Справа № 826/12085/15
Суддя: Огурцов О.П.
Дата ухвалення: 2015-09-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

14 вересня 2015 року № 826/12085/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Огурцова О.П. розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовомПідприємства з іноземною інвестицією у формі товариства з обмеженою відповідальністю "Катех-Електро"
до Державної податкової інспекції в Оболонському районі Головного управління ДФС у м. Києві
провизнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення № від 12.01.2015

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Підприємство з іноземною інвестицією у формі товариства з обмеженою відповідальністю "Катех-Електро" звернулося до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції в Оболонському районі Головного управління ДФС у м. Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення № від 12.01.2015.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує наступним.

Податкові зобов'язання позивачу нараховані за результатами документальної позапланової виїзної перевірки з питань дотримання вимог податкового законодавства при взаємовідносинах з ТОВ "Велтрейд-М", ПП "Віапласт", ТОВ "ВМГ" за період з 01.06.2014 по 31.08.2015. Підставою нарахування податкових зобов'язань став висновок податкового органу про те, що договори, укладені між позивачем та контрагентами ТОВ "Велтрейд-М", ПП "Віапласт", ТОВ "ВМГ" не спричиняють реального настання правових наслідків.

Позивач, не погоджуючись з такими висновками податкового органу зазначає, що у період, який перевірявся, дійсно мав господарські правовідносини з контрагентами ТОВ "Велтрейд-М", ПП "Віапласт" які мали реальний характер та за якими було отримано товар використаний позивачем у власній господарській діяльності та з метою отримання прибутку, а документи бухгалтерського та податкового обліків за цими операціями були оформлені у відповідності до вимог податкового законодавства.

Представники позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю, надав додаткові усні пояснення та просив суд задовольнити адміністративний позов у повному обсязі.

Відповідач проти позовних вимог заперечив, через канцелярію суду надав суду письмові заперечення, у яких просив відмовити у задоволенні адміністративного позову повністю. Доводи відповідача викладені в письмових запереченнях аналогічні доводам та висновкам викладеним в акті перевірки № 1326/26-54-22-02/30006134 від 02.12.2014 інших доводів, крім зазначених у вказаному акті перевірки відповідачем наведено не було.

Представник відповідача у судове засідання 07.09.2015 не прибув, про причини неприбуття суд не повідомив, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Відповідно до частини шостої статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України суд, ухвалив продовжити розгляд справи у письмовому провадженні.

Під час судового розгляду справи, суд,

В С Т А Н О В И В:

В період з 19.11.2014 по 25.11.2014 Державною податковою інспекцією в Оболонському районі Головного управління ДФС у м. Києві проведена документальна позапланова виїзна перевірка Підприємства з іноземною інвестицією у формі товариства з обмеженою відповідальністю "Катех-Електро" з питань дотримання вимог податкового законодавства при взаємовідносинах з ТОВ "Велтрейд-М", ПП "Віапласт", ТОВ "ВМГ" за період з 01.06.2014 по 31.08.2015.

За результатами перевірки складено акт № 1326/26-54-22-02/30006134 від 02.12.2014, яким встановлено, у тому числі, порушення пунктів 198.1, 198.3, 198.6 статті 198 Податкового кодексу України в результаті чого підприємством занижено податок на додану вартість на суму 1019735,00 грн.

12.01.2015 на підставі акту № 1326/26-54-22-02/30006134 від 02.12.2014 прийнято податкове повідомлення - рішення № , яким збільшено суму грошового зобов'язання за платежем податок на додану вартість на загальну суму 1 529 603,00 грн., у тому числі за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) на 509868,00 грн.

Підприємство з іноземною інвестицією у формі товариства з обмеженою відповідальністю "Катех-Електро" не погоджуючись з податковим повідомленням - рішенням № від 12.01.2015, вважаючи його протиправним та таким, що підлягає скасуванню звернулось з відповідним позовом до суду.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з пунктом 4 статті 7 Кодексу адміністративного судочинства України принципами адміністративного судочинства є змагальність сторін, диспозитивність та офіційне з'ясування всіх обставин у справі.

Суть офіційного з'ясування всіх обставин у справі визначена в частинах четвертій та п'ятій статті 11 цього Кодексу, якими встановлено, що суд вживає передбачені законом заходи, необхідні для з'ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи. Суд повинен запропонувати особам, які беруть участь у справі, подати докази або з власної ініціативи витребувати докази, яких, на думку суду, не вистачає.

Принцип офіційного з'ясування всіх обставин справи зобов'язує суд встановити обставини справи для забезпечення прийняття правосудного рішення, в тому числі незалежно від посилань чи доводів сторін.

При розгляді справи судом було перевірено чи мали операції між позивачем та контрагентами ТОВ "Велтрейд-М", ПП "Віапласт" реальний товарний характер, можливість здійснення таких операцій з урахуванням оперативності проведення операцій та віддаленості контрагентів один від одного, подальше використання позивачем отриманих товарів.

При цьому, суд виходив з того, що наявність у покупця належно оформлених документів, які відповідно до закону необхідні для віднесення певних сум до податкового кредиту, зокрема виданих продавцями податкових накладних, не є безумовною підставою для відшкодування податку на додану вартість в подальшому, якщо податковий орган доведе, що відомості в таких документах не відповідають дійсності, наприклад, у випадку, коли не проводилися самі операції. Також, судом було зобов'язано позивача та відповідача надати всі наявні докази на обґрунтування їх правових позицій.

З матеріалів справи та пояснень представника позивача вбачається, що позивач, у період, який перевірявся податковим органом, мав правовідносини з ПП «Віапласт» за договором купівлі - продажу № 438 від 18.06.2014 відповідно до якого позивачу здійснюється постачання товару - катанку (заготівку мідну, алюмінієву, ПВХ).

На підтвердження факту отримання товару за зазначеним договором позивачем надано суду видаткові накладні № 1800 від 19.06.2014, №2200 від 23.06.2014, № 2400 від 25.06.2014, прибуткові накладні № КЕ-0000611 від 19.06.2014, № КЕ-0000612 від 23.06.2014, № КЕ-0000614 від 25.06.2014, а на підтвердження здійснення оплати за постанови товар - платіжні доручення

Позивачем на підтвердження факту здійснення поставки товару надано суду товарно-транспортні накладні: № 190601 від 19.06.2014, № 230602 від 23.06.2014, № 250603 від 25.06.2014 та на підтвердження використання отримано від ПП «Віапласт» товару у власній господарській діяльності та з метою отримання прибутку - вимоги, накладні та прибуткові накладні.

З матеріалів справи та пояснень представника позивача вбачається, що позивач, у період, який перевірявся податковим органом, мав правовідносини з TOB «Велтрейд-М» за договором купівлі-продажу № 437 від 14.07.2014 відповідно до якого позивачу здійснюється постачання товару - катанку (заготівку мідну, алюмінієву, ПВХ).

На підтвердження факт отримання товару за зазначеним договором позивачем надано суду видаткові накладні №205 від 14.07.2014, №223 від 15.07.2014, №256 від 16.07.2014, №268 від 17.07.2014, №299 від 18.07.2014, №414 від 25.07.2014, №419 від 26.07.2014, №439 від 28.07.2014, №448 від 29.07.2014, №469 від 30.07.2014, №506 від 31.07.2014, прибуткові накладні № КЕ-000685 від 14.07.2014, № КЕ-000695 від 15.07.2014, № КЕ-000710 від 16.07.2014, № КЕ-000717 від 17.07.2014, № КЕ-0000772 від 18.07.2014, № КЕ-000750 від 25.07.2014, № КЕ-000752 від 26.07.2014, № КЕ-000758 від 28.07.2014, № КЕ-000770 від 29.07.2014, № КЕ-0000774 від 30.07.2014, № КЕ-000793 від 31.07.2014, а на підтвердження здійснення оплати за постанови товар - платіжні доручення

Позивачем на підтвердження факту здійснення поставки товару надано суду товарно-транспортні накладні: № 140702 від 14.07.2014, № 150702 від 15.07.2014, №160701 від 16.07.2014, № 170703 від 17.07.2014, № 180702 від 18.07.2014, № 250701 від 25.07.2014, № 260701 від 26.07.2014, № 280701 від 28.07.2014, № 290701 від 29.07.2014, №300701 від 30.07.2014, №310701 від 31.07.2014 та на підтвердження використання отримано від TOB «Велтрейд-М» товару у власній господарській діяльності та з метою отримання прибутку - вимоги, накладні та прибуткові накладні.

Товар отриманий позивачем від контрагентів TOB «Велтрейд-М» та ПП «Віапласт» був в подальшому використаний позивачем у власній господарській діяльності та з метою при взаємовідносинах з ТОВ "Вірма - Електросвіт", ТОВ "Карат ЛТД", ТОВ "Погрес-Т", ТОВ "ТК Карат", ТОВ "Торговий дім "Катех", ТОВ "Мастер-Кабель Україна", ТОВ "Торговий дім "Укркабель", ТОВ "Південня Промислова Компанія", ТОВ "МГРУПП", ТОВ "ІНТЕРПРОЕКТ GMBH", ТОВ "ПРО НАФТА-ІНВЕСТ", ТОВ "Патнер Елетро НН", ТОВ "ЕЛЕКТРОКОМПЛЕКТ ЛТД", ТОВ "МК ТРЕЙД", ТОВ "ЕЛЕКТРОБІРЖА", що підтверджується наявними в матеріалах справи договорами та складеними до них первинними документами.

Відповідачем доказів, які б спростовували пояснення позивача та наданні ним докази суду не надано. Зокрема, відповідачем не надано доказів того, що TOB «Велтрейд-М» та ПП «Віапласт» не відобразило у своїй податковій звітності операції з позивачем, а також, що ним не було сплачено податок на додану вартість з вказаних операцій. Відтак, відповідачем не спростовано доводів позивача та доказів, наявних у матеріалах справи, які доводять реальність господарських операцій між позивачем та контрагентами TOB «Велтрейд-М» та ПП «Віапласт» .

Відповідач в наданих суду письмових запереченнях та акті перевірки посилається на відсутність довіреностей на осіб, які отримували товар та на неналежне оформлення товарно-транспортних накладних (в частині незазначення осіб, відповідальних за вантажно-розвантажувальні операції, адреси пункту навантаження, час та дату навантаження та розвантаження).

Відповідно до пункту 2 Інструкції про порядок реєстрації виданих, повернутих і використаних довіреностей на одержання цінностей, затвердженої наказом Міністерства фінансів України № 99 від 16.05.1996 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 12.06.1996 за №293/1318 від 12.06.1996 (яка була чинна на момент існування спірних правовідносин) сировина, матеріали, паливо, запчастини, інвентар, худоба, насіння, добрива, інструмент, товари, основні засоби та інші товарно-матеріальні цінності, а також нематеріальні активи, грошові документи і цінні папери (надалі - цінності) відпускаються покупцям або передаються безплатно тільки за довіреністю одержувачів.

Згідно з пунктом 5 зазначеної Інструкції довіреність на одержання цінностей від постачальника за нарядом, рахунком, договором, замовленням, угодою або іншим документом, що їх замінює, видається довіреній особі під розписку і реєструється в журналі реєстрації довіреностей.

Пунктом 10 Інструкції про порядок реєстрації виданих, повернутих і використаних довіреностей на одержання цінностей, затвердженої наказом Міністерства фінансів України № 99 від 16.05.1996 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 12.06.1996 за №293/1318 від 12.06.1996 (яка була чинна на момент існування спірних правовідносин) встановлено, що особа, якій видана довіреність, зобов'язана не пізніше наступного дня після кожного випадку доставки на підприємство одержаних за довіреністю цінностей, незалежно від того, одержані цінності за довіреністю повністю або частково, подати працівнику підприємства, який здійснює виписування та реєстрацію довіреностей, документ про одержання нею цінностей та їх здачу на склад (комору) або матеріально відповідальній особі. Невикористані довіреності повинні бути повернуті працівнику підприємства, який здійснює виписування і реєстрацію довіреностей, не пізніше наступного дня після закінчення строку дії довіреності. Про використання довіреності або повернення невикористаної довіреності у журналі реєстрації довіреностей робиться відмітка про номери документів (накладних, актів тощо) на одержані цінності або про дату повернення довіреності. Повернуті невикористані довіреності гасяться надписом "невикористана" і зберігаються протягом строку, встановленого для зберігання первинних документів.

Книгою обліку довіреностей TOB «Катех-Електро» за 2013-2014 роки, копія якої наявна в матеріалах справи, підтверджується, що позивач видавав довіреності на отримання товарів згідно умов договорів укладених з контрагентами TOB «Велтрейд-М» та ПП «Віапласт».

Необгрунтованість посилань відповідача на факт відсутності в товарно - транспортних накладних осіб відповідальних за вантажно - розвантажувальні операції, як на обставину яка зумовлює факт відсутності фінансово - господарських відносин між позивачем та контрагентами TOB «Велтрейд-М» та ПП «Віапласт» зумовлюється тим, що допущення порушення при заповненні ТТН не може само по собі свідчити про факт відсутності здійснення поставки товару.

З огляду на викладене, а також враховуючи той факт, що інших доказів та обґрунтувань, крім зазначених, на підтвердження відсутності у позивача прав на формування податкового кредиту та витрат, що враховуються при визначенні об'єкта оподаткування за фінансово - господарськими відносинами з контрагентами TOB «Велтрейд-М» та ПП «Віапласт» суду не надано та не зазначено про причини неможливості їх надання, суд дійшов висновку про те, що господарські операції між позивачем та контрагентами TOB «Велтрейд-М» та ПП «Віапласт» мали реальний товарний характер.

Підпунктом "а" пункту 198.1 статті 198 Податкового кодексу України встановлено, що право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

Пунктом 198.2 статті 198 Податкового кодексу України встановлено, що датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Відповідно до пункту 198.3 статті 198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку. Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Згідно із пунктом 198.6 статті 198 Податкового кодексу України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу. У разі коли на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

Реальність та товарність господарських операцій між позивачем та контрагентами TOB «Велтрейд-М» та ПП «Віапласт» в ході судового розгляду справи судом було встановлено, у зв'язку з чим суд дійшов висновку, що у позивача було право на формування податкового кредиту по операціях з зазначеними контрагентами.

Крім того, суд вважає за доцільне зазначити, що відповідно до частини другої статті 8 Кодексу адміністративного судочинства України, суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Згідно з статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

У рішенні Європейського Суду з прав людини від 22.01.2009 у справі "Булвес" АД проти Болгарії (заява №3991/03) зазначено, що у разі якщо національні органи за відсутності будь-яких вказівок на безпосередню участь фізичної або юридичної особи у зловживанні, пов'язаним зі сплатою ПДВ, який нараховується у ланцюгу поставок, або вказівок на обізнаність про таке порушення, все ж таки застосовують негативні наслідки для отримувача оподатковуваної ПДВ поставки, який повністю виконав свої зобов'язання, за дії або бездіяльність постачальника, який перебував поза межами контролю отримувача і у відношенні якого у нього не було засобів перевірки та забезпечення його виконання, то такі владні органи порушують справедливий баланс, який має підтримуватися між вимогами суспільних інтересів та вимогами захисту права власності.

З огляду на викладене, керуючись вимогами статей 69-71, 94, 160-165, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

1. Адміністративний позов - задовольнити повністю.

2.Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення Державної податкової інспекції в Оболонському районі Головного управління ДФС у м. Києві № від 12.01.2015.

Відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України постанова набирає законної сили після закінчення строку для її апеляційного оскарження. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України. Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя О.П. Огурцов