Справа № 820/8599/15
Суддя: Бездітко Д.В.
Дата ухвалення: 2015-11-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Харків
02 листопада 2015 р. № 820/8599/15
Харківський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого Судді Бездітка Д.В.,

при секретарі судового засідання Таран Ю.В.,

за участю: представника позивача Крятова С.С.,

представника відповідача Падалко Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Харківського окружного адміністративного суду адміністративну справу

за позовом Державної фінансової інспекції у Вінницькій області

до Державного підприємства "Харківський завод спеціальних машин"

третя особа Військова частина НОМЕР_1 Національної гвардії України

про стягнення суми ,-

В С Т А Н О В И В:
Позивач, Державна фінансова інспекція у Вінницькій області, звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до відповідача, Державного підприємства "Харківський завод спеціальних машин", третя особа Військова частина НОМЕР_1 Національної гвардії України, в якому просить суд стягнути з Державного підприємства "Харківський завод спеціальних машин" неправомірно отримані кошти в загальній сумі 19333,33 грн. в дохід бюджету на розрахунковий рахунок №0002 в ГУ ДКС України у Вінницькій області, МФО 802015, код 21080500 "Інші надходження".

Позивач обґрунтовував свої позовні вимоги тим, що відповідачем неправомірно отримані кошти в загальній сумі 19333,33 грн., у зв`язку з чим звертається до суду для їх стягнення в дохід бюджету.

В судовому засіданні представник позивача заявлені позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити, посилаючись на доводи позовної заяви.

Представник відповідача у судовому засіданні позовні вимоги не визнав та просив суд відмовити в їх задоволенні посилаючись на надані до матеріалів суду письмові заперечення та доповнення до них.

Представник третьої особи у судове засідання не прибув, про дату, час та місце судового розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином, що підтверджується матеріалами справи.

Розглянувши матеріали справи, вивчивши доводи позову, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що Державною фінансовою інспекцією в Вінницькій області проведено ревізію окремих напрямків фінансово-господарської діяльності військової частини НОМЕР_1 , в тому числі щодо використання коштів, виділених з резервного фонду державного бюджету у зв`язку з оголошеною мобілізацією за період з 01.01.2013 р. по 01.01.2015 р., за результатами якої складено акт від 20.04.2015 року №08-13/04.

При проведенні ревізії встановлено, крім іншого, що в порушення вимог п. 32 підрозділу 2 «Особливості справляння податку на додану вартість» розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України від 01.12.2010 року №2755-УІ протягом вересня-грудня 2014 року при придбанні лікарських засобів, бронежилетів, шоломів, окулярів захисних. Магазинів до патронів, піротехнічних засобів безпідставно сплачено податку на додану вартість 7-й суб`єктам господарювання в загальній сумі 178209,71 а саме ТОВ «Науково-виробниче підприємство «Темп 3000» - 59760,0 грн., ТОВ «Науково-виробниче підприємство ЕКОЛОГ» - 38880,0 грн., ТОВ «ІБІС» - 19997,76 грн., ТОВ «Лабораторія прикладної хімії» - 19712,5 грн., ДП «Харківський завод спеціальних машин» - 19333,33 грн., ТОВ «Вектор-С» - 16633,6 грн., ТОВ «БаДМ» - 3892,52 грн., чим завдано збитків в/ч 3008 на вказану суму.

У зв`язку з виявленими фінансовими порушеннями військової частини НОМЕР_1 заступником начальника Державної фінансової інспекції у Вінницькій області прийнято вимогу від 08.05.2015 року №02-08-28-14/2538, в якій запропоновано стягнути збитки з суб`єктів господарювання.

Оцінюючи докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що 09.12.2014 року між військовою частиною НОМЕР_1 (в якості замовника) та Державним підприємством "Харківський завод спеціальних машин" (в якості виконавця) укладено договір №22/СО(а.с.21-24).

Відповідно до п.1 договору виконавець зобов`язується виготовити та поставити магазини на 50 патронів до кумелета НСВТ_12,7 в кількості 100 (сто) одиниць (за ДК 016:2010 25.40.1) далі продукція, а замовник зобов`язується прийняти готову продукцію та сплатити її вартість у порядку та на умовах передбаченим цим договором.

Пунктом 3.1 договору передбачено, що ціна договору становить 116000,0 грн., у тому числі ПДВ 19333,33 грн.

В податковій накладній вказано, що поставлялись магазини на 50 патронів до кулемета НСВТ-12,7.

Судом з матеріалів справи встановлено, що зобов`язання за вищевказаним договором виконані, про що свідчать видаткова накладна №х-00000024 від 22.12.2014 року, рахунок фактура №х-00000112 від 09.12.2014 року, специфікація від 09.12.2014 року, платіжне доручення №87 від 26.12.2014 року на суму 116000,0 грн. у тому числі ПДВ 19333,33 грн.(а.с.25-28).

Однак, на думку фінансового органу перерахування податку на додану вартість є порушенням чинного законодавства, з огляду на наступне.

Так, Законом України від 01.07.2014 року №1561-VІІ «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо спеціальних засобів індивідуального захисту та лікарських засобів», доповнено підрозділ 2 розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України п.32, зокрема: на період проведення АТО та/або запровадження воєнного стану відповідно до законодавства, звільняються від оподаткування податком на додану вартість операції з ввезення на митну територію України та постачання на митній території України спеціальних засобів індивідуального захисту, визначенні у Законі.

Законом України від 02.09.2014 року №1658-VІІ «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо звільнення від оподаткування продукції оборонного призначення» розширено визначено п. 32 підрозділу 2 розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України перелік продукції, операції з ввезення на митну територію України та постачання якої на митній території України звільняються від оподаткування податком на додану вартість.

Таким чином, на думку позивача звільняються від оподаткування податком на додану вартість операції з ввезення на митну територію України та постачання на митній території України продукції оборонного призначення, визначеної такою згідно з пунктом 9 статті 1 Закону України «Про державне оборонне замовлення».

Відповідно до п. 9 статті 1 Закону України «Про державне оборонне замовлення» у цьому Законі нижченаведені терміни вживаються в такому значенні: продукція оборонного призначення - озброєння, військова та спеціальна техніка, військова зброя і боєприпаси, спеціальні комплектувальні вироби для їх виготовлення та експлуатації, матеріали та обладнання, спеціально призначені для їх розроблення, виготовлення або використання, спеціальні технічні засоби.

Враховуючи вищевикладене, суд зазначає, що для застосування пільгового режиму оподаткування ПДВ відповідно до вимог Закону України від 02.09.2014 року №1658-VІІ можливе лише за обов`язкових умов:

- зазначення в договорі, що продукція постачається для використання в оборонних цілях при проведенні антитерористичної операції та/або при запровадженні воєнного стану;

- відповідність предмету закупівлі у договорі, визначеним у пункту 32 підрозділу 2 розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України кодам УКТ ЗЕД.

Пунктом 32, підрозділу 2 розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України визначено, що тимчасово, на період проведення антитерористичної операції та/або запровадження воєнного стану відповідно до законодавства, звільняються від оподаткування податком на додану вартість операції з ввезення на митну територію України та постачання на митній території України:

- 3601, 3602; 3603 (тільки для ударних капсулів, детонаторів, що використовуються в оборонних цілях), 3604 90 00 00 (тільки для освітлювальних та сигнальних ракет, що використовуються в оборонних цілях);

- 8702-8705 (тільки для пасажирських та вантажних автомобілів звичайного типу, що використовуються в оборонних цілях та мають легку броню або обладнані з`ємною бронею);

- 8710 00 00 00;

- 8802, 8803 (тільки для безпілотних літальних апаратів з озброєнням чи без озброєння, що використовуються в оборонних цілях, їх частини);

- 8804 (тільки для парашутів та інших пристроїв, призначених для десантування військовослужбовців та/або військової техніки);

- групи 90 (тільки для біноклів, приладів нічного бачення, тепловізорів, захисних окулярів та аналогічних оптичних виробів, телескопічних прицілів та інших оптичних пристроїв для військової зброї, якщо вони не поставлені разом із військовою зброєю, для якої вони призначені, інші оптичні, навігаційні та топографічні прилади та інструменти, що використовуються в оборонних цілях);

- групи 93, крім включених до товарних позицій 9303-9304, а також 9305 (тільки призначених для виробів товарних позицій 9303-9304), 9306 90 90 00 та 9307.

Слід зазначити, КБКВ 2260, ДК 016-2010 код 25.11.2. «Вироби конструкційні та їхні частини», який вказано в договорі не відповідає визначеним у пункті 32 підрозділу 2 розділу ХХ Податкового кодексу України кодам УКТ ЗЕД.

Суд вважає за необхідне вказати, що у договорі №22/СО відсутні будь-які посилання на те, що продукція, як вбачається з видаткової накладної та специфікації, у кількості ста (100) шт. виготовляється та поставляється до замовника для використання в оборонних цілях при проведення антитерористичної операції та/або при запровадженні воєнного стану.

Крім того, в пункті 32 Закону України від 02.09.2014 року № 1658-VІІ ідеться про те, що тимчасово звільняються від оподаткування податком на додану вартість операції з ввезення на митну територію України та постачання на митній території України, при цьому, що в даному випадку, на підставі договору відбулась поставка продукції без ввезення їх на митну територію України та постачання на митній території України.

На підставі вищевикладеного нормами податкового законодавства Державне підприємство "Харківський завод спеціальних машин" не звільнено від обов`язку сплати податку на додану вартість в рамках вказаного вище договору.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові та організаційні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні визначає Закон України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні» від 26 січня 1993 року № 2939-XII та Порядком проведення інспектування Державною фінансовою інспекцією, її територіальними Органами, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 20.04.2006 р. №550.

Відповідно до частини першої статті 2 Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні» головними завданнями органу державного фінансового контролю є: здійснення державного фінансового контролю за використанням і збереженням державних фінансових ресурсів, необоротних та інших активів, правильністю визначення потреби в бюджетних коштах та взяттям зобов`язань, ефективним використанням коштів і майна, станом і достовірністю бухгалтерського обліку і фінансової звітності у міністерствах та інших органах виконавчої влади, державних фондах, фондах загальнообов`язкового державного соціального страхування, бюджетних установах і суб`єктах господарювання державного сектору економіки, а також на підприємствах, в установах та організаціях, які отримують (отримували у періоді, який перевіряється) кошти з бюджетів усіх рівнів, державних фондів та фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування або використовують (використовували у періоді, який перевіряється) державне чи комунальне майно (далі - підконтрольні установи), за дотриманням законодавства на всіх стадіях бюджетного процесу щодо державного і місцевих бюджетів, дотриманням законодавства про державні закупівлі, діяльністю суб`єктів господарської діяльності незалежно від форми власності, які не віднесені законодавством до підконтрольних установ, за рішенням суду, винесеним на підставі подання прокурора або слідчого для забезпечення розслідування кримінальної справи.

В ст. 1 цього Закону встановлено, що орган державного фінансового контролю у своїй діяльності керується Конституцією України, цим Законом, іншими законодавчими актами, актами Президента України та Кабінету Міністрів України.

Частиною першою статті 8 Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні» передбачено, зокрема, що орган державного фінансового контролю здійснює державний фінансовий контроль та контроль за: виконанням функцій з управління об`єктами державної власності; цільовим використанням коштів державного і місцевих бюджетів; цільовим використанням і своєчасним поверненням кредитів (позик), одержаних під державні (місцеві) гарантії; складанням бюджетної звітності, паспортів бюджетних програм та звітів про їх виконання (у разі застосування програмно-цільового методу у бюджетному процесі), кошторисів та інших документів, що застосовуються в процесі виконання бюджету; станом внутрішнього контролю та внутрішнього аудиту у розпорядників бюджетних коштів; усуненням виявлених недоліків і порушень

Згідно пунктів 1, 7 статті 10 Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні» органу державного фінансового контролю надається право перевіряти в ході державного фінансового контролю грошові та бухгалтерські документи, звіти, кошториси й інші документи, що підтверджують надходження і витрачання коштів та матеріальних цінностей, документи щодо проведення процедур державних закупівель, проводити перевірки фактичної наявності цінностей (коштів, цінних паперів, сировини, матеріалів, готової продукції, устаткування тощо); пред`являти керівникам та іншим особам підприємств, установ та організацій, що контролюються, обов`язкові до виконання вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства, вилучати в судовому порядку до бюджету виявлені ревізіями приховані і занижені валютні та інші платежі, ставити перед відповідними органами питання про припинення бюджетного фінансування і кредитування, якщо отримані підприємствами, установами та організаціями кошти і позички використовуються з порушенням чинного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Враховуючи, вищевикладене суд вважає, що позовні вимоги Державної фінансової інспекції у Вінницькій області є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 4 ст. 94 КАС України судові витрати з відповідача не стягуються.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 160,161,162,163 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:
У задоволенні адміністративного позову Державної фінансової інспекції у Вінницькій області до Державного підприємства "Харківський завод спеціальних машин", третя особа Військова частина НОМЕР_1 Національної гвардії України про стягнення суми - відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова суду першої інстанції, якщо інше не встановлено КАС України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови складено 05 листопада 2015 року.

Суддя Д.В. Бездітко