Справа № 2а-3669/09/0770
Суддя: Рибченко А.О.
Дата ухвалення: 2015-10-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 жовтня 2015 року м. Київ К/800/434/13

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

головуючого судді-доповідача Рибченка А.О.

суддів: Карася О.В.

Олендера І.Я.

розглянувши у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Дочірнього підприємства «Сі Пі Ем Білдінг Юкрейн»

на постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 04 жовтня 2010 року

та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 06 грудня 2012 року

у справі № 2а-3669/09/0770

за позовом Дочірнього підприємства «Сі Пі Ем Білдінг Юкрейн»

до Державної податкової інспекції у м. Ужгороді Закарпатської області

про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

ВСТАНОВИВ:

Дочірнє підприємство «Сі Пі Ем Білдінг Юкрейн» (далі - ДП «Сі Пі Ем Білдінг Юкрейн»; позивач) звернулось до суду з позовом до Державної податкової інспекції у м. Ужгороді Закарпатської області (далі - ДПІ у м. Ужгороді Закарпатської області; відповідач) про визнання нечинними податкових повідомлень-рішень № /3/2758/23-1/10/33331696/20519 від 12 серпня 2009 року, № /3/2757/23-1/10/33331696/20518 від 12 серпня 2009 року, № /3/2759/23-1/10/33331696/20520 від 12 серпня 2009 року.

Постановою Закарпатського окружного адміністративного суду від 04 жовтня 2010 року, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 06 грудня 2012 року, в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятими судовими рішеннями у справі, позивач оскаржив їх в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України.

В поданій касаційній скарзі ДП «Сі Пі Ем Білдінг Юкрейн», посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 04 жовтня 2010 року, ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 06 грудня 2012 року та прийняти нове рішення, яким позов задовольнити повністю.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів Вищого адміністративного суду України дійшла висновку, що касаційну скаргу слід відхилити, виходячи з таких підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що відповідачем проведено планову виїзну перевірку ДП «Сі Пі Ем Білдінг Юкрейн» з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01 січня 2007 року по 30 вересня 2008 року, валютного та іншого законодавства за період з 01 січня 2007 року по 30 вересня 2008 року, за результатами якої складено акт № 517/23-1/10/33331696 від 04 березня 2009 року.

На підставі зазначеного акту перевірки та за наслідками адміністративного оскарження, контролюючим органом прийнято податкові повідомлення-рішення: № /3/2758/23-1/10/33331696/20519 від 12 серпня 2009 року, яким позивачу визначено суму податкового зобов'язання з податку з доходів нерезидентів у розмірі 333 599,49 грн.; № /3/2757/23-1/10/33331696/20518 від 12 серпня 2009 року, яким позивачу визначено суму податкового зобов'язання з податку на прибуток у розмірі 46 381,50 грн.; № /3/2759/23-1/10/33331696/20520 від 12 серпня 2009 року, яким позивачу визначено суму податкового зобов'язання з плати за використання водних ресурсів у розмірі 1 044,30 грн.

Перевіркою встановлено порушення підприємством пунктів 13.1, 13.2 статті 13 Закону України від 28 грудня 1994 року № 334/94-ВР «Про оподаткування прибутку підприємств» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин; далі - Закон № 334/94-ВР) у зв'язку з неутриманням податку на прибуток нерезидентів у розмірі 15 відсотків від сум, сплачених на користь компаній «CPM Management Building Ltd», «Dina Ammar Curiel Avraham Architects», «В.M.B.Y Software Systems Ltd» (резиденти держави Ізраїль) за послуги з установки та підтримки програмного забезпечення, виконання ескізних проектів, ландшафтного планування та виконання архітектурних робіт.

Крім того, контролюючий орган дійшов висновку про порушення позивачем пункту 5.1, підпункту 5.2.1 пункту 5.2, підпункту 5.3.9 пункту 5.3 статті 5 Закону № 334/94-ВР з огляду на неправомірне віднесення до складу валових витрат вартості придбаних у Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 та Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 послуг з технічного нагляду та координації будівельно-монтажних, субпідрядних та проектно-вишукувальних робіт при будівництві житлового масиву в м. Ужгороді, Фізичної особи-підприємця ОСОБА_5 послуг у сфері інжинірингу, Фізичної особи-підприємця ОСОБА_6 проектних робіт, фактичне надання та зв'язок яких з господарською діяльністю ДП «Сі Пі Ем Білдінг Юкрейн» не підтверджено належним чином оформленими документами.

Також, виявлено недотримання підприємством пунктів 5, 9, 12, 13 Порядку справляння збору за спеціальне використання водних ресурсів та збору за користування водами для потреб гідроенергетики і водного транспорту, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 серпня 1999 року № 1494 (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин; далі - Порядок), внаслідок нарахування та сплати збору за використання водних ресурсів не в повному обсязі.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суди попередніх інстанцій виходили з наступних мотивів, з якими погоджується суд касаційної інстанції.

Відповідно до пункту 13.1 статті 13 Закону № 334/94-ВР будь-які доходи, отримані нерезидентом із джерелом їх походження з України, від провадження господарської діяльності (у тому числі на рахунки нерезидента, що ведуться в гривнях) оподатковуються у порядку і за ставками, визначеними цією статтею.

Підпунктом «в» пункту 13.1 статті 13 Закону № 334/94-ВР передбачено, що для цілей цієї статті під доходами, отриманими нерезидентом із джерелом їх походження з України, слід розуміти, зокрема, роялті, фрахту та доходи від послуг типу «інжиніринг».

Відповідно до пункту 1.36 статті 1 Закону № 334/94-ВР інжиніринг - це надання послуг (виконання робіт) зі складання технічних завдань, проведення наукових досліджень, складання проектних пропозицій, проведення техніко-економічних обстежень та інженерно-розвідувальних робіт з будівництва об'єктів, розробка технічної документації, проектування та конструкторське опрацювання об'єктів техніки і технології, консультації та авторський нагляд під час монтажних та пусконалагоджувальних робіт, а також консультації економічного, фінансового або іншого характеру, пов'язані з такими послугами (роботами).

Згідно з пунктом 13.2 статті 13 Закону № 334/94-ВР резидент або постійне представництво нерезидента, що здійснюють на користь нерезидента або уповноваженої ним особи будь-яку виплату з доходу з джерелом його походження з України, отриманого таким нерезидентом від провадження господарської діяльності (у тому числі на рахунки нерезидента, що ведуться в гривнях), крім доходів, зазначених у пунктах 13.3 - 13.6, зобов'язані утримувати податок з таких доходів, зазначених у пункті 13.1 цієї статті, за ставкою у розмірі 15 відсотків від їх суми та за їх рахунок, який сплачується до бюджету під час такої виплати, якщо інше не передбачене нормами міжнародних угод, які набрали чинності.

При цьому пунктом 4 Порядку звільнення (зменшення) від оподаткування доходів із джерелом їх походження з України згідно з міжнародними договорами України про уникнення подвійного оподаткування, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06 травня 2001 року № 470 (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), передбачено, що підставою для звільнення (зменшення) від оподаткування доходів із джерелом їх походження з України є подання нерезидентом з урахуванням особливостей, передбачених пунктами 5 і 6 цього Порядку, особі, яка виплачує йому доходи, довідки (або її нотаріально засвідченої копії), яка підтверджує, що нерезидент є резидентом країни, з якою укладено міжнародний договір, а також інших документів, якщо це передбачено міжнародним договором.

Довідка видається компетентним органом відповідної країни, визначеним міжнародним договором, за формою згідно з додатком 1 або згідно із законодавством такої країни. Довідка, яка надається за формою, затвердженою згідно із законодавством відповідної країни, повинна бути належним чином легалізована, перекладена відповідно до законодавства України та обов'язково містити таку інформацію: повну назву або прізвище нерезидента; підтвердження, що нерезидент є особою, на яку поширюється дія положення міжнародного договору, тобто відповідно до законодавства відповідної країни підлягає оподаткуванню в цій країні на підставі постійного місцеперебування (місця проживання) або на іншій підставі; назву компетентного органу, прізвище та підпис уповноваженої особи компетентного органу, яка засвідчує підтвердження; дату видачі.

Довідка дійсна в межах календарного року, в якому вона видана.

Положення названого Порядку чітко передбачають, що необхідною умовою для звільнення суб'єкта від обов'язку утримувати та сплачувати податок на доходи, отримані його контрагентом-нерезидентом із джерелом їх походження з України, є наявність відповідної довідки, яка є дійсною лише в межах календарного року, в якому вона видана.

Втім, як з'ясовано судами, відповідних довідок на підтвердження резидентського статусу держави Ізраїль контрагентів позивача, виданих у 2007 та 2008 роках (в періодах виплати доходів на користь компаній «CPM Management Building Ltd», «Dina Ammar Curiel Avraham Architects», «В.M.B.Y Software Systems Ltd»), останнім не подано, що обумовлює правомірність прийняття контролюючим органом оспорюваного податкового повідомлення-рішення № /3/2758/23-1/10/33331696/20519 від 12 серпня 2009 року.

Згідно з підпунктом 5.2.1 пункту 5.2 статті 5 Закону № 334/94-ВР до складу валових витрат включаються суми будь-яких витрат, сплачених (нарахованих) протягом звітного періоду у зв'язку з підготовкою, організацією, веденням виробництва, продажем продукції (робіт, послуг) і охороною праці, у тому числі витрати з придбання електричної енергії (включаючи реактивну), з урахуванням обмежень, установлених пунктами 5.3 - 5.7 цієї статті.

Підпунктом 5.3.9 пункту 5.3 статті 5 Закону № 334/94-ВР передбачено, що не належать до складу валових витрат будь-які витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення податкового обліку.

Згідно із статтею 1 Закону України від 16 липня 1999 року № 996-XIV «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» (далі - Закон № 996-XIV) первинним документом є документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Відповідно до частини 1 статті 9 Закону № 996-XIV підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.

Таким чином, валові витрати для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на прибуток мають бути фактично здійснені та підтверджені належним чином оформленими первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податку.

В свою чергу, умовою достовірності доказів щодо придбаних послуг, зв'язку цих послуг з власною господарською діяльністю платника є, перш за все, конкретизація змісту, обсягу, результату отриманих послуг.

Як з'ясовано судами, на обґрунтування правомірності включення вартості придбаних у ФОП ОСОБА_3, ФОП ОСОБА_4, ФОП ОСОБА_5 та ФОП ОСОБА_6 послуг до складу валових витрат позивач посилався на наявність у нього відповідних актів виконаних робіт (послуг).

Разом з тим, судовими інстанціями встановлено, що долучені підприємством до матеріалів справи акти виконаних робіт (послуг) не деталізовані, містять узагальнену інформацію щодо змісту спірних послуг, а будь-яких інших документів, які б дозволяли встановити виробничий характер результатів розглядуваних послуг для ДП «Сі Пі Ем Білдінг Юкрейн», останнім не подано.

Вирішуючи питання про правомірність визначення контролюючим органом підприємству суми податкового зобов'язання з плати за використання водних ресурсів у розмірі 1 044,30 грн., судові інстанції цілком об'єктивно врахували рішення виконавчого комітету Ужгородської міської ради від 06 листопада 2007 року № 399, яким позивачу доведено ліміт водоспоживання в об'ємі 0,132 м. куб. на добу.

Згідно з пунктом 9 Порядку на спеціальне використання водних ресурсів встановлюються ліміти, які визначаються у дозволах на поставку води.

Відповідно до пункту 12 Порядку за понадлімітне використання водних ресурсів збір обчислюється у п'ятикратному розмірі і справляється за рахунок прибутку водокористувача.

З огляду на встановлені судами обставини щодо понадлімітного використання підприємством у спірній ситуації водних ресурсів, що, зокрема, засвідчується виставленими позивачу Комунальним підприємством «Виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства м. Ужгорода» рахунками, суди першої та апеляційної інстанцій дійшли правильного висновку про обґрунтованість розглядуваного донарахування.

З урахуванням викладеного, колегія суддів Вищого адміністративного суду України вважає постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 04 жовтня 2010 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 06 грудня 2012 року такими, що прийняті з правильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, а тому суд касаційної інстанції не знаходить підстав, які могли б призвести до їх зміни чи скасування.

Керуючись статтями 220, 220-1, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Дочірнього підприємства «Сі Пі Ем Білдінг Юкрейн» відхилити, а постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 04 жовтня 2010 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 06 грудня 2012 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та може бути переглянута Верховним Судом України з підстав і в порядку, встановленими главою 3 розділу IV Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий Рибченко А.О.

Судді Карась О.В.

Олендер І.Я.