю та інших обмежень, передбачених законодавством; 10) неподання або подання неправдивих відомостей у декларації про доходи; 11) інші діяння, визначені як порушення службової дисципліни законами та іншими нормативно-правовими актами України.

Відповідно до статті 31 Статуту з метою зясування всіх обставин вчинення посадовою особою митної служби дисциплінарного правопорушення керівник митного органу має право призначити службове розслідування. Порядок проведення службового розслідування визначається спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі митної справи. Застосуванню дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення передує обовязкове службове розслідування.

Наказом ДМСУ від 13 серпня 2010 року № 918 затверджено Інструкцію про порядок організації та проведення службового розслідування і службової перевірки в митній службі України (далі Інструкція). Пунктом 1.1 Інструкції визначено приводи, підстави, мету, порядок призначення і проведення службового розслідування, прийняття за ним рішень, виконання цих рішень, формування матеріалів службового розслідування у справі, а також права та обовязки посадових осіб митної служби України під час їх проведення.

Згідно з абзацом девятим пункту 1.2 Інструкції службове розслідування це комплекс заходів, що здійснюються в межах компетенції відповідно до цієї Інструкції з метою повного, всебічного та обєктивного зясування обставин вчинення посадовою особою дисциплінарного або іншого правопорушення, повязаного зі здійсненням службової діяльності, виявлення причин і умов, що сприяли його вчиненню, встановлення наявності (відсутності) вини, її ступеня, а також установлення інших подій, обставин, що потребують зясування під час проведення таких заходів. Зясування обставин порушення трудової дисципліни посадовими особами митної служби здійснюється відповідно до вимог Кодексу законів про працю України, ОСОБА_3 № 3723-XII, Статуту та правил внутрішнього трудового розпорядку митного органу (пункт 1.4 Інструкції).

Системний аналіз спеціальних і загальних норм, наведених у статті 21, частині першій статті 22, статті 31 Статуту, статтях 14, 17, 30 ОСОБА_3 № 3723-XII, свідчить, що за вчинення посадовими особами митної служби України порушень службової дисципліни, дисциплінарних правопорушень допускається застосування дисциплінарних стягнень, визначених у частині другій статті 22 Статуту, частині другій статті 9 ОСОБА_3 № 3723-XII, найбільш суворим з яких є звільнення.

Дисциплінарна відповідальність посадових осіб митної служби врегульована спеціальним законодавством, у тому числі й нормами Статуту.

ОСОБА_3 № 3723-XII можуть застосовуватися щодо посадових осіб митної служби у тій частині, що не врегульована спеціальним митним законодавством, у тому числі й нормами Статуту, оскільки припинення державної служби є крайнім заходом відповідальності державного службовця за порушення службової дисципліни, тому неможливість застосування до посадової особи митної служби України дисциплінарних стягнень аж до звільнення з митного органу має бути мотивовано.

Розділом 4 Статуту визначено види дисциплінарних стягнень та порядок їх застосування, чітко врегульована процедура їх застосування, внаслідок чого забезпечується належний захист законних прав та інтересів працівників при вирішенні питань їх дисциплінарної відповідальності.

Передумовою звільнення державного службовця за вчинення дисциплінарного правопорушення, повязаного зі здійсненням службової діяльності, мають бути порушення, встановлені внаслідок ретельного службового розслідування, порядок проведення якого регулюється Інструкцією.

За змістом статті 30 ОСОБА_3 України "Про державну службу" підстави припинення державної служби можуть бути загальними, тобто визначеними Кодексом законів про працю України, та спеціальними, передбаченими у цій нормі.Таким чином, позивач як державний службовець, може бути звільнений з державної служби на підставі пункту 4 статті 40 КЗпП України.

Прогул не відноситься до порушень службової дисципліни, відповідно й до дисциплінарних правопорушень згідно Статуту та не визначений п.22 Статуту, відтак проведення службового розслідування в даному випадку не є обовязковим.

Дані правовідносини врегульовані саме КЗпП України, а не ОСОБА_3 України «Про Дисциплінарний статут митної служби України». Крім того, КЗпП України не передбачено обовязкового проведення службового розслідування перед звільненням. Крім того, п.2.1 Інструкції вказано вичерпний перелік підстав для проведення службового розслідування, серед яких відсутня така підстава як прогул, невихід на роботу.

Судом враховуються пояснення відповідача про те, що у позивача було право на його вимогу з метою зняття безпідставних, на його думку, звинувачень, або підозри, подати заяву про проведення службового розслідування, яким він не скористався.

Таким чином, спірне звільнення правомірно відбулося поза процедурою службового розслідування з врахуванням вищенаведених норм законодавства.

З приводу того, чому звільнення позивача відбулося внаслідок подання Голови комісії з проведення реорганізації Львівської митниці слід зазначити наступне.

Підставою для винесення оскаржуваного наказу було подання Львівської митниці, підписане Головою комісії з проведення реорганізації Львівської митниці ОСОБА_8, заступником начальника відділу кадрової роботи ОСОБА_9, головним інспектором з питань внутрішньої безпеки ОСОБА_10, начальником відділу правового забезпечення ОСОБА_11

Відповідно до Розпорядження КМ України від 26.12.2012 року №1076-р «Про утворення комісій з проведення реорганізації деяких центральних органів виконавчої влади» (із змінами і доповненнями), на виконання Указу Президента України від 24.12.2012 року №726 «Про деякі заходи з оптимізації системи центральних органів виконавчої влади», утворено комісії з проведення реорганізації центральних органів виконавчої влади на чолі із заступниками керівників за переліком з додатком. Відповідно до наказу Державної митної служби України від 26.04.2013 року №106 «Про утворення комісій з проведення реорганізації митниць», утворено комісії з проведення реорганізації митниць на чолі з першими заступниками (заступниками) керівників таких митниць за переліком згідно додатку, відповідно до якого головою комісії з проведення реорганізації Львівської митниці призначено ОСОБА_8

В силу ч.4. ст.105 ЦК України, до комісії з припинення юридичної особи (комісії з реорганізації, ліквідаційної комісії) або ліквідатора з моменту призначення переходять повноваження щодо управління справами юридичної особи. Голова комісії, її члени або ліквідатор юридичної особи представляють її у відносинах з третіми особами та виступають у суді від імені юридичної особи, яка припиняється.

Подання (пропозиція) підпорядкованого органу про звільнення працівника з роботи має рекомендаційний характер для вищестоящого органу та не припиняє трудових правовідносин з працівником. Відтак, внесення подання про звільнення позивача із займаної посади не впливає на законність оскаржуваного наказу Держмитслужби України.

Таким чином, враховуючи встановлені судом обставини та наведені правові норми, колегія суддів дійшла висновку, що наказ № 972-к від 10.06.2013 та дії відповідача вчинені з дотриманням основних принципів адміністративної процедури, встановлених ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України, відтак, у задоволенні адміністративного позову слід відмовити у повному обсязі.

Керуючись статтями 17 - 19, 94, 160-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

п о с т а н о в и в:

1. У задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Постанова може бути оскаржена в порядку та строки, передбачені статтею 186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Апеляційна скарга подається до Львівського апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили в порядку та строки, передбачені статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст постанови виготовлений і підписаний 09.11.2015 року.

Головуючий - суддя Карпяк О.О.

Суддя Гавдик З.В.

Суддя Клименко О.М.