Справа № 211/3166/15-а
Суддя: Ткаченко С. В.
Дата ухвалення: 2015-11-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 211/3166/15-а
Провадження № 2-а/211/75/15
П О С Т А Н О В А

іменем України

09 листопада 2015 року Довгинцівський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді : Ткаченко С.В.

при секретарі: Жуковій А.С.

за участі:

позивача ОСОБА_1

представника відповідача Управління Пенсійного фонду України в Довгинцівському районі м. Кривого Рогу Дніпропетровської області Авагян В.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Довгинцівському районі м. Кривого Рогу Дніпропетровської області про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії, суд, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з відповідним позовом, вказавши, що з метою призначення йому пенсії він звернувся до відповідача. Однак повідомленням № Ш-35 від 27.04.2015 р. УПФУ відмовило йому, вказавши, що відповідно до наданих документів стаж роботи становить 17 років 3 місяці 25 днів, з них робота по списку № 1 - 7 років 5 місяців 3 дні До стажу роботи не зараховані періоди: з 18.08.1996 р по 20.09.1998 р. - відсутній підпис керівника після запису про звільнення (для зарахування необхідна довідка про роботу), та з 25.09.1989 р. по 24.09.1991 р. - згідно з записом в трудовій книжці «время работы с 25.09.1989 по 24.09.1991 не всчитывать в общий и не прерывий стаж работы», так як згідно ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Тобто відповідач не включає в загальний трудовий стаж період з 25.09.1989 р. по 24.09.1991 р. роботи на Криворізькому металургійному комбінаті «Криворіжсталь» ім. В.І. Леніна.

Однак згідно ст. 103 ВТК УРСР, чинної на час відбування ним покарання при умові сумлінної роботи і зразкової поведінки в період відбування виправних робіт без позбавлення волі цей час може бути включений в загальний трудовий стаж особи, яка відбула покарання, на підставі рішення суду в порядку, встановленому кримінально-процесуальним законодавством України. Вказана обставина підтверджується і ст.. 95 ВТК України в новій редакції.

Крім того, оскільки до стажу роботи зараховується будь-яка інша робота, на якій працівник підлягав державному соціальному страхуванні, або за умови сплати страхових внесків, період одержання допомоги по безробіттю. А також робота в'язнів і робота за угодами цивільно-правового характеру за умови сплати страхових внесків.

Тому позивач вважає, що має право на зарахування часу відбуття покарання у виді виправних робіт до загального трудового стажу, оскільки порядок включення періоду відбування виправних робіт без позбавлення волі в загальний трудовий стаж особи, передбачений ст. 414-1 КПК України на час виникнення спірних правовідносин втратив силу та з врахуванням чинного законодавства, яким передбачене безумовне зарахування часу відбуття засудженим покарання у вигляді виправних робіт у загальний стаж роботи, з огляду на вимоги ст.. 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» щодо сплати позивачем страхових внесків.

Просить визнати дії управління ПФУ протиправними щодо відмови у зарахуванні у загальний трудовий стаж термін відбування покарання у виді виправних робіт в період з 25.09.1989 р. по 24.09.1991 р. на Криворізькому металургійному комбінаті «Криворіжсталь» ім.. В.І. Леніна та зобов'язати УПФУ зарахувати в загальний стаж роботи термін відбування покарання у виді виправних робіт в період з 25.09.1989 р. по 24.09.1991 р. на Криворізькому металургійному комбінаті «Криворіжсталь» ім. В.І. Леніна.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити з підстав зазначених у позові.

Представник відповідача УПФУ в Довгинцівському районі м. Кривого Рогу Авагян В.С. в судовому засіданні позов не визнала, просила в його задоволенні відмовити оскільки позивачем вибрано не той спосіб захисту його прав , а також надала письмові заперечення.

Суд, вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом встановлено, що згідно із частиною 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб»єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди відповідно до вимог частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно із частиною 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності відповідно до частини 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Судом встановлено, що згідно наказу № 511/г від 10.10.1991 р., ОСОБА_1 прибиральник гарячого металу блюмінг № 2, відбув міру покарання згідно вироку народного суду, тому на підставі Постанови Держкомітету при Раді Міністрів СРСР по праці та заробітній платі та Секретаріату ВЦСПС від 15.07.1970 р. № 12/2, генеральним директором Криворізького металургійного комбінату «Криворіжсталь» ім.. В.І. Леніна, доручено відділу кадрів на підставі довідок ІІР провести запис в трудовій книжці про виключення із загального та безперервного стажу роботи час відбування виправних робіт з 25.09.1989 р. по 24.09.1991 р. (л.с. 13 - копія наказу).

Вказаний запис внесено до трудової книжки позивача (л.с. 11 - копія трудової книжки).

З метою отримання пенсії позивач звернувся до управління Пенсійного фонду України в Довгинцівському районі м. Кривого Рогу, однак отримав відмову, в обґрунтування якої зазначено, що відповідно до наданих документів стаж роботи становить 17 років 3 місяці 25 днів, з них робота по списку № 1 - 7 років 5 місяців 3 дні До стажу роботи не зараховані періоди: з 18.08.1996 р по 20.09.1998 р. - відсутній підпис керівника після запису про звільнення (для зарахування необхідна довідка про роботу), та з 25.09.1989 р. по 24.09.1991 р. - згідно з записом в трудовій книжці «время работы с 25.09.1989 по 24.09.1991 не всчитывать в общий и не прерывий стаж работы», так як відповідно до ст.. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Згідно вказаного повідомлення, відповідач не включає в загальний трудовий стаж період з 25.09.1989 р. по 24.09.1991 р. роботи на Криворізькому металургійному комбінаті «Криворіжсталь» ім.. В.І. Леніна (л.с. 7 - копія повідомлення).

Згідно примітки до абз. 5 п. 108 «Положення про порядок призначення та виплати державних пенсій, затвердженого постановою Ради Міністрів CPCP від 03.08.1972 року № 590, час відбування виправних робіт не враховується, за загальним правилом, до загального трудового стажу незалежно від місця їx відбуття. Однак за умови добросовісної роботи та зразкової поведінки засудженого за час відбування виправних робіт суд, після відбуття засудженим цього покарання за клопотанням громадської організації або колективу працівників може включити час відбування виправних робіт до трудового стажу. Якщо в період відбування виправних робіт засуджений працював на професіях, які дають право на пільгове пенсійне забезпечення, та судом винесено рішення про включення цього періоду в трудовий стаж, то в таких випадках цей період зараховується в стаж, з урахуванням якого призначається пенсія на пільгових умовах.

Як вбачається з ч. 2 ст. 103 ВТК Української РСР (в редакції 1961 року) за умови добросовісної роботи та пpимірної поведінки в період відбування покарання у вигляді виправних робіт без позбавлення волi, цей час може включено в загальний трудовий стаж особи, яка відбуває покарання, на підставі ухвали суду в порядку, встановленому КПК України.

Згідно ст. 95 Виправно-криміального Кодексу України, який був чинний до 01.01.2004 року, час відбування покарання у вигляді виправних робіт може бути включений судом до загального трудового стажу засудженого.

В судовому засіданні позивач зазначив, що з позовом про зарахування часу відбування виправних робіт з 25.09.1989 р. по 24.09.1991 р. у загальний трудовий стаж , у порядку ЦПК України чи КПК України він до суду не звертався.

З урахуванням викладеного суд вважає , що позивач має право на зарахування часу відбування виправних робіт з 25.09.1989 р. по 24.09.1991 р. у загальний трудовий стаж за умов визначених у вищезазначеному Положенні та ВТК , однак ним вибрано не той спосіб захисту його права, оскільки підставою для зарахування стажу для Пенсійного фонду є рішення суду винесене у відповідності до вищезазначених норм Закону .

Відмовляючи позивачу у зарахуванні у загальний стаж термін відбування покарання у виді виправних робіт Пенсійний фонд діяв у відповідності до діючого законодавства, оскільки підставою для зарахування Пенсійним фондом такого стажу є рішення суду про включення ( зарахування) часу відбування виправних робіт в трудовий стаж, а з таким позовом до суду в порядку цивільного судочинства позивач до звернення до Пенсійного фонду з заявою про призначення пенсії - не звертався.

На підставі викладеного, керуючись ст. 103 ч. 2 ВТК Української РСР (1961), ст. 2, 158-163,167 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ :

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Довгинцівському районі м. Кривого Рогу Дніпропетровської області про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії - відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Довгинцівський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої ст.. 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя: С. В. Ткаченко