Справа № 804/20197/14
Суддя: Дурасова Ю.В.
Дата ухвалення: 2015-10-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

29 жовтня 2015 рокусправа № 804/20197/14

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Дурасової Ю.В.

суддів: Проценко О.А. Туркіної Л.П.

за участю секретаря судового засідання: Комар Н.В.

представника позивача: Осипова Олексія Олексійовича

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Жовтневому районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області

на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13 січня 2015 року

у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Картсервіс Плюс" до Державної податкової інспекції у Жовтневому районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13 січня 2015 року позов задоволено частково.

Визнано протиправним не визнання Державною податковою інспекцією у Жовтневому районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області податкової декларації з податку на додану вартість за жовтень 2014 року Товариства з обмеженою відповідальністю "Картсервіс Плюс" податковою звітністю, яке оформлено листом від 18.11.2014 № 40376/10/04-63-18-03 "Про те, що звітність не вважається податковою декларацією".

Визнано податкову декларацію з податку на додану вартість за жовтень 2014 року Товариства з обмеженою відповідальністю "Картсервіс Плюс" такою, що подана у день її фактичного отримання Державною податковою інспекцією у Жовтневому районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області - 13 листопада 2014 року.

В іншій частині заявлених позовних вимог відмовлено.

Постанова суду першої інстанції обґрунтована тим, що рішення податкового органу про анулювання реєстрації платника ПДВ Товариства з обмеженою відповідальністю "Картсервіс Плюс" скасоване з моменту його прийняття, тому не породжує жодних правових наслідків, у зв'язку з чим позивач станом на момент подання податкової декларації з ПДВ за жовтень 2014 року був платником ПДВ та вправі був подавати податкові декларації з ПДВ.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції податковим лорганом подано апеляційну скаргу, згідно якої відповідач просить скасувати оскаржувану постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Вважає, що оскаржувана постанова прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права. Скаржник зазначає, що на дату подання декларації з ПДВ за жовтень 2014 року підприємство у реєстрі платників податку на додану вартість відсутнє, тобто зазначена декларація подана не платником податку на додану вартість, що порушує вимоги п.46.1 ст. 46 та п.49.2 ст. 49 Кодексу, тому надіслана поштою декларація податку на додану вартість за жовтень 2014 року не вважається податковою декларацією.

В запереченнях на апеляційну скаргу зазначено, що постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду у справі №804/708/14 визнано протиправним та скасовано рішення податкового органу щодо анулювання реєстрації платника ПДВ Товариства "Картсервіс Плюс". Отже, рішення податкового органу не створює правових наслідків та на момент подання податкової декларації позивач не був позбавлений статусу платника ПДВ тому мав право подавати декларацію з ПДВ та подав її належним чином. Просить рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Представник позивача у судовому засіданні проти апеляційної скарги заперечив, вважає рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим, просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін. Надав пояснення аналогічні, викладеним в запереченнях проти апеляційної скарги.

Перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційної інстанції не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги, внаслідок наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що 0.11.2014 Товариством з обмеженою відповідальністю "Картсервіс Плюс" направлено відповідачу засобами поштового зв'язку податкову декларацію з ПДВ за жовтень 2014 року, копія якої знаходиться у матеріалах справи. Податкова декларація отримана відповідачем 13.11.2014, що підтверджується описом вкладення у цінний лист та повідомленням про вручення поштового відправлення, копії яких містяться в матеріалах справи. Податковим органом на адресу позивача направлено лист від 18.11.2014 № 40376/10/04-63-18-03 "Про те, що звітність не вважається податковою декларацією" . У вищевказаному листі зазначено, що подана позивачем податкова декларація з ПДВ за жовтень 2014 року заповнена із порушенням вимог ст. 46.1 ст. 46 та п. 49.2 ст. 49 ПК України. У зв'язку з викладеним, податкова декларація не вважається податковою звітністю, а саме: податкова декларація позивача з ПДВ за жовтень 2014 року не визнана податковою звітністю, оскільки станом на день подання податкової декларації свідоцтво платника ПДВ позивача було анульовано та позивача виключено з реєстру платників ПДВ.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що суд першої інстанції до даних правовідносин правильно застосував норми Податкового кодексу України.

Відповідно до ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Порядок подання податкової декларації до органів державної податкової служби регулюється статтею 49 Податкового кодексу України.

Відповідно до пункту 49.8 статті 49 Податкового кодексу України прийняття податкової декларації є обов'язком органу державної податкової служби.

Слід зазначити, що імперативний характер наведеної норми означає, що податковий орган не має права не прийняти фактично отриману податкову декларацію, подану платником податків в один із способів, передбачених пунктом 49.3 статті 49 Податкового кодексу України (особисто або через представника, поштою чи засобами електронного зв'язку).

Практична реалізація процедури прийняття податкової декларації визначається пунктами 49.8 та 49.9 статті 49 Податкового кодексу України.

Податкова декларація приймається без попередньої перевірки зазначених у ній показників через канцелярію, чий статус визначається відповідним нормативно-правовим актом. Відмова службової (посадової) особи контролюючого органу прийняти податкову декларацію з будь-яких причин або висування нею будь - яких передумов щодо такого прийняття (включаючи зміну показників такої декларації, зменшення або скасування від'ємного значення об'єктів оподаткування, сум бюджетних відшкодувань, незаконного збільшення податкових зобов'язань тощо) забороняється та розцінюється як перевищення службових повноважень такою особою, що тягне за собою її дисциплінарну та матеріальну відповідальність у порядку, визначеному законом.

Податкова звітність, отримана контролюючим органом від платника податків як податкова декларація, що заповнена ним всупереч правилам, зазначеним у затвердженому порядку її заповнення, може бути не визнана таким контролюючим органом як податкова декларація, якщо в ній не зазначено обов'язкових реквізитів, її не підписано відповідними посадовими особами, не скріплено печаткою платника податків. У цьому випадку, якщо контролюючий орган звертається до платника податків з письмовою пропозицією надати нову податкову декларацію з виправленими показниками (із зазначенням підстав неприйняття попередньої), то такий платник податків має право: надати таку нову декларацію разом зі сплатою відповідного штрафу; оскаржити рішення податкового органу в порядку апеляційного узгодження.

Отже, податкова декларація приймається без попередньої перевірки зазначених у ній показників, а законодавство встановлює вичерпний перелік підстав для невизнання податкової декларації, а саме: не зазначення обов'язкових реквізитів, не підписання відповідними посадовими особами, не скріплення печаткою платника податків.

Як передбачено нормою абзацу першого пункту 49.9 статті 49 ПК України, за умови дотримання платником податків вимог цієї статті посадова особа органу державної податкової служби, в якому перебуває на обліку платник податків, зобов'язана зареєструвати податкову декларацію платника датою її фактичного отримання органом державної податкової служби.

Згідно з пунктом 49.8 статті 49 ПК України, під час прийняття податкової декларації уповноважена посадова особа органу державної податкової служби, в якому перебуває на обліку платник податків, зобов'язана перевірити наявність та достовірність заповнення всіх обов'язкових реквізитів, передбачених пунктами 48.3 та 48.4 статті 48 цього Кодексу. Інші показники, зазначені в податковій декларації платника податків, до її прийняття перевірці не підлягають.

Таким чином, процедура прийняття податкової декларації полягає у вчиненні посадовою особою податкового органу фактичних дій із: 1) перевірки наявності та достовірності заповнення обов'язкових реквізитів, передбачених пунктами 48.3 та 48.4 Податкового кодексу України; 2) реєстрації податкової декларації у день її отримання органом державної податкової служби.

При цьому, пунктом 49.10 статті 49 Податкового кодексу України, встановлено, що відмова посадової особи органу державної податкової служби прийняти податкову декларацію з будь-яких причин, не визначених цією статтею, у тому числі висунення будь-яких не визначених цією статтею передумов щодо такого прийняття (включаючи зміну показників такої податкової декларації, зменшення або скасування від'ємного значення об'єктів оподаткування, сум бюджетних відшкодувань, незаконного збільшення податкових зобов'язань тощо), забороняється.

Згідно матеріалів справи Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12 лютого 2014 року по справі № 804/708/14, залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 06 листопада 2014 року у цій справі, адміністративний позов задоволено частково, визнано протиправним та скасовано рішення Державної податкової інспекції у Жовтневому районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області від 15.11.2013 № 151/28-041 про анулювання реєстрації платника податку на додану вартість ТОВ "КАРТСЕРВІС ПЛЮС" з моменту його прийняття., в іншій частині позовних вимог відмовлено.

Отже, за вказаних обставин, рішення податкового органу від 15.11.2013 № 151/28-041 про анулювання реєстрації платника ПДВ ТОВ "Картсервіс Плюс" є скасованим з моменту його прийняття та не породжує жодних правових наслідків. У зв'язку з чим, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що позивач станом на момент подання податкової декларації з ПДВ за жовтень 2014 року був платником ПДВ та вправі був подавати податкові декларації з ПДВ.

Слід зазначити, що позовні вимоги про зобов'язання податкового органу відобразити показники (дані) податкової декларації ТОВ "Картсервіс Плюс" з податку на додану вартість за звітний (податковий) період: жовтень 2014 року в електронних базах даних податкової звітності, у тому числі в картці особового рахунку ТОВ "Картсервіс Плюс" не підлягають задоволенню, оскільки згідно з пунктом 49.13 статті 49 Податкового кодексу України у разі, якщо в установленому законодавством порядку буде встановлено факт неправомірної відмови органом державної податкової служби (посадовою особою) у прийнятті податкової декларації, остання вважається прийнятою у день її фактичного отримання органом державної податкової служби, а тому обов'язок платника податків щодо своєчасного подання податкової декларації є виконаним належним чином, а його порушені права цілком відновленими.

Враховуючи викладене, та з урахуванням обґрунтованого виходу суду першої інстанції за межі заявлених позовних вимог, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про часткове задоволення позовних вимог у зв'язку з чим визнано протиправним не визнання податковим органом податкової декларації з податку на додану вартість за жовтень 2014 року Товариства "Картсервіс Плюс" податковою звітністю, та визнано зазначену податкову декларацію такою, що подана у день її фактичного отримання Державною податковою інспекцією у Жовтневому районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області - 13 листопада 2014 року.

Отже, доводи апеляційної скарги не спростовують правового обґрунтування, покладеного в основу судового рішення, тому не можуть бути підставою для скасування постанови суду першої інстанції.

Керуючись п.1 ч.1 ст.198, ст. 200, 205, 206 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Жовтневому районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області - залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13 січня 2015 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Картсервіс Плюс" до Державної податкової інспекції у Жовтневому районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити певні дії - залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом 20 днів відповідно до ст. 212 та ч. 5 ст. 254 КАС України.

Головуючий: Ю.В. Дурасова

Суддя: О.А. Проценко

Суддя: Л.П. Туркіна