Справа № 2а-16390/10/0470
Суддя: Конєва Світлана Олександрівна
Дата ухвалення: 2011-02-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 лютого 2011 р. Справа № 2а-16390/10/0470

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_1
при секретаріОСОБА_2
за участю сторін: представника позивача: ОСОБА_3 представника відповідача:ОСОБА_4В

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпропетровську адміністративну справу за адміністративним позовом Управління Пенсійного фонду України в Кіровському районі м. Дніпропетровська до Закритого акціонерного товариства завод «Дніпропластмас»м. Дніпропетровськ про стягнення заборгованості по фактичних витратах на виплату та доставку пенсій в сумі 8716 грн. 64 коп., -

ВСТАНОВИВ:

13.12.2010 року Управління Пенсійного фонду України в Кіровському районі м. Дніпропетровська звернулося з позовом до Закритого акціонерного товариства «Дніпропластмас»та просить стягнути з останнього заборгованість в сумі 8716 грн. 64 коп., що становлять фактичні витрати по відшкодуванню коштів на виплату і доставку пільгових пенсій за жовтень 2010 року.

Позивач обґрунтовує свої позовні вимоги тим, що в порушення вимог ч. 2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», р.6 Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками за застрахованими особами внесків на загальнообовязкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України, затвердженою постановою правління Пенсійного фонду України від 19.12.2003р. відповідач не здійснює своєчасні розрахунки з позивачем, у звязку з чим заборгованість по фактичних витратах на виплату і доставку пільгових пенсій (список 1) за жовтень 2010 року складає 8716 грн. 64 коп.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав.

Представник відповідача проти позову заперечує, у судовому засіданні та у запереченнях на позов посилається на те, що додані до позову розрахунок суми позову та інформація про нарахування пенсій не є належними доказами понесення УПФУ витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, оскільки вони не є розрахунковими документами, що підтверджують факт сплати органом ПФУ пільгових пенсій та витрат на їх доставку. Згідно з положеннями пенсійного законодавства підприємства відшкодовують, а не забезпечують виплати пенсій, а тому, на думку відповідача, зазначену справу неможливо розглянути без надання позивачем відповідних розрахункових документів, що підтверджують позовні вимоги. Також, позивачем на підтвердження того, що він дійсно нібито у жовтні 2010р. поніс витрати, про які він зазначив у позові, жодного документу не надано. При цьому, в усних поясненнях представник відповідача зазначила, що пенсії позивачем пенсіонерам не були виплачені, а деякі пенсіонери померли, а тому підстав для відшкодування пільгових пенсій у відповідача немає.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши представників сторін, які беруть участь у справі, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази у сукупності з нормами чинного законодавства України, суд дійшов висновку про задоволення позову, виходячи з наступного.

Судом у ході судового розгляду справи встановлено, що Закрите акціонерне товариство завод «Дніпропластмас» зареєстроване як платник страхових внесків на загальнообовязкове державне пенсійне страхування та інших платежів до Управління Пенсійного фонду України в Кіровському районі м. Дніпропетровська за № 6 та зобовязане щомісячно сплачувати фактичні витрати на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених на пільгових умовах.

Згідно з п.п.7 п.5 Положення про Пенсійний фонд України, затвердженого Указом Президента України від 01.03.2001р. № 121/20, Пенсійний фонд України має право стягувати з платників страхових внесків їх несплачені суми.

Так, судом встановлено, що колишнім працівникам відповідача гр. ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13 на підставі пункту «а»ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення»було призначено пенсію за віком на пільгових умовах, що підтверджується інформацією про нарахування пільгових пенсій за 2010 рік(а.с.6). Зазначене відповідачем у ході судового розгляду не спростовано.

Відповідно до ч.2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування»від 09.07.2003р. № 1058-ІУ пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди: 1) особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченого Законом України «Про пенсійне забезпечення». У цьому випадку розміри пенсій визначаються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону. При цьому, зберігається порядок покриття витрат на виплату і доставку цих пенсій, що діяв до набрання чинності цим Законом. Підприємства та організації з коштів, призначених на оплату праці, вносять до Пенсійного фонду плату, що покриває фактичні витрати на виплату і доставку пенсій особам, які були зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, крім тих, що були безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, ради та інших корисних копалин, на будівництві шахт та рудників за списком робіт і професій, затвердженим Кабінетом Міністрів України, починаючи з дня набрання чинності цим Законом, у розмірі 20 відсотків з наступним збільшенням її щороку на 10 відсотків до 100-відсоткового розміру відшкодування фактичних витрат на виплату і доставку цих пенсій до набуття права на пенсію за віком відповідно цього Закону.

У відповідності до абзацу 4 п.1 ст.2 Закону України «Про збір на обовязкове державне пенсійне страхування»передбачено, що обєктом оподаткування є також фактичні витрати на виплату і доставку пенсій, призначених відповідно до пункту «а»статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення»до досягнення працівниками пенсійного віку, передбаченого статтею 12 зазначеного Закону.

Порядок відшкодування витрат на виплату і доставку пенсій, призначених на пільгових умовах визначено в Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообовязкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України, яка затверджена постановою правління Пенсійного фонду України від 19.12.2003р. № 21-1 та зареєстрована в Міністерстві юстиції України 16.01.2004р. за № 64/8663. Визначення сум до відшкодування, формування розрахунків фактичних витрат здійснюється органами Фонду. Встановлено єдиний порядок як для відшкодування пенсій, призначених відповідно до пункту «а»статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», так і інших видів пільгових пенсій. При цьому, не відбувається щомісячного узгодження сум до відшкодування. Розрахунок надсилається раз на рік, до 20-го січня поточного року та протягом 10 днів з новопризначених пенсій.

Згідно пп.6.8 п.6 вищезгаданої Інструкції підприємства щомісяця до 25 числа вносять до Пенсійного фонду зазначену в повідомленні місячну суму фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах.

На виконання вищенаведеної Інструкції позивачем на адресу відповідача були направлені розрахунки фактичних витрат по відшкодуванню пільгових пенсій у зазначені вище строки.

Згідно наданих позивачем розрахунків фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених відповідно до ч.2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування»від 09.07.2003р. № 1058-ІУ в частині пенсій, призначених відповідно до пункту «а»статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення»за жовтень 2010 року заборгованість відповідача становить 8716 грн. 64 коп. (а.с.7-18).

Факт наявності заборгованості по виплаті і доставці пільгових пенсій за жовтень 2010р. у відповідача також підтверджується розрахунком суми позову, який наявний в матеріалах справи (а.с.11).

Посилання відповідача на те, що інформація про нарахування пенсій не є належними доказами понесення УПФУ витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, оскільки вони не є розрахунковими документами, що підтверджують факт сплати органом ПФУ пільгових пенсій та витрат на їх доставку є безпідставними виходячи з того, що ч. 2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003р. № 1058-ІУ на відповідача покладено обовязок покриття витрат на виплату і доставку цих пенсій саме відповідно до наданих розрахунків. У звязку з чим такі розрахунки є належними доказами та заперечення відповідача у цій частині не приймаються судом до уваги. Також не можуть бути покладені в основу цієї постанови і факти невиплати позивачем пільгових пенсій наведених пенсіонерам та факти смерті пенсіонерів, так як відповідачем на їх підтвердження не надано жодних доказів. Крім того, судом враховується, що на вимогу суду відповідач не вчинив дії щодо проведення звірки з позивачем, а тому його посилання щодо невиплат позивачем пенсіонерам пільгових пенсій та смерті пенсіонерів є безпідставними.

При цьому, судом також враховується і те, що відповідач, отримавши розрахунки Управління Пенсійного фонду у Кіровському районі м. Дніпропетровська фактичних витрат на виплаті і доставку пенсій є узгодженими з моменту їх отримання і обовязковими для виконання, розрахунок є актом індивідуальної дії субєкта владних повноважень, його відповідач не оскаржив, тому отримані розрахунки є обовязковими для виконання, тобто підлягають сплаті.

Зазначеної правової позиції дотримується Вищий адміністративний суд України своїй ухвалі від 25.11.2010р. у справі №26993/09.

Відповідно до ст.ст.11, 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд згідно до ст. 86 цього Кодексу оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та обєктивному дослідженні.

За викладеного суд дійшов до висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Також, вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить із того, що відповідно до ч. 4 ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України у справах, у яких позивачем є субєкт владних повноважень, а відповідачем фізична чи юридична особа, судові витрати з відповідача не стягуються.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 12, 86, 71, 94, 160, 161, 162, 163,167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов Управління Пенсійного фонду України в Кіровському районі м. Дніпропетровська до Закритого акціонерного товариства завод «Дніпропластмас», м. Дніпропетровськ про стягнення 8716 грн. 64 коп. задовольнити повністю.

Стягнути з Закритого акціонерного товариства завод «Дніпропластмас» (49038, м. Дніпропетровськ, вул. Вокзальна, б. 5, ) на користь Управління Пенсійного фонду України в Кіровському районі м. Дніпропетровська (49000, м. Дніпропетровськ, Набережна Леніна, 17/73, код ЗКПО 21910597) заборгованість по виплаті та доставці пільгових пенсій за жовтень 2010р. в сумі 8716 грн. 64 коп. (вісім тисяч сімсот шістнадцять грн. 64 коп.).

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги у порядку та у строки, встановлені ст.186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова набирає законної сили у порядку та у строки, передбачені ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст постанови складений 16.02.2011р.

Суддя ОСОБА_1