Справа № 815/2342/15
Суддя: Федусик А. Г.
Дата ухвалення: 2015-11-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 листопада 2015 р.м.ОдесаСправа № 815/2342/15

Категорія: 8.3.3 Головуючий в 1 інстанції: Єфіменко К. С.
Судова колегія Одеського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого - судді Федусик А.Г.,

суддів - Шевчук О.А. та Зуєвої Л.Є.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у м.Іллічівську Головного управління Міндоходів в Одеській області на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 05 серпня 2015 року за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Копійка-Р" до Державної податкової інспекції у м.Іллічівську Головного управління Міндоходів в Одеській області про визнання протиправними та скасування податкового повідомлення-рішення,-

В С Т А Н О В И Л А :

Товариство з обмеженою відповідальністю "Копійка-Р" (далі ТОВ) звернулось до суду з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у м.Іллічівську Головного управління Міндоходів в Одеській області (далі ДПІ) про визнання протиправними та скасування податкового повідомлення-рішення № від 23 лютого 2015 року.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 05 серпня 2015 року адміністративний позов було задоволено. Суд визнав протиправним та скасував вказане податкове повідомлення-рішення.

Не погоджуючись з постановою суду, ДПІ подало апеляційну скаргу, в якій зазначається, що вказана постанова ухвалена з порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Заслухавши суддю - доповідача, розглянувши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що на підставі наказу керівника ДПІ від 15 грудня 2014 року №514 посадовими особами відповідача в період з 16 грудня 2014 року по 18 грудня 2014 року була проведена позапланова виїзна документальна перевірка позивача з питань дотримання податкового, валютного та іншого законодавства по господарським взаємовідношенням з платниками податків: ТОВ "Сантан-Бріз" за період з 01 березня 204 року по 30 квітня 2014 року.

За результатами зазначеної перевірки був складений акт №2791/15-03-22-02/37672913 від 25 грудня 2014 року, на підставі якого було встановлено заниження податкового зобов'язання з ПДВ за березень-квітень 2014 року на загальну суму 1078654,00 грн. у зв'язку із порушенням позивачем положень п.п.198.1,198.2,198.3,198.6, ст.198 Податкового кодексу України далі ПК України.

За результатами проведеної перевірки відповідачем 23 лютого 2015 року прийняте податкове повідомлення-рішення № про донарахування ПДВ в розмірі 1078654,00 грн. та штрафних санкцій в розмірі 539327,00 грн.

Винесення ДПІ вказаного податкового повідомлення-рішення і стало підставою для звернення ТОВ з позовом до суду.

Вирішуючи спірне питання та задовольняючи позовні вимог суд першої інстанції виходив з того, що документи первинного бухгалтерського та податкового обліку складені у відповідності до приписів діючого законодавства, мають всі необхідні для цього реквізити, а тому відповідають критеріям належного доказу, визначеного ст.70 КАС України. Також, було зазначено, що представником відповідача не надано додаткових доказів, які б спростовували або ставили під сумнів доводи представника позивача та документи первинного бухгалтерського, податкового обліку підприємства, в зв'язку із чим суд погоджується з позицією представника позивача про те, що надані ним письмові докази є достатніми для доведення факту постачання товарів його контрагентами.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду, вважає їх правильними з огляду на наступне.

Відповідно до п.198.1. ст.198 ПК України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг, отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України.

Згідно п.198.3. ст.198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з, на ряду з іншим, придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Пунктом 198.6. ст.198 ПК України визначено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними або оформлені з порушенням вимог чи не підтверджені митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу).

Відповідно до п.201.10. ст.201 ПК України податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що 26 лютого 2014 року між позивачем та ТОВ "САНТАН БРІЗ" був укладений договір поставки №ПР-54/2602-14 витратних матеріалів та товарів в асортименті.

На підтвердження виконання умов даного договору ТОВ надано видаткові накладні від 01 березня 2014 року №1001200, від 04 березня 2014 року №1001345 та інші.

Фактичне перевезення товару підтверджується договором, укладеним між ТОВ та ТОВ "Траффік" на надання транспортно-експедиційних послуг та товарно-транспортними накладними, які містять всі необхідні реквізити та знаходяться в матеріалах справи.

Крім того, на вимогу покупця та з метою формування податкового кредиту ТОВ "САНТАН БРІЗ" було виписано податкові накладні від 31 березня 2014 року №415 та інші.

Таким чином, враховуючи все вищевикладене у сукупності та оскільки договір позивача з контрагентом в судовому порядку недійсним не визнавався, підстав для визнання його нечинним із суті та форми не вбачається, сторони мали на меті створення реальних правових наслідків, що підтверджується первинними документами, а податкові накладні складені у відповідності до положень ПК України з зазначенням всіх необхідних реквізитів та в установленому законом порядку недійсними не визнавались, колегія суддів приходить до висновку про правомірність віднесення позивачем сум ПДВ до складу податкового кредиту по взаємовідносинам з вказаним суб'єктом господарської діяльності.

Доводи ДПІ щодо відсутності документів, які підтверджують якість товару, колегія суддів вважає такими, що спростовані матеріалами справи, зокрема, сертифікатами відповідності, карантинними сертифікатами, висновками державно санітарно-епідеміологічної експертизи (т.7 а.с.49-235).

Також, посилання ДПІ на невідповідність маршруту, визначеного договором, та маршруту, зазначеного в ТТН, колегія суддів вважає безпідставним, оскільки договір поставки (розділ 2) не передбачає маршрут поставки товару.

Отже, враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що постанова суду першої інстанції викладена достатньо повно, висновки обґрунтовані з посиланням на конкретні норми Законів України та відповідають чинному законодавству.

Доводи ДПІ викладені у апеляційній скарзі за змістом ідентичні наданим до адміністративного позову запереченням, зазначених висновків суду не спростовують, оскільки ґрунтуються на невірному трактуванні норм матеріального права.

За таких обставин, підстав для скасування рішення суду першої інстанції та задоволення апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, суд -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у м.Іллічівську Головного управління Міндоходів в Одеській області - залишити без задоволення, а постанову Одеського окружного адміністративного суду від 05 серпня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає чинності через п'ять днів після направлення їх копій особам, які беруть участь у справі, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуючий: А.Г. Федусик
Суддя: Суддя: Л.Є. Зуєва О.А. Шевчук