Справа № 803/1367/13-а
Суддя: Кошіль В.В.
Дата ухвалення: 2015-11-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 листопада 2015 року м. Київ К/800/56179/14

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

Головуючого Кошіля В.В.

Суддів Борисенко І.В.

Моторного О.А.

при секретарі Калініні О.С.

за участю представників сторін:

позивача - Масич І.В.

відповідача - Мельничука М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Луцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Волинській області

на ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 14.10.2014

та постанову Волинського окружного адміністративного суду від 23.07.2013

у справі № 803/1367/13-а

за позовом Публічного акціонерного товариства «Гнідавський цукровий завод»

до Луцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Волинській області

про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство «Гнідавський цукровий завод» звернулось до суду з позовом про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення Луцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Волинській області № від 15.03.2013.

Постановою Волинського окружного адміністративного суду від 23.07.2013, яка залишена без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 14.10.2014, позов задоволено; визнано протиправним та скасовано спірне податкове повідомлення-рішення, з підстав обґрунтованості позовних вимог.

В касаційній скарзі відповідач просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій; прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права.

Представником відповідача в судовому засіданні заявлено клопотання про заміну відповідача, у зв'язку із реорганізацією, із Луцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Волинській області на правонаступника - Луцьку об'єднану державну податкову інспекцію Головного управління ДФС у Волинській області.

Відповідно до ст. 55 Кодексу адміністративного судочинства України у разі вибуття або заміни сторони чи третьої особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд допускає на будь-якій стадії адміністративного процесу заміну відповідної сторони чи третьої особи її правонаступником. Усі дії, вчинені в адміністративному процесі до вступу правонаступника, обов'язкові для нього в такій самій мірі, у якій вони були б обов'язкові для особи, яку він замінив.

Суд касаційної інстанції, розглянувши заявлене клопотання, дійшов висновку про його задоволення.

Перевіривши правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів Вищого адміністративного суду України приходить до висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що за результатами планової виїзної документальної перевірки ПАТ «Гнідавський цукровий завод» з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01 по 31.12.2012, складено акт № 1301/22-1/00372658 від 26.02.2013, в якому зафіксовано порушення: п. 44.1 ст. 44, п. п. 198.1, 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податок на додану вартість у розмірі 6 443 928 грн., в т.ч.: за січень 2012 року - на 853 333 грн., за лютий 2012 року - на 678 083 грн., за березень 2012 року - на 1 840 904 грн., за квітень 2012 року - на 320 000 грн., за травень 2012 року - на 2 456 128 грн.; за липень 2012 року - на 293 333 грн., за вересень 2012 року - на 2 147 грн.

На підставі результатів проведеної перевірки, 15.03.2013 відповідачем прийняте податкове повідомлення-рішення № про збільшення суми грошового зобов'язання з податку на додану вартість у розмірі 9 665 892 грн., в т.ч.: 6 443 928 грн. основного платежу та 3 221 964 грн. штрафних (фінансових) санкцій.

Висновки акту перевірки ґрунтуються на матеріалах перевірок контрагентів позивача, під час яких встановлена нереальність здійснення ними господарських операцій з придбання та реалізації товарів. З врахуванням відсутності у ПАТ «Гнідавський цукровий завод» інших первинних документів на підтвердження поставок товару (актів приймання-передачі, сертифікатів якості та відповідності, товарно-транспортних накладних) Луцька ОДПІ зазначає про безтоварність операцій позивача із постачальниками. Крім того, по взаємовідносинах товариства із ТОВ «НВК Груп» податковий орган встановив віднесення до податкового кредиту у лютому 2012 року ПДВ в сумі 92 320 грн. по податковій накладній від 06.04.2011 № 42, яка була виключена зі складу податкового кредиту попередньою перевіркою на тій підставі, що укладені між ТОВ «НВК Груп» та ПАТ «Гнідавський цукровий завод» правочини визнані нікчемними.

Матеріалами справи встановлено, що основними видами діяльності ПАТ «Гнідавський цукровий завод» є виробництво цукру, оптова торгівля цукром.

30.08.2011 та 05.12.2011 ПАТ «Гнідавський цукровий завод» (покупець) і ТОВ «Константа-Інкорпорейтед» (постачальник) уклали договори поставки відповідно № 30/08 та № 05/12, предметом яких є поставка цукру білого в мішках. За умовами постачання поставку товару здійснює постачальник власним транспортом та за власний рахунок. Додатковими угодами до даних договорів визначено, що поставка товару може здійснюватись як власним транспортом, так і за допомогою сторонніх організацій, визначених покупцем.

Факт виконання умов договорів судами попередніх інстанцій встановлено з підтвердженням матеріалів справи, а саме: видатковими накладними, актами прийому-передачі товару, податковими накладними, прибутковими ордерами.

Оплата за придбаний цукор проведена товариством частково на суму 2 000 000 грн. у безготівковій формі, що підтверджено платіжним дорученням від 29.05.2012 № 1535, а також позивачем в рахунок погашення заборгованості були виписані та передані ТОВ «Константа-Інкорпорейтед» векселі із зазначенням строку погашення, що підтверджено актами приймання-передачі векселів.

На підставі виписаних ТОВ «Константа-Інкорпорейтед» податкових накладних на загальну суму 38 080 000 грн., в тому числі ПДВ в сумі 6 346 667 грн., позивач відніс до складу податкового кредиту за січень 2012 року ПДВ в сумі 853 333 грн., за лютий 2012 року - в сумі 746 667 грн., за березень 2012 року - в сумі 1 680 000 грн., за квітень 2012 року - в сумі 320 000 грн., за травень 2012 року - в сумі 2 453 333 грн. та липень 2012 року - в сумі 293 334 грн., що підтверджено актом перевірки та реєстром отриманих від ТОВ «Константа-Інкорпорейтед» податкових накладних.

На підставі усної домовленості ПАТ «Гнідавський цукровий завод» протягом травня, червня та липня 2012 року придбав у ТОВ «Альфа-Інвест-Плюс» товар, що підтверджено рахунками-фактури, видатковими та податковими накладними, прибутковими ордерами, платіжними дорученнями.

На підставі виданих ТОВ «Альфа-Інвест-Плюс» податкових накладних позивач відніс до складу податкового кредиту суми ПДВ по вказаних господарських операціях, зокрема у травні 2012 року - 4 522 грн.

Відповідач визнав неправомірним віднесення позивачем до складу податкового кредиту ПДВ лише по господарських операціях за травень 2012 року і лише на суму 2 794 грн.

На підставі усної домовленості ПАТ «Гнідавський цукровий завод» протягом серпня, вересня та жовтня 2012 року придбав у ТОВ «Промислова група «Фапром» товар, що підтверджено рахунками-фактури, видатковими та податковими накладними, прибутковими ордерами, платіжними дорученнями.

На підставі виданих ТОВ «Промислова група «Фапром» податкових накладних позивач відніс до складу податкового кредиту суми ПДВ по вказаних господарських операціях, зокрема у вересні 2012 року - 2 146,85 грн.

Відповідач визнав неправомірним віднесення позивачем до складу податкового кредиту ПДВ лише по господарських операціях за вересень 2012 року.

Задовольняючи позовні вимоги та скасовуючи спірне податкове повідомлення-рішення, суди попередніх інстанцій виходили з того, що операції з придбання позивачем товарів у вищевказаних контрагентів мали реальний характер, а тому позивач правомірно відніс до складу податкового кредиту суми ПДВ по цих господарських операціях; на час здійснення господарських операцій контрагенти позивача були зареєстровані у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, мали свідоцтва платників ПДВ; здійснення позивачем господарських операцій з придбання цукру у ТОВ «Константа-Інкорпорейтед» відповідає господарській меті товариства.

Відповідно до пп. 14.1.181 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Згідно з п. 198.1 ст. 198 зазначеного Кодексу право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною (п. 198.2 ст. 198 ПК України).

Не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу. У разі коли на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу (п. 198.6 ст. 198 ПК України).

Відповідно до п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Таким чином, право на нарахування податкового кредиту обумовлюється наявністю факту придбання платником податку товарів, робіт, послуг, основних фондів, нематеріальних активів, в ціні яких платником податку-покупцем сплачений (нарахований) податок на додану вартість, та їх використанням у власній господарській діяльності.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Таким чином, будь-які документи (у тому числі, договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції. Якщо ж фактичного здійснення господарської операції не було, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені чинним законодавством. Визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції, яка призводить до руху активів (майна, коштів тощо) платників податків у процесі її здійснення.

Суд першої інстанції належним чином дослідив надані сторонами докази та встановив, що господарські операції підприємства позивача з ТОВ «Константа-Інкорпорейтед» , ТОВ «Альфа-Інвест-Плюс», ТОВ «Промислова група «Фапром» з придбання цукру та інших товарів мали реальний характер, оскільки вони підтверджені належними та допустимими доказами, первинними документами бухгалтерського та податкового обліку: видатковими накладними, податковими накладними, актами прийому-передачі товарів, платіжними документами, бухгалтерськими проведеннями.

Крім того, судами попередніх інстанцій вірно зазначено, що акти перевірок ТОВ «Константа-Інкорпорейтед» і ТОВ «Альфа-Інвест-Плюс» не є беззаперечним доказом відсутності поставок товару в адресу позивача, оскільки в ході перевірок цих товариств податковий орган будь-яких первинних документів не досліджував, а висновки проведених перевірок базуються лише на проведеному аналізі податкової звітності цих платників податків та бази даних автоматизованого співставлення податкового кредиту та податкових зобов'язань в розрізі контрагентів на рівні ДПА України.

За вказаних обставин, відсутності порушень норм матеріального та процесуального права, висновок судів першої та апеляційної інстанцій про задоволення позовних вимог є вірним, а касаційна скарга відповідача - необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 221, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

УХВАЛИВ:

Допустити заміну по даній справі відповідача - Луцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Волинській області її правонаступником - Луцькою об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління ДФС у Волинській області.

Касаційну скаргу Луцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Волинській області залишити без задоволення.

Ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 14.10.2014 та постанову Волинського окружного адміністративного суду від 23.07.2013 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути переглянута Верховним Судом України у випадках, встановлених Кодексом адміністративного судочинства України.

Головуючий В.В. Кошіль
Судді І.В. Борисенко
О.А. Моторний