Справа № 814/1934/15
Суддя: Косцова І.П.
Дата ухвалення: 2015-10-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 жовтня 2015 р.м.ОдесаСправа № 814/1934/15

Категорія: 8.3.4 Головуючий в 1 інстанції: Гордієнко Т. О.

Одеський апеляційний адміністративний суд в складі колегії:

судді-доповідача - Косцової І.П.

суддів - Кравченка К.В.

- Градовського Ю.М.

за участю секретаря - Разінкіної Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Ленінському районі м. Миколаєва Головного управління ДФС у Миколаївській області на постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 24 липня 2015 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Томіг" до Державної податкової інспекції у Ленінському районі м. Миколаєва Головного управління ДФС у Миколаївській області про визнання протиправними та скасування податкового повідомлення-рішення,-

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Томіг" звернулось до суду першої інстанції з позовом, в якому просило визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Ленінському районі м. Миколаєва ГУ ДФС у Миколаївській області від 10.06.2015 року, яким підприємству зменшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість в розмірі 657 420 грн. та застосовано штрафні санкції у сумі 328 710 грн.

В обґрунтування позову зазначено, що ним правомірно сформований податковий кредит, оскільки при імпорті товарів у 2012-2013 році сплачені суми ПДВ, зазначені у митних деклараціях, не були включені до складу податкового кредиту у періоді, коли виникло це право, отже Товариство має право протягом 1095 днів з дати сплати податкових зобов'язань за такою ВМД включити суми сплаченого податку на додану вартість до податкового кредиту.

При цьому позивач вважає, що положення п.198.6 ст.198 ПК України щодо збереження за платником податку права на включення до податкового кредиту сум податку на додану вартість на підставі отриманих податкових накладних протягом 365 календарних днів з дати складання податкової накладної не поширюються на нього, оскільки ним до податкового кредиту включено суми ПДВ, сплачені за митними деклараціями, а не за податковими накладними.

Постановою Миколаївського окружного адміністративного суду від 24 липня 2015 року позов задоволено в повному обсязі.

В апеляційній скарзі ДПІ у Ленінському районі м. Миколаєва Головного управління ДФС у Миколаївській області, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати судове рішення та прийняти нову постанову про відмову у задоволенні позовних вимог.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції у справі з'ясовано, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення прийнято відповідачем за результатами документальної позапланової виїзної перевірки достовірності нарахування ТОВ "Томіг" суми бюджетного відшкодування на рахунок платника у банку по деклараціях за грудень 2014 року, січень, лютий 2015 року, результати якої оформлено актом від 25.05.2015 року №1247/14-02-15-01/13848909.

В ході перевірки встановлено порушення позивачем вимог п.198.2 ст.198, п.198.6 ст.198, п.200.1 ст.200 ПК України, що призвело до завищення від'ємного значення різниці між сумою податкового зобов'язання і сумою податкового кредиту за грудень 2014 року та до завищення заявленої суми бюджетного відшкодування за січень 2015 року на 657 420 грн.

Суть порушень, за висновком податкового органу, полягала в тому, що Товариство до податкового кредиту грудня 2014 року включило ВМД за червень-серпень 2012 року, січень, лютий, квітень, липень 2013 року, по яких податок на додану вартість сплачений митним органам, тобто, з порушенням встановленого чинним законодавством 365-денного терміну.

За наслідками перевірки ДПІ у Ленінському районі м. Миколаєва Головного управління ДФС у Миколаївській області прийнято податкове повідомлення-рішення від 10.06.2015 року, яким підприємству зменшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість в розмірі 657 420 грн. та застосовано штрафні санкції у сумі 328 710 грн.

Вирішуючи справу, суд першої інстанції виходив з того, що позивач, скориставшись наданим йому п.50.1 ст.50 ПК України правом, правомірно сформував податковий кредит по ВМД за 2012-2013 рік в декларації за грудень 2014 року в межах 1095 днів. При цьому суд зазначив, що висновок податкового органу щодо збереження права на віднесення суми податкового кредиту по ВМД лише протягом 365 днів, є необґрунтованим, оскільки відповідно до п.198.6 ПК України ( в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) таке право зберігається по податковим накладним, а не по вантажно-митним деклараціям.

Проте колегія суддів такий висновок суду першої інстанції вважає помилковим, з огляду на наступне.

Відповідно до п. 187.8 ст. 187 Податкового кодексу України (в редакції від 31.12.2014 року, яка діяла на момент декларування спірних сум) датою виникнення податкових зобов'язань у разі ввезення товарів на митну територію України є дата подання митної декларації для митного оформлення.

Пунктом 198.1 cт.198 Податкового кодексу України передбачено, що право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України; отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України тощо.

Згідно п. 198.2 ст. 198 Податкового кодексу України датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Для операцій із ввезення на митну територію України товарів датою виникнення права на віднесення сум податку до податкового кредиту є дата сплати податку за податковими зобов'язаннями згідно з пунктом 187.8 статті 187 цього Кодексу, а для операцій з постачання послуг нерезидентом на митній території України - дата сплати (нарахування) податку за податковими зобов'язаннями, що були включені отримувачем таких послуг до податкової декларації попереднього періоду.

Відповідно до п.198.6 ст.198 Податкового кодексу України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

У разі якщо платник податку не включив у відповідному звітному періоді до податкового кредиту суму податку на додану вартість на підставі отриманих податкових накладних, таке право зберігається за ним протягом 365 календарних днів з дати складання податкової накладної.

Пунктом 201.12 ст.201 Податкового кодексу України передбачено, що у разі ввезення товарів на митну територію України документом, що посвідчує право на віднесення сум податку до податкового кредиту, вважається митна декларація, оформлена відповідно до вимог законодавства, яка підтверджує сплату податку.

Згідно з пп.1 п. IV Порядку ведення реєстру виданих та отриманих податкових накладних, затвердженого Наказом міністерства фінансів України від 22.09.2014 року, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 10.10.2014 року за №1228/26005, у розділі ІI Реєстру відображаються отримані податкові накладні, розрахунки коригування кількісних і вартісних показників до податкової накладної (додаток 2 до податкової накладної), МД на ввезення товарів, а також інші документи, на підставі яких здійснюється облік операцій з придбання товарів/послуг.

Операції з ввезення товарів на митну територію України відображаються на підставі митної декларації, оформленої відповідно до вимог законодавства.

Таким чином, вантажно-митна декларація, у випадку відображення у податковій звітності операцій з ввезення товарів на митну територію України, є документом, що підтверждує право платника податку на податковий кредит, замість податкової накладної, отже висновок суду першої інстанції про те, що положення п.198.6 ПК України не поширюється на позивача, оскільки вони стосуються лише податкових накладних, є хибним.

В свою чергу, відповідно до положень п. 50.1 ст.50 Податкового кодексу України у разі якщо у майбутніх податкових періодах (з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу) платник податків самостійно (у тому числі за результатами електронної перевірки) виявляє помилки, що містяться у раніше поданій ним податковій декларації (крім обмежень, визначених цією статтею), він зобов'язаний надіслати уточнюючий розрахунок до такої податкової декларації за формою чинного на час подання уточнюючого розрахунку.

Платник податків має право не подавати такий розрахунок, якщо відповідні уточнені показники зазначаються ним у складі податкової декларації за будь-який наступний податковий період, протягом якого такі помилки були самостійно (у тому числі за результатами електронної перевірки) виявлені.

Платник податків, який самостійно (у тому числі за результатами електронної перевірки) виявляє факт заниження податкового зобов'язання минулих податкових періодів, зобов'язаний, за винятком випадків, установлених пунктом 50.2 цієї статті:

а) або надіслати уточнюючий розрахунок і сплатити суму недоплати та штраф у розмірі трьох відсотків від такої суми до подання такого уточнюючого розрахунку;

б) або відобразити суму недоплати у складі декларації з цього податку, що подається за податковий період, наступний за періодом, у якому виявлено факт заниження податкового зобов'язання, збільшену на суму штрафу у розмірі п'яти відсотків від такої суми, з відповідним збільшенням загальної суми грошового зобов'язання з цього податку.

Якщо після подачі декларації за звітний період платник податків подає нову декларацію з виправленими показниками до закінчення граничного строку подання декларації за такий самий звітний період або подає у наступних податкових періодах уточнюючу декларацію внаслідок виконання вимог пункту 169.4 статті 169 цього Кодексу, то штрафи, визначені у цьому пункті, не застосовуються.

Аналіз наведених положень ПК України дає колегії суддів підстави вважати, що якщо податкову накладну, складену у звітному періоді, правильно оформлену і своєчасно зареєстровану в ЄРПН, не включено до ПК звітного періоду, можливо:

або включити її до ПК поточного звітного періоду, але у межах 365 календарних днів;

або подати уточнюючий розрахунок до ПДВ - декларації того звітного періоду, в якому складено ПН, і виправити помилку в порядку, передбаченому ст. 50 Кодексу.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, ТОВ «Томіг» отримавши послуги від нерезидента у червні - серпні 2012 року, січні, лютому, квітні, липні 2013 року, сформувало податковий кредит на підставі митних декларацій лише у грудні 2014 року, подавши до податкового органу податкову декларацію за грудень 2014 року, замість того, щоб подати уточнюючий розрахунок.

Отже, колегія суддів приходить до висновку, що ТОВ «Томіг» неправомірно зазначило суми податкового кредиту з ПДВ у декларації за грудень 2014 року за митними деклараціями, оплата ПДВ по яких відбулась у червні-серпні 2012 року, січні, лютому, квітні, липні 2013 року.

Поряд з цим колегією суддів встановлено, що податковим органом безпідставно не враховано у складі податкового кредиту Товариства за спірний період ВМД №05414 від 29.09.2014 року на суму 98 106,83 грн. та зменшено суму бюджетного відшкодування, оскільки строк формування податкового кредиту за цією митною декларацією не перевищив 365 днів.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що при розгляді справи судом першої інстанції повною мірою з'ясовані всі обставини справи, проте їм надано невірну правову оцінку, отже ухвалене у справі рішення підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про часткове задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст.195, 196, п.1 ч.1 ст. 198, ст.202, ч.2 ст.205, ст.ст. 207, 254 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Ленінському районі м. Миколаєва Головного управління ДФС у Миколаївській області - задовольнити частково.

Постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 24 липня 2015 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Томіг" до Державної податкової інспекції у Ленінському районі м. Миколаєва Головного управління ДФС у Миколаївській області про визнання протиправними та скасування податкового повідомлення-рішення - скасувати.

Ухвалити у справі нову постанову, якою позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Томіг" - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Ленінському районі м. Миколаєва ГУ ДФС у Миколаївській області від 10.06.2015 року в частині зменшення суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість в розмірі 98 106,83 грн. та застосування штрафних санкцій у сумі 49 053,40 грн.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня виготовлення повного тексту.

Суддя - доповідач: І.П. Косцова

Судді: Ю.М. Градовський

К.В.Кравченко.