Справа № 809/2328/15
Суддя: Шинкар Тетяна Ігорівна
Дата ухвалення: 2015-11-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 листопада 2015 року Справа № 876/8117/15

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Шинкар Т.І.,

суддів Пліша М.А.,

Большакової О.О.,

з участю секретаря судового засідання Малетич М.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Свірж» до Реєстраційної служби Рогатинського районного управління юстиції Івано-Франківської області, Державного реєстратора Реєстраційної служби Рогатинського районного управління юстиції Івано-Франківської області Ольвача Андрія Володимировича на постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 10 липня 2015 року у справі №809/2328/15 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Свірж» до Реєстраційної служби Рогатинського районного управління юстиції Івано-Франківської області, Державного реєстратора Реєстраційної служби Рогатинського районного управління юстиції Івано-Франківської області Ольвача Андрія Володимировича про визнання протиправними дій та скасування рішень,-

В С Т А Н О В И В:

11.06.2015р. Товариство з обмеженою відповідальністю «Свірж» (далі - Товариство) звернулось в суд з позовом до Реєстраційної служби Рогатинського районного управління юстиції Івано-Франківської області, Державного реєстратора Реєстраційної служби Рогатинського районного управління юстиції Івано-Франківської області Ольвача Андрія Володимировича, просив визнати протиправними дії державного реєстратора дії державного реєстратора Реєстраційної служби Рогатинського районного управління юстиції Івано-Франківської області Ольвача Андрія Володимировича, щодо відмови у державній реєстрації права власності на нерухоме майно ТзОВ «Свірж»; скасувати рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень від 30.04.2015р. №21040099, №21046111, №21048490; зобов'язати державну Реєстраційну службу Рогатинського районного управління юстиції Івано-Франківської області зареєструвати у порядку встановленому законом за ТзОВ «Свірж» право власності на нерухоме майно (нежитлові приміщення), а саме: об'єкт адміністративної будівлі по вул. Долішня, 3 в с. Приозерне, Рогатинського району, Івано-Франківської області до складу об'єкту входить адмінбудинок (площею 124,3 кв.м.) та склад (площею 10,6 кв.м.); об'єкт майстерні по вул. Мала Дугова,33, в с. Дегова, Рогатинського району, Івано-Франківської області, до складу якого входить майстерня (площею 389,2 кв.м.), склад (площею 42 кв.м.), навіс (площею 170,7 кв.м.), навіс (площею 397,9 кв.м.), навіс (площею 104,4 кв.м), огорожа площею 197,3 кв.м), ворота (площею 12,2 кв.м); об'єкт зерноскладу по вул. Мала Дугова, 33 Б, в с. Дегова Рогатинського району, Івано-Франківської області до складу якого входить зерносклад (площею 306,9 кв.м) та навіс (площею 1159 кв.м.).

Постановою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 10.07.2015р. в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, Товариство подало апеляційну скаргу, просить скасувати постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 10.07.2015р. та прийняти нову, якою позов задовольнити. Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що Товариство стало власником паїв на підставі нотаріально посвідчених договорів купівлі-продажу, що підтверджуються копіями, які наявні в матеріалах справи. Актом прийому-передачі від 05.11.2014р., підтверджується виділення Товариству в натурі нежитлового майнового паю, що складається з основних засобів (нерухомого майна), що знаходиться в с.Приозерне, та с.Дугове, Рогатинського району, Івано-Франківської області. На вищезазначене нерухоме майно Товариство отримало всю технічну документацію. При цьому, державна реєстрація прав на нерухоме майно проводиться незалежно від того, чи зареєстроване право власності на земельну ділянку, на якій вони розташовані. З договору оренди від 06.02.2015р. вбачається, що Дегівська сільська рада передала у строкове платне користування земельну ділянку площею 0,36га, на якій розміщенні об'єкти нерухомого майна, щодо яких відмовлено в держаній реєстрації.

В судовому засіданні представник позивача апеляційну скаргу підтримав, відповідачі явку повноважних представників в судове засідання не забезпечили, належним чином повідомленні про місце та час розгляду справи, подали клопотання про розгляд справи за їх відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши наявні в справі матеріали та доводи апеляційної скарги в їх сукупності, колегія суддів приходить до переконання, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково, а рішення суду першої інстанції скасувати з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, Товариство з обмеженою відповідальністю «Свірж» знаходиться в с.Приозерне, Рогатинського району, Івано-Франківської області, основний вид економічної діяльності - 01.50 змішане сільське господарство, що підтверджується випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців (а.с.31).

Відповідно до нотаріально посвідчених договорів купівлі-продажу від 17 листопада 2013 року, 19 листопада 2013 року, 20 листопада 2013 року, 21 листопада 2013 року, 04 грудня 2013 року, 05 грудня 2013 року, 27 березня 2014 року Товариство придбало майнові паї у осіб, які мали право на пайовий фонд майна колективного сільськогосподарського підприємства СГВК «Свірж», що підтверджується Свідоцтвами про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства, виданих Дегівською сільською радою (а.с.151-241).

Відповідно до Протоколу №1 загальних зборів власників паїв СГВК «Свірж» від 29.10.2014р. майнова комісія власників майнових паїв з участю Дегівського сільського голови розглянула заяву директора ТзОВ «Свірж», що діяв від імені власників майнових паїв, щодо виділення Товариству в натурі основних засобів (нерухоме майно), що знаходиться в с.Приозерне, Рогатинського району, Івано-Франківської області та с.Дегове Рогатинського району Івано-Франківської області та вирішила вказану заяву задовольнити (а.с.11).

Рішенням майнової комісії власників майнових паїв СГВК «Свірж» від 29.10.2014р. задоволено заяву Товариства про виділення в натурі нерухомого майна будівель, що знаходяться в с.Приозерне та виділено в натурі належні майнові паї СГВК «Свірж» згідно нотаріальних договорів та готівкових відомостей, які складаються з будівель (адмінбудівля, майстерня, під навіс на техніку, зерносклад, під навіс під зерно) та передано позивачу вищевказані майнові паї в натурі за актом прийому-передачі вищевказаного нерухомого майна (а.с.12).

Відповідний акт прийому-передачі виділеного в натурі Товариству майнового паю СГВК «Свірж» складено 05.11.2014р. (а.с.13).

29.10.2014р. Дегівською сільською радою видано позивачу Свідоцтво про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (майновий сертифікат) Серії ІВ-Х №012177 (а.с.54).

30.04.2015р. Товариство звернулось до відповідача із заявами про реєстрацію права власності на майно, придбане відповідно до свідоцтва про право власності на майновий пай, подавши технічний паспорт, довідку Івано-Франківського обласного БТІ, свідоцтво про право власності на майновий пай та акт прийому-передачі від 05.11.2014р.

30.04.2015р. державним реєстратором прав на нерухоме майно Ольвачем Андрієм Володимировичем прийнято Рішення №21046111, №21040099, №21048490, якими у державній реєстрації відмовлено, оскільки відсутній документ, що посвідчує речове право на земельну ділянку на власника будівлі (а.с.8-10).

Вважаючи дії державного реєстратора Реєстраційної служби Рогатинського районного управління юстиції Івано-Франківської області протиправними, Товариство звернулось із позовом до суду.

Перевіряючи законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.5 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004р. № 1952-IV в редакції чинній на момент звернення із заявою про реєстрацію (далі - Закон № 1952-IV) у Державному реєстрі прав реєструються речові права та їх обтяження на земельні ділянки, а також на об'єкти нерухомого майна, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких неможливе без їх знецінення та зміни призначення, а саме: підприємства як єдині майнові комплекси, житлові будинки, будівлі, споруди (їх окремі частини), квартири, житлові та нежитлові приміщення.

Частиною 1 ст.15 Закону № 1952-IV встановлено, що державна реєстрація прав та їх обтяжень проводиться в такому порядку: 1) прийняття і перевірка документів, що подаються для державної реєстрації прав та їх обтяжень, реєстрація заяви; 2) встановлення факту відсутності підстав для відмови в державній реєстрації прав та їх обтяжень, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та/або їх обтяжень; 3) прийняття рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, відмову в ній або зупинення державної реєстрації; 4) внесення записів до Державного реєстру прав; 5) видача свідоцтва про право власності на нерухоме майно у випадках, встановлених статтею 18 цього Закону; 6) надання витягів з Державного реєстру прав про зареєстровані права та/або їх обтяження.

Відповідно до ч.2 ст.15 Закону № 1952-IV, орган державної реєстрації прав, державні реєстратори зобов'язані надати до відома заявників інформацію про необхідний перелік документів для здійснення державної реєстрації прав. Перелік документів для здійснення державної реєстрації прав визначається Кабінетом Міністрів України у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Відповідно до статті 15 Закону № 1952-IV, Постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2013 року № 868 затверджено Порядок державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - Порядок №868), який визначає процедуру проведення державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, перелік документів, необхідних для її проведення, права та обов'язки суб'єктів у сфері державної реєстрації прав, а також процедуру взяття на облік безхазяйного нерухомого майна.

Пунктом 8 Порядку №868 встановлено, що для проведення державної реєстрації прав заявник подає органові державної реєстрації прав, нотаріусові, особі, зазначеній у п.1-1 цього Порядку, заяву, форму та вимоги до заповнення якої встановлює Мін'юст. Заява подається окремо щодо кожного об'єкта нерухомого майна.

Згідно з п.13 Порядку №868 заявник подає разом із заявою органові державної реєстрації прав, нотаріусові, особі, зазначеній у п.1-1 цього Порядку, необхідні для державної реєстрації прав документи, визначені цим Порядком, їх копії, документ, що підтверджує внесення плати за надання витягу з Державного реєстру прав, та документ про сплату адміністративного збору. Подання заявником документів, необхідних для проведення державної реєстрації прав, не в повному обсязі не є підставою для відмови у прийнятті заяви.

Відповідно до п.15 Порядку №868 під час розгляду заяви і документів, що додаються до неї, державний реєстратор встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно, їх обтяженнями.

Відповідно до п.36 Порядку №868 для проведення державної реєстрації речових прав необхідними документами є документи, що підтверджують виникнення, перехід або припинення таких прав на нерухоме майно, та інші документи, визначені цим Порядком.

Пунктом 37 Порядку №868 встановлено, що документами, що підтверджують виникнення, перехід та припинення речових прав на нерухоме майно, є: 1) укладений в установленому законом порядку договір, предметом якого є нерухоме майно, права щодо якого підлягають державній реєстрації, або речове право на нерухоме майно чи його дублікат; 2) свідоцтво про право власності на частку в спільному майні подружжя в разі смерті одного з подружжя, видане нотаріусом або консульською установою України, чи його дублікат; 3) свідоцтво про право на спадщину, видане нотаріусом або консульською установою України, чи його дублікат; 4) видані нотаріусом свідоцтво про придбання майна з прилюдних торгів (аукціонів) та свідоцтво про придбання майна з прилюдних торгів (аукціонів), якщо прилюдні торги (аукціони) не відбулися, чи їх дублікати; 5) свідоцтво про право власності на нерухоме майно, видане державним реєстратором відповідно до закону; 6) свідоцтво про право власності, видане органом приватизації наймачам житлових приміщень у державному та комунальному житловому фонді, чи його дублікат; 7) свідоцтво про право власності на нерухоме майно чи його дублікат, видані до 1 січня 2013 р. органом місцевого самоврядування або місцевою держадміністрацією; 8) рішення про закріплення нерухомого майна на праві оперативного управління чи господарського відання, прийняте власником нерухомого майна чи особою, уповноваженою управляти таким майном; 9) державний акт на право приватної власності на землю, державний акт на право власності на землю, державний акт на право власності на земельну ділянку або державний акт на право постійного користування землею; 10) рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно; 11) ухвала суду про затвердження (визнання) мирової угоди; 12) заповіт, яким установлено сервітут на нерухоме майно; 13) закон, яким установлено сервітут на нерухоме майно; 14) рішення уповноваженого законом органу державної влади про повернення об'єкта нерухомого майна релігійній організації; 15) рішення власника майна, уповноваженого ним органу про передачу об'єкта нерухомого майна з державної у комунальну власність чи з комунальної у державну власність або з приватної у державну чи комунальну власність; 16) інші документи, що підтверджують виникнення, перехід та припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно відповідно до закону.

Таким чином, підставою для прийняття державним реєстратором рішення про реєстрацію права власності є подання документів, які підтверджують виникнення, перехід або припинення такого права.

З матеріалів справи вбачається, що при поданні заяв про державну реєстрацію прав та їх обтяжень за №11226516, № 11230246, №11231677 від 30.04.2015р. Товариством надано, в тому числі, свідоцтво про право власності на майновий пай Серії ІВ-Х №012177 від 29.10.2014, видане Дегівською сільською радою, з відміткою про виділення майна в натурі та акт прийому-передачі майна від 05.11.2014р.

Слід зауважити, що пунктом 13 Порядку визначення розмірів майнових паїв членів колективних сільськогосподарських підприємств та їх документального посвідчення, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2001р. № 177. Так, майновий пай члена підприємства документально підтверджується свідоцтвом про право власності на майновий пай члена підприємства за зразком згідно з додатком. У разі набуття у власність майнового паю (його частини) на підставі угоди міни, дарування та інших цивільно-правових угод, а також спадкування видається нове свідоцтво.

Відповідно до Роз'яснення Державної реєстраційної служби України від 06.06.2014р. №9299/05-15-14 щодо порядку оформлення права власності на майно, виділене в натурі власникам майнових паїв членів колективних сільськогосподарських підприємств, у зв'язку з відсутністю спеціального нормативно-правового акту, направленого на врегулювання порядку виділення членам реорганізованого сільськогосподарського підприємства майна, слід вважати, що свідоцтво з відміткою про виділення майна в натурі та акт приймання-передачі майна є підставою для проведення державної реєстрації прав з видачею свідоцтва про право власності.

На підставі аналізу вказаних законодавчих положень та обставин справи колегія суддів приходить до переконання, що Товариством подано належні документи, що підтверджують виникнення права власності в розумінні п. 37 Порядку, які відповідають вимогам закону та дають змогу встановити відповідність заявлених прав на підставі документів, що їх посвідчують.

Відповідно до п.20 Порядку №868, за результатами розгляду заяви та документів, необхідних для проведення державної реєстрації прав, державний реєстратор приймає рішення про державну реєстрацію прав або рішення про відмову в такій реєстрації.

Згідно з п.28 Порядку №868, державний реєстратор приймає рішення про відмову в державній реєстрації прав виключно за наявності підстав для відмови в державній реєстрації прав, що визначені Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». У рішенні про відмову в державній реєстрації прав зазначаються всі підстави прийняття такого рішення.

Так, відповідно до ч.1 ст.24 Закону №1952-IV, у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо: 1) заявлене право, обтяження не підлягає державній реєстрації відповідно до цього Закону; 2) об'єкт нерухомого майна, розміщений на території іншого органу державної реєстрації прав; 3) із заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень звернулася неналежна особа; 4) подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом, або не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують; 5) заяву про державну реєстрацію прав, пов'язаних з відчуженням нерухомого майна, подано після державної реєстрації обтяжень, встановлених щодо цього майна, крім випадків, встановлених частиною дев'ятою статті 15 цього Закону; 5-1) заяву про державну реєстрацію обтяжень речових прав на нерухоме майно щодо попереднього правонабувача подано після державної реєстрації права власності на таке майно за новим правонабувачем; 5-2) заяву про державну реєстрацію речових прав, похідних від права власності, подано за відсутності державної реєстрації права власності, крім випадків, установлених статтею 4-2 та частиною дев'ятою статті 15 цього Закону; 5-3) під час подання заяви про державну реєстрацію права власності на підприємство як єдиний майновий комплекс, житловий будинок, будівлю, споруду (їх окремі частини), що виникло на підставі документа, за яким правонабувач набуває також право власності на земельну ділянку, не подано заяву про державну реєстрацію права власності на земельну ділянку; 5-4) після завершення п'ятиденного строку з дня отримання заявником письмового повідомлення про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав не усунено обставин, що були підставою для прийняття такого рішення; 5-5) заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень під час вчинення нотаріальної дії з нерухомим майном, об'єктом незавершеного будівництва подано не до нотаріуса, який вчинив таку дію; 5-6) заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень в електронній формі подано особою, яка не є державним кадастровим реєстратором або державним виконавцем; 6) заявником подано ті самі документи, на підставі яких заявлене право та обтяження такого права вже зареєстровано у Державному реєстрі прав.

Відповідно до ч.4 ст.24 Закону №1952-IV, відмова в державній реєстрації прав та їх обтяжень з підстав, не передбачених цим Законом, заборонена.

Враховуючи те, що ст.24 Закону №1952-IV містить вичерпний перелік підстав прийняття рішення про відмову в державній реєстрації прав та їх обтяжень, а також враховуючи об'єкти права власності, заявлені до державної реєстрації прав відповідно до заяв від 30.04.2015р. колегія суддів приходить до висновку, що відмова відповідача з підстави не подання документів, які посвідчують речове право на земельні ділянки, на яких знаходиться вищевказане нерухоме майно, є протиправною.

Слід зауважити, що згідно з п.16 Порядку №868, якому кореспондують положення ст.22 Закону № 1952-IV, у разі подання документів не в повному обсязі, необхідних для проведення державної реєстрації речових прав, державний реєстратор приймає рішення про зупинення розгляду заяви, яке містить рекомендації щодо усунення обставин, що були підставою для його прийняття. Орган державної реєстрації прав, нотаріус у день прийняття рішення про зупинення розгляду заяви видає таке рішення особисто або надсилає поштою заявникові з повідомленням про вручення.

Абзацом 11 п.16 Порядку №868 встановлено, що якщо протягом п'яти робочих днів після отримання заявником рішення про зупинення розгляду заяви до органу державної реєстрації прав, нотаріуса не надійшли документи, які підтверджують усунення в повному обсязі обставин, що були підставою для прийняття такого рішення, державний реєстратор приймає рішення про відмову в державній реєстрації прав.

Таким чином законодавцем закріплено алгоритм дій державного реєстратора у разі подання заявником не всіх документів, необхідних для проведення державної реєстрації речових прав, який, не був дотриманий державним реєстратором.

Підсумовуючи вказане колегія суддів приходить до переконання, що оскаржувані рішення відповідача є такими, що не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства та прийнятих на його реалізацію роз'яснень, порушують права Товариства на реєстрацію належного йому майна, а тому підлягають скасуванню.

Водночас, з огляду на положення Кодексу адміністративного судочинства України щодо компетенції адміністративного суду, останній не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесенні до компетенції цього органу державної влади.

Адміністративний суд, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, виконуючи завдання адміністративного судочинства щодо перевірки відповідності їх прийняття (вчинення), передбаченим ч.3 ст.2 КАС України, критеріям, не втручається та не може втручатись у дискрецію (вільний розсуд) суб'єкта владних повноважень, а тому вимоги Товариства про зобов'язання відповідача зареєструвати об'єкти нерухомості до задоволення не підлягають.

Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, за правилами, встановленими ст.86 КАС України, проаналізувавши матеріали справи та надані докази, колегія суддів приходить до переконання, що відповідачем неправомірно відмовлено Товариству у державній реєстрації права власності на вищевказане нерухоме майно, що є наслідком визнання його дій протиправними та скасування оскаржуваних рішень про відмову в державній реєстрації від 30.04.2015р. та з врахуванням вимог ч.3 ст.2, ст.162 КАС України, слід зобов'язати державну Реєстраційну службу Рогатинського районного управління юстиції Івано-Франківської області розглянути заяви Товариства від 30.04.2015р. про реєстрацію у порядку встановленому законом за ТзОВ «Свірж» права власності на нерухоме майно.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України та ч.3 ст.2 КАС України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 159 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Так, у п.29 Рішення Європейського суду з прав людини від 09.12.1994р. Справа «Руїз Торіха проти Іспанії» (серія А, №303А) Суд повторює, що згідно з його установленою практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтованості рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Відповідно до ст.202 КАС України підставою для скасування постанови суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів приходить до висновку, що висновки суду не відповідають обставинам справи, що призвело до неправильного вирішення справи, та є підставою постанову суду скасувати та прийняти нову постанову, якою позов задовольнити частково.

Щодо судових витрат, то у відповідності до вимог ст.94 КАС України, з врахуванням часткового задоволення позовних вимог, слід стягнути з Державного бюджету України на користь позивача 36,54 грн. (тридцять шість гривень п'ятдесят чотири копійки) судового збору.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Свірж» задовольнити частково.

Постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 10 липня 2015 року у справі №809/2328/15 скасувати та прийняти нову, якою позов задовольнити частково.

Визнати протиправними дії державного реєстратора Реєстраційної служби Рогатинського районного управління юстиції Івано-Франківської області Ольвача Андрія Володимировича щодо відмови у державній реєстрації права власності на нерухоме майно Товариства з обмеженою відповідальністю «Свірж».

Скасувати рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень від 30.04.2015р. №21040099, №21046111, №21048490.

Зобов'язати Реєстраційну службу Рогатинського районного управління юстиції Івано-Франківської області розглянути заяви від 30.04.2015р. щодо державної реєстрації за Товариством з обмеженою відповідальністю «Свірж» права власності на нерухоме майно (нежитлові приміщення), а саме: об'єкт адміністративної будівлі по вул. Долішня, 3 в с.Приозерне, Рогатинського району, Івано-Франківської області до складу об'єкту входить адмінбудинок (площею 124,3 кв.м.) та склад (площею 10,6 кв.м.); об'єкт майстерня по вул.Мала Дугова,33, в с. Дегова, Рогатинського району, Івано-Франківської області, до складу якого входить майстерня (площею 389,2 кв.м.), склад (площею 42 кв.м.), навіс (площею 170,7 кв.м.), навіс (площею 397,9 кв.м.), навіс (площею 104,4 кв.м), огорожа площею 197,3 кв.м), ворота (площею 12,2 кв.м); об'єкт зерносклад по вул. Мала Дугова, 33 Б, в с. Дегова Рогатинського району, Івано-Франківської області до складу якого входить зерносклад (площею 306,9 кв.м) та навіс (площею 1159 кв.м.).

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з Державного бюджету України в користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Свірж» 36,54 грн. (тридцять шість гривень п'ятдесят чотири копійки) судового збору.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складання у повному обсязі шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя Т.І. Шинкар

Судді М.А. Пліш

О.О. Большакова

Повний текст Постанови виготовлено 06.11.2015р.