Справа № 813/2591/15
Суддя: Шинкар Тетяна Ігорівна
Дата ухвалення: 2015-11-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 листопада 2015 р. Справа № 876/8448/15

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Шинкар Т.І.,

суддів Пліша М.А.,

Большакової О.О.,

з участю секретаря судового засідання Малетич М.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Галицькому районі м.Львова Головного управління ДФС у Львівській області на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 29 липня 2015 року у справі №813/2591/15 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Галнафтоінвест» до Державної податкової інспекції у Галицькому районі м.Львова Головного управління ДФС у Львівській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,-

В С Т А Н О В И В:

20.05.2015р. Товариство з обмеженою відповідальністю «Компанія «Галнафтоінвест» (далі - Товариство) звернулось в суд з позовом до Державної податкової інспекції у Галицькому районі м.Львова Головного управління ДФС у Львівській області (далі - ДПІ), просило визнати протиправним та скасувати податкові повідомлення-рішення від 08.05.2015р. № та №.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 29.07.2015р. позов задоволено повністю.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ДПІ подало апеляційну скаргу, просить скасувати постанову Львівського окружного адміністративного суду від 29.07.2015р. та винести нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог. Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що між ТзОВ ФПГ «Діонік» та ТзОВ «Галнафтоінвест» укладено договір поруки №3/07-ФП від 22.07.2013р. Суму самої поруки не визначено ні в договорі поруки, ні в договорі поставки, відповідно поручитель не міг знати, якою сумою він поручається та не міг передбачити ліміту такого поручительства. Поручитель не сплачував боргових зобов'язань і не виконував жодних зобов'язань по договору поруки, а виключно отримував відсоток за надання псевдо поруки. Щодо взаємовідносин позивача з ПП «НП Хіміч» зазначає, що операції з ПП «НП «Хіміч» не підтверджуються стосовно врахування реального часу здійснення операцій, місцезнаходження майна, наявності трудових ресурсів, виробничо-складських приміщень та іншого майна, які економічно необхідні для виконання постачання та здійснення діяльності, що свідчить про відсутність необхідних умов для результатів відповідної господарської діяльності. Наявність укладеного між учасниками господарської операції цивільно-правового договору не свідчить про реальність вчинення відповідної операції. Документи, якими позивач обґрунтовує факт здійснення господарських операцій, не можуть підтверджувати його право на формування податкового кредиту за наслідками їх відображення в податковому обліку.

В судовому засіданні представник відповідача апеляційну скаргу підтримав, представник позивача щодо апеляційної скарги заперечив, просив залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши наявні в справі матеріали, доводи апеляційної скарги та пояснення сторін в їх сукупності колегія суддів приходить до переконання, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Компанія «Галнафтоінвест» знаходиться за адресою м.Львів, вул.Замкнена,3/2, взято на податковий облік під №6433 від 11.01.1996р. ДПІ у Галицькому районі м.Львова.

На підставі направлень від 06.04.2015р. ДПІ проведено позапланову документальну перевірку Товариства з питань дотримання податкового законодавства по взаєморозрахунках із ТзОВ «Про Сервіс» за період липень 2014 року, серпень 2014 року, листопад 2014 року, грудень 2014 року, ТзОВ «Компанія Омега Люкс» за період березень 2014 року, липень 2014 року, серпень 2014 року, вересень 2014 року, жовтень 2014 року, листопад 2014 року, грудень 2014 року, ПП «Діслав» за період листопад 2014 року, грудень 2014 року, ТзОВ ФПГ «Діоніка» за період липень 2014 року, серпень 2014 року, ПП НП «Хіміч» за період грудень 2014 року, а також документальне підтвердження використання у власній господарській діяльності товарів (робіт, послуг) чи подальшу реалізацію цих товарів (робіт, послуг) від вищеперелічених контрагентів.

За результатами перевірки складено акт від 22.04.2015р. №904/13-04-22-08/23884237 відповідно до висновків якого перевіркою встановлено порушення Товариством п. 44.1 ст.44, пунктів 198.2, 198.3 ст. 198 Податкового кодексу України (далі - ПК України) (а.с.21-54).

На підставі висновків акта перевірки 08 травня 2015 року відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення №, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість (далі-ПДВ) в розмірі 180 114,87 грн. (в тому числі 120 076,58 грн. за основним платежем та 60 038,29 грн. за штрафними санкціями) та податкове повідомлення-рішення № , яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання зі сплати штрафних санкцій за ненадання документів з обліку доходів, витрат та інших показників в розмірі 510,00 грн.

Вважаючи, що вказані податкові повідомлення-рішення є протиправними та підлягають скасуванню, Товариство звернулось із позовом до суду.

Перевіряючи законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції колегія суду виходить з наступного.

Згідно з пп. 14.1.181 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України (далі - ПК України) податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Відповідно до п.198.1 ст. 198 ПК України, право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

Пунктом 198.2 ст.198 ПК України датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг.

Згідно п.198.3. ст.198 ПК України, податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг (у разі здійснення контрольованих операцій - не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу) та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Відповідно до п.198.6 ст.198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Порядок створення, прийняття і відображення в бухгалтерському обліку первинних документів встановлено Положенням про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, яке затверджено наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995р. №88 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 05.06.1995р. за №168/704.

Згідно з п.2.1 Положення первинні документи - це документи, створені у письмовій або електронній формі, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення.

Господарські операції - це факти підприємницької та іншої діяльності, що впливають на стан майна, капіталу, зобов'язань і фінансових результатів.

Відповідно до ч.1 ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» №996 від 16.07.1999р., підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.

У розумінні пункту 14.1.36 ст.14 ПК України, господарська діяльність - діяльність особи, що пов'язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами

З огляду на викладене аналіз реальності господарської діяльності повинен здійснюватися на підставі даних податкового, бухгалтерського обліку платника податків та відповідності їх дійсному економічному змісту. Визначальним фактором для формування податкового кредиту платником ПДВ є подальше використання таких товарів (основних фондів) в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності такої особи - платника податку.

Згідно з актом перевірки від 22.04.2015р. №904/13-04-22-08/23884237 перевіркою встановлено, що позивачем безпідставно включено до складу податкового кредиту з ПДВ суми по взаєморозрахунках з контрагентом ПП НП «Хіміч» за грудень 2014 року в сумі 96041,58 грн. та ТзОВ «ФПГ «Діоніка» за липень 2014 року - 7935 грн., серпень 2014 року - 16100 грн.

ДПІ встановлено розбіжність при співставленні податкових зобов'язань та податкового кредиту з податку на додану вартість між позивачем та ТзОВ ФПГ «Діоніка» та виявлено, що ТзОВ ФПГ «Діоніка» ухилився від реєстрації податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних. Перевіркою встановлено відсутність об'єктів оподаткування по операціях з отримання товарів (робіт, послуг) ТзОВ ФПГ «Діоніка» та по операціях з продажу ТзОВ ФПГ «Діоніка» цих товарів (робіт, послуг) підприємствам - покупцям за період з 01.07.2014р. по 30.09.2014р. та не підтверджено реальність здійснення операцій з отримання товарів (робіт, послуг) та їх продажу за вказаний період.

Також перевіркою встановлено завищення суми податкового кредиту на загальну суму ПДВ - 96 041,58 грн. по відображених в обліку господарських операціях з придбання послуг з капітального ремонту приміщень відділення поштового зв'язку в ПП НП «Хіміч» за період грудень 2014 року в сумі ПДВ - 96041,58 грн. Зазначено, що ПП НП «Хіміч» здійснювало діяльність спрямовану на здійснення операцій, пов'язаних з наданням податкової вигоди третім особам.

Проте, як встановлено судом першої інстанції, між ТзОВ «Компанія «Галнафтоінвест» (Покупець) та ТзОВ «Тетра-Агро» (Постачальник) укладено договір поставки №7/20 від 20.07.2013р., згідно з умовами якого Постачальник зобов'язується поставити Покупцеві, а Покупець зобов'язується прийняти та оплатити товари, кількість, якість, асортимент і технічні умови якої зазначені у специфікації, що складають невід'ємну частину Договору. Платежі та товари, що поставляються за цим договором, будуть виконуватися покупцем у безготівковій формі шляхом переказу грошових коштів на банківський рахунок постачальника протягом 30 банківських днів з моменту отримання продукції та необхідних документів (т.1 а.с.60-62).

Відповідно до додаткової угоди №1 від 20.07.2013р. до договору поставки №7/20 від 20.07.2013р., Покупець забезпечує виконання свого зобов'язання згідно цього договору одним із способів, встановлених ч.1 ст.546 Цивільного Кодексу України, а саме: банківською гарантією; порукою, шляхом залучення третьої особи-поручителя до основного зобов'язання, що виникає у Покупця перед Постачальником; інший вид забезпечення, що не заперечує чинному законодавству України (т.1 а.с.63).

Додатковою угодою №2 від 31.12.2013р. до договору поставки №7/20 від 20.07.2013р. пролонговано дію Договору поставки №7/20, укладеного сторонами 20.07.2013р. до 31 грудня 2014 року, а в частині проведення розрахунків - до повного виконання сторонами своїх зобов'язань по Договору (т.1 а.с.64).

22.07.2013р. між ТзОВ ФПГ «Діоніка» (Поручитель) та ТзОВ «Компанія «Галнафтоінвест» (Боржник) укладено договір поруки № 3/07-ФП поруки, відповідно до якого Поручитель поручився перед Кредитором (ТзОВ «Тетра-Агро») за виконання Боржником обов'язку щодо виконання Договору поставки №7/20 від 20.07.2013 р., а Боржник зобов'язується сплатити Поручителеві плату за надану поруку, відповідно до Договору поруки №3/07-П від 22.07.2013р. в розмірі 29% від вартості всіх марок отриманого вугілля (враховуючи ПДВ) згідно договору поставки №7/20 від 20.07.2013 р. У випадку, якщо сума заборгованості станом на останній день місяця буде складати більше 1 000 000,00 грн., розмір плати за надану поруку може бути переглянутий. (т.1 а.с.76-78).

Додатковою угодою №2 від 30.06.2014р. до договору поруки №3/07-ФП від 22.07.2013р. ТзОВ ФПГ «Діоніка» та ТзОВ «Компанія Галнафтоінвест» виклали пп.1.2 п.1 «Предмет договору» в новій редакції, а саме: Боржник зобов'язується сплатити поручителеві плату за надану поруку, відповідно до Договору поруки №3/07-П від 22.07.2013р. в розмірі 20% від вартості всіх марок отриманого вугілля (ураховуючи ПДВ) згідно договору поставки №7/20 від 20.07.2013р., який укладений між кредитором та боржником про фактично отриману кількість цементу (т.1 а.с.79).

На виконання договору поруки №3/07-ФП Боржник надав Поручителю звіти Боржника про хід виконання договору поруки №12 від 31.07.2014р., та №13 від 31.08.2014р. відповідно до яких Товариство отримало від ТзОВ «Тетра-Агро» вугілля в липні 2014 року в кількості 345 т на загальну суму 138 050,00 грн. та в серпні 2014 року в кількості - 700 т на загальну суму - 483 000,00 грн.

На надані послуги ТзОВ ФПГ «Діоніка» виписало позивачу податкові накладні: №244 від 31.07.2014р. на суму 47 610,00 грн., в т.ч. ПДВ 7 935,00 грн.; №238 від 31.08.2014р. на суму 96600,00 грн. в т.ч. ПДВ 16 100,00 грн.(т.1 а.с.83,85)

На підтвердження виконання договору поруки позивачем надано також копії акта приймання-передачі вугілля від 16 липня 2014 року за договором поставки від 20.07.2013р. №7/20, видаткову накладну № РН-007163 від 16 липня 2014 року по договору поставки №7/20 від 20.07.2013р.; акт приймання-передачі вугілля від 01 серпня 2014 року за договором поставки №7/20 від 20.07.2013р.; видаткову накладну № РН-008013 від 01 серпня 2014 року по договору поставки №7/20 від 20.07.2013р.; платіжні доручення про перерахування коштів №168 від 15.09.2014р., №177 від 19.09.2014р., №197 від 29.09.2014р., №249 від 10.10.2014р., №255 від 14.10.2014р. по договору поставки №7/20 від 20.07.2013р.; акт №244 від 31.07.2014р.; акт №238 від 31.08.2014р. та платіжним дорученням №300 від 28.10.2014р. по договору поруки (т.1 а.с.65-75, 82,84,97).

В подальшому придбане позивачем вугілля за договором поставки №46/969 від 27.05.2013р. було продано ПАТ «Волинь-Цемент», що підтверджується видатковими накладними №392 від 17.07.2014р. та №435 від 01.08.2014р. і податковими накладними №27 від 17.07.2014р. та №1 від 01.08.2014р. (т.1 а.с.98-100, 102-105)

Суми податку на додану вартість за податковими накладними №244 від 31.07.2014р. та №238 від 31.08.2014р. Товариство включило до податкового кредиту за вищевказані періоди.

Як встановлено судом першої інстанції, оскільки сума ПДВ по податковій накладній № 244 від 31.07.2014р. була менше 10 000,00 грн., вона не підлягала реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних. У свою чергу податкова накладна № 238 від 31.08.2014 р. на суму 96 600,00 грн. в т.ч. ПДВ 16 100,00 грн. зареєстрована ТзОВ ФПГ «Діоніка» в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Окрім того, згідно з наявним в матеріалах справи Договором субпідряду №1/181214-КРс, №2/181214-КРс, №3/181214-КРс, №4/181214-КРс від 18.12.2014р. позивач (Генпідрядник) залучив ПП «НП «Хіміч» (Субпідрядника) до виконання капітального ремонту Відділення поштового зв'язку: Меденичі, за адресою: смт.Меденичі, вул.Незалежності,25, Дрогобич-2, за адресою: м.Дрогобич, вул.Грушевського,109, Сокаль, за адресою: м.Сокаль, вул.Шептицького,105 та Яворів, за адресою: м.Яворів, вул.Львівська,10, на виконання умов Договорів підряду укладених у жовтні та грудні 2014 року між УППЗ «Укрпошта» (замовником) та ТзОВ «Компанія «Галнафтоінвест» (підрядником) щодо виконання капітального ремонту відділень поштового зв'язку за відповідними адресами.

На підставі наданих ТзОВ «Компанія «Галнафтоінвест» послуг ПП НП «Хіміч» надано наступні податкові накладні: № 366 від 31.12.2014р. на суму 120 000,00 грн. в т.ч. ПДВ 20 000,00 грн., № 367 від 31.12.2014р. на суму 110 242,80 грн., в т.ч. ПДВ 18 373,80 грн., № 368 від 31.12.2014р. на суму 163 458,16 грн., в т.ч. ПДВ 27 243,03 грн., №369 від 31.12.2014р. на суму 182 548,49 грн. в т.ч. ПДВ 30 424,75 грн., суми ПДВ по яких віднесено позивачем до складу податкового кредиту.

На підтвердження вказаних господарських операцій позивачем надано копії акта приймання - передачі виконаних будівельних робіт від 31.12.2014р. по договору субпідряду №1/181214-КРс від 18.12.2014р.; акт приймання виконаних будівельних робіт від 31.12.2014р. по договору субпідряду №2/181214-КРс від 18.12.2014р.; акт приймання виконаних будівельних робіт від 31.12.2014р. по договору субпідряду №3/181214-КРс від 18.12.2014р.; акт приймання виконаних будівельних робіт від 31.12.2014р. по договору субпідряду №4/181214-КРс від 18.12.2014р.; довідки про вартість виконаних будівельних робіт та витрати та ліцензії ПП НП «Хіміч» на здійснення господарської діяльності, пов'язаної із створенням об'єктів архітектури. Оплата наданих послуг Товариством підтверджена платіжними дорученнями №139 від 27.02.2015р., №140 від 27.02.2015р., №141 від 27.02.2015р., №142 від 27.02.2015р.

Представлені Товариством документи свідчать про підстави виникнення цивільних прав та обов'язків, а також про фактичне здійснення господарських операцій позивачем та його контрагентом, та є достатніми доказами на підтвердження здійснення останніх.

В акті перевірки відсутні покликання на те, що подані до перевірки документи не відповідають вимогам законодавства щодо їх оформлення; не наведено обґрунтувань про те, що вартість таких послуг не підлягає відображенню у складі витрат та податкового кредиту через їх непов'язаність із господарською діяльність чи факту невикористання позивачем послуг наданих контрагентами Товариства у власній господарській діяльності.

Слід зауважити, що доводи ДПІ про нереальність господарських операцій позивача та вказаних контрагентів ґрунтуються також на інформації ДПІ у Шевченківському районі ГУ ДФС у м. Києві щодо неможливості проведення зустрічної звірки ПП НП «Хіміч» по взаємовідносинах з контрагентами за період з 01.04.2013р. по 31.12.2013р. та з 01.11.2014р. по 28.02.2015р.

Під час проведення перевірки контролюючим органом також використано акт ДПІ у Шевченківському районі ГУ Міндоходів у м.Києва №1758/26-59-22-08/38517072 від 08.12.2014р. «Про результати документальної позапланової виїзної перевірки ТзОВ ФПГ «Діоніка» з питань дотримання вимог податкового законодавства по проведених фінансово-господарських взаємовідносинах з контрагентами за період з 01.07.2014р. по 31.09.2014р. Вказаною перевіркою не підтверджено реальність здійснення операцій з отримання товарів (робіт, послуг) ТзОВ ФПГ «Діоніка» у контрагентів продавців та операції з продажу цих товарів (робіт, послуг) контрагентам-покупцям за період з 01.07.2014р. по 30.09.2014 р.

На підставі вказаного ДПІ у Галицькому районі м.Львова Головного управління ДФС у Львівській області зроблено висновок, що операції Товариства з ПП НП «Хіміч» та ТзОВ «ФПГ «Діоніка» не підтверджуються стосовно врахування реального часу здійснення операцій, місцезнаходження майна, наявності трудових ресурсів, виробничо-складських приміщень та іншого майна, які економічно необхідні для виконання такого постачання або здійснення діяльності, що свідчить про відсутність необхідних умов для досягнення результатів відповідної господарської, економічної діяльності, технічного персоналу, основних фондів, виробничих активів, складських приміщень і транспортних засобів.

Однак, відомості викладені відповідачем із посиланням на вказані Акти не можуть братись судом до уваги при встановленні фактичних обставин справи з огляду на те, що зазначені акти не містить жодних даних щодо обставин досліджуваних судом господарських операцій, а отже не спростовує їх здійснення. Вказаними актами не досліджувалася діяльність позивача та не було встановлено порушення законодавства саме позивачем, а встановлено виключно неможливість проведення зустрічних звірок.

При цьому колегія суддів зауважує, що сама по собі неможливість реалізації органами державної податкової служби визначеної законодавством компетенції щодо проведення зустрічних звірок господарюючого суб'єкта не може вважатись доказом вчинення порушень податкового законодавства, тим більше особою, якої така зустрічна звірка безпосередньо не стосувалася. Отже, акт про неможливість проведення зустрічної звірки не може розглядатися як належне підтвердження фактів порушення платником податків податкового законодавства, здобуте в ході перевірки.

Висновки про порушення податкового законодавства контрагентом позивача не можуть автоматично підтверджувати порушення податкового законодавства самим позивачем, а позивач як платник податку не повинен нести наслідків невиконання своїм контрагентом вимог закону. Така позиція узгоджується й з висновками Верхового Суду України, висловленими, зокрема, у постанові від 31.01.2011р. (справа №21-47а10 та постанові від 11.12.2007р. (справа №21-1376во06).

Таким чином, невиконання чи неналежне виконання контрагентами свого обов'язку, а також наявність інших обставин, що можуть свідчити про недобросовісне ведення господарської діяльності таким контрагентами, не може створювати наслідки для самого позивача.

Водночас, доказів на підтвердження того, що позивач був обізнаний щодо неправомірної, на думку податкового органу, діяльності його контрагентів, прямої чи опосередкованої причетності до такої діяльності з метою отримання податкової вигоди, відповідачем не надано.

Пунктом 201.10 ст.201 ПК України визначено, що не підлягають включенню до складу податкового кредиту суми сплаченого (нарахованого) податку у зв'язку з придбанням товарів (послуг), не підтверджені податковими накладними.

Таким чином, податкова накладна є документом, який підтверджує сплату покупцем податку на додану вартість в ціні товару.

Позивачем на підтвердження обґрунтованості віднесення до складу податкового кредиту сум ПДВ за перевірений період надано податкові накладні, які не мали недоліків та порядок заповнення яких, відповідає встановленому чинним на момент їх виписки законодавством. Зазначені обставини давали право Товариству включити ПДВ по спірних господарських операцій до складу податкового кредиту відповідного періоду та формувати валові витрати.

Згідно з частиною 1 статті 67 Конституції України кожен зобов'язаний сплачувати податки та збори в порядку і розмірах, установлених законом.

За змістом частини 1 статті 228 Цивільного кодексу України (далі - ЦКУ), правочин спрямований на незаконне заволодіння майном держави, вважається таким, що порушує публічний порядок, а отже, згідно з частиною 2 згаданої статті є нікчемним.

Як зазначено у частині 2 статті 215 ЦКУ, визнання судами нікчемних правочинів недійсними не вимагається. Відповідно до ч. 1 ст. 216 ЦКУ недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім пов'язаних з його недійсністю.

Колегією суддів також взято до уваги, що спірні правочини в судовому порядку недійсними не визнавались, послуги по таких надавались та оплачувались протягом певного періоду часу, що дає підстави вважати, що такі мали реальний характер.

Також колегія суддів зауважує, що обґрунтування нереальності господарських операцій не можуть ґрунтуються на припущеннях.

Колегія суддів вважає, що суб'єкт господарювання вправі вести господарську діяльність, яка не заборонена, на свій власний розсуд, економічна доцільність якої є одержання прибутку, що Товариством дотримано, а тому слід погодитись з висновком суду першої інстанції, що податковим органом не наведено переконливих доводів та не доведено існування обставин, які виключають право позивача на формування податкового кредиту та витрат у зв'язку із господарськими операціями, що відбулися між ним та ТзОВ ФПГ «Діоніка», ПП НП «Хіміч».

Згідно із статтею 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію і практику Суду як джерело права.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини у справі "БУЛВЕС АД проти Болгарії" (заява № 3991/03) Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 22 січня 2009 року зазначив, що платник податку не повинен нести наслідків невиконання постачальником його зобов'язань зі сплати податку і в результаті сплачувати ПДВ вдруге, а також сплачувати пеню. На думку суду, такі вимоги стали надмірним тягарем для платника податку, що порушило справедливий баланс, який повинен підтримуватися між вимогами суспільного інтересу та вимогами захисту права власності.

Окрім того, відповідно до п.85.2 ст.85 ПК України платник податків зобов'язаний надати посадовим (службовим) особам контролюючих органів у повному обсязі всі документи, що належать або пов'язані з предметом перевірки. Такий обов'язок виникає у платника податків після початку перевірки.

Відповідно до п.121.1 ст.121 ПК України незабезпечення платником податків зберігання первинних документів, облікових та інших регістрів, бухгалтерської та статистичної звітності, інших документів з питань обчислення і сплати податків та зборів протягом установлених статтею 44 цього Кодексу строків їх зберігання та/або ненадання платником податків контролюючим органам оригіналів документів (крім документів, отриманих з Єдиного реєстру податкових накладних) чи їх копій при здійсненні податкового контролю у випадках, передбачених цим Кодексом, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 510 гривень.

Положення статті 121 Податкового кодексу України передбачають відповідальність платника податків саме за незабезпечення платником податків зберігання первинних документів протягом установлених строків їх зберігання та/або ненадання платником податків цих документів, тобто, зазначеною нормою передбачено вичерпний перелік випадків які є підставою притягнення до відповідальності, а саме не зберігання та/або ненадання первинних документів.

Як це встановлено судом першої інстанції, відповідно до акта від 22.04.2015р. №904/13-04-22-08/23884237 при перевірці використано установчі документи, договори, угоди, податкова звітність, журнали-ордери, аналізи рахунків, оборотно-сальдові відомості по бухгалтерських рахунках, карточки рахунків, реєстри виданих та отриманих податкових накладних, податкові накладні, банківські документи, інші документи, що стосуються оподаткування.

Вказуючи в акті перевірки на факт неподання Товариством документів на підставі яких було сформовано доходи за відповідні податкові періоди, податковим органом не надано суду жодного документа, який би фіксував такий факт ненадання документації, а також яких саме документів та коли такі документи вимагались.

Отже, факт порушення позивачем вимог пункту 44.1 статті 44 ПК України матеріалами справи непідтверджений, відповідачем недоведений жодним доказом, тобто застосування до позивача штрафних санкцій у відповідності до ст. 121 Податкового кодексу України є необґрунтованим.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що позовні вимоги є обґрунтованими, доведеними матеріалами справи, і такими, що підлягають до задоволення.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України та ч.3 ст.2 КАС України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 159 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Так, у п.29 Рішення Європейського суду з прав людини від 09.12.1994р. Справа «Руїз Торіха проти Іспанії» (серія А, №303А) Суд повторює, що згідно з його установленою практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтованості рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Відповідно до ст.200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до переконання, що суд першої інстанції, вирішуючи даний публічно-правовий спір, правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку. Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Галицькому районі м.Львова Головного управління ДФС у Львівській області залишити без задоволення, а постанову Львівського окружного адміністративного суду від 29 липня 2015 року у справі №813/2591/15 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складання у повному обсязі шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя Т.І. Шинкар

Судді М.А. Пліш

О.О. Большакова

Повний текст Ухвали виготовлено 06.11.2015р.