Справа № 820/9504/15
Суддя: Бідонько А.В.
Дата ухвалення: 2015-11-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 листопада 2015 р. № 820/9504/15

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Бідонька А.В.,

при секретарі судового засідання Кульчій А.М.

представника позивача - ОСОБА_1

представника відповідача - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Харківського окружного адміністративного суду адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Стронг Маркет" до Богодухівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Харківській області про скасування податкового повідомлення - рішення, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю "Стронг Маркет", звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Богодухівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Харківській області, в якому просив суд скасувати повністю податкове повідомлення - рішення № НОМЕР_1 від 18.08.2015 року Богодухівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Харківській області, яким збільшено суму грошового зобов'язання Товариства з обмеженою відповідальністю "Стронг Маркет" за платежем: податок на додану вартість - 14010100, на 47000 гривень, у тому числі за основним платежем - 37600 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями - 9400 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що податкове повідомлення-рішення № НОМЕР_1 від 18.08.2015 року винесене відповідачем з порушенням норм діючого законодавства України, а тому підлягає скасуванню.

Представник відповідача у письмових запереченнях, наданих до суду, проти позову заперечував, зазначивши, що порушення, встановлені в ході перевірки позивача, зафіксовані належним чином в акті перевірки, а оскаржуване податкове повідомлення-рішення прийнято на законних підставах та відповідає чинному законодавству, у звязку з чим просив у задоволенні позову відмовити.

Представник позивача в судове засідання прибув, адміністративний позов підтримав та просили задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання прибув, просив відмовити у задоволенні адміністративного позову.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши докази у їх сукупності встановив наступне.

Матеріалами справи підтверджено, що фахівцями Богодухівської ОДПІ ГУ ДФС у Харківській області проведено документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ "Стронг Маркет" () з питання дотримання вимог податкового законодавства по взаємовідносинах з ТОВ "Сайбері" () за період з 01.01.2015 року по 30.06.2015 року.

Результати перевірки оформлені Актом № 37/20-04-220/34859528 від 31.07.2015 року.

Згідно висновків вказаного акту перевірки за твердженням перевіряючих в діяльності ТОВ "Стронг Маркет" встановлено порушення: п. 198.1, п. 198.2, п.198.3, п.198.6, ст.198 Податкового Кодексу України, в результаті чого підприємством занижено податок на додану вартість, що підлягає сплаті до бюджету, на суму 37600 грн., в тому числі за січень 2015 року в сумі 37600 грн.

Позивач, не погодившись із висновками вказаного Акту перевірки, подав до Богодухівської ОДПІ Головного управління ДФС у Харківській області заперечення за № 1/108 від 10.08.2015 року.

Так, Богодухівською ОДПІ ГУ ДФС у Харківській області надано відповідь за № 518/10/20-04-022004 від 14.08.2015 року, в якій зазначено, що висновки, викладені в Акті № 37/20-04-220/34859528 від 31.07.2015 року є обґрунтованими та не суперечать нормам чинного законодавства України.

На підставі висновків Акту перевірки № 518/10/20-04-022004 від 14.08.2015 року Богодухівською ОДПІ ГУ ДФС у Харківській області винесено податкове повідомлення - рішення № НОМЕР_1 від 18.08.2015 року, яким ТОВ "Стронг Маркет" збільшено суму грошового зобовязання з податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) у розмірі 47000,00 грн., з яких 37600,00 грн. за основним платежем, 9400,00 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями.

Перевіряючи юридичну та фактичну обґрунтованість мотивів, які покладені суб'єктом владних повноважень в основу спірних правових актів індивідуальної дії на відповідність вимогам ч. 3 ст. 2 КАС України, суд виходить з наступного.

Частина 2 ст. 3 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" від 16 липня 1999 року № 996-XIV встановлює, що бухгалтерський облік є обов'язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

Стаття 9 вказаного Закону передбачає, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Обов'язковими реквізитами первинних документів є: назва документа (форми); дата і місце складання; назва підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиниця виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Відповідно до п. 2.4 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 1995 року №88 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 5 червня 1995 року за № 168/704), первинні документи повинні мати такі обов'язкові реквізити: найменування підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), дата і місце складання, зміст та обсяг господарської операції, одиниця виміру господарської операції (у натуральному та/або вартісному виразі), посади і прізвища осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий чи електронний підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Первинні документи підлягають обов'язковій перевірці (в межах компетенції) працівниками, які ведуть бухгалтерський облік, за формою і змістом, тобто перевіряється наявність у документі обов'язкових реквізитів та відповідність господарської операції чинному законодавству у сфері бухгалтерського обліку, логічна ув'язка окремих показників (пункт 2.15 вищевказаного Порядку).

Порядок обчислення і сплати податку на додану вартість платниками податку визначений Податковим кодексом України. Згідно п. 185.1 ст. 185, п. 187.1 ст. 187, п. 188.1 ст. 188 ПК України об'єктом оподаткування податком на додану вартість є операції платників податку, окрім іншого, з постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України. Датою виникнення податкових зобов'язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку; б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку. База оподаткування операцій з постачання товарів/послуг визначається виходячи з їх договірної вартості (у разі здійснення контрольованих операцій - не нижче звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу) з урахуванням загальнодержавних податків та зборів (крім збору на обов'язкове державне пенсійне страхування, що справляється з вартості послуг стільникового рухомого зв'язку, податку на додану вартість та акцизного податку на спирт етиловий, що використовується виробниками - суб'єктами господарювання для виробництва лікарських засобів, у тому числі компонентів крові і вироблених з них препаратів (крім лікарських засобів у вигляді бальзамів та еліксирів).

Згідно п. 201.1, 201.4, 201.6 ст. 201 ПК України платник податку зобов'язаний надати покупцю (отримувачу) на його вимогу підписану уповноваженою платником особою та скріплену печаткою податкову накладну. Податкова накладна виписується у двох примірниках у день виникнення податкових зобов'язань продавця та є податковим документом і одночасно відображається у податкових зобов'язаннях і реєстрі виданих податкових накладних продавця та реєстрі отриманих податкових накладних покупця.

Пунктом 200.1 ст. 200 ПК України встановлено, що сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду. В свою чергу, право на віднесення сум податку до податкового кредиту, згідно п. 198.1 ст. 198 виникає, окрім іншого, у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

При цьому, відповідно до п. 198.2 ст. 198 ПК України датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: або дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг, або дата отримання платником податку товарів/послуг.

За змістом пункту п. 198.3 ст. 198 Податкового кодексу України, податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Відповідно до п. 198.6 ст. 198 Кодексу не відносяться до складу податкового кредиту суми податку сплаченого (нарахованого) податку у звязку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними або оформленими з порушенням вимог чи не підтверджені митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу).

З огляду на викладені положення, для отримання права сформувати податковий кредит із сум ПДВ, сплачених в ціні придбаного товару (робіт, послуг), платник ПДВ повинен мати податкові накладні, видані на реально отриманий товар (роботи, послуги), призначений для використання у власній господарській діяльності.

Таким чином, правові наслідки у вигляді виникнення права платника податку на податковий кредит можуть мати лише реально вчинені господарські операції з придбання товарів, послуг чи основних фондів із метою використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності, а не саме лише оформлення відповідних документів або рух грошових коштів на поточних рахунках платників податку.

Судом встановлено, що оскаржуване податкове повідомлення - рішення прийняте Богодухівською ОДПІ ГУ ДФС у Харківській області за результатами аналізу правовідносин позивача з ТОВ "Сайбері" за січень 2015 року.

Так, взаємовідносини між ТОВ "Стронг Маркет" та ТОВ "Сайбері" здійснювалися на підставі договору поставки № 26151 від 26.01.2015 року.

Згідно умов вказаного договору ТОВ "Сайбері" (Продавець) зобов'язується передати у власність ТОВ "Стронг Маркет" (Покупець) кишкову сировину (Товар), а Покупець зобов'язується прийняти Товар від Продавця та здійснити оплату за нього в строки і порядку, передбаченими цим Договором. Продавець продає Товар у кількості та асортименті, які передбачені у заявках Покупця, які вважаються невід'ємною частиною Договору. Право власності на Товар переходить від Продавця до Покупця з моменту підписання уповноваженими представниками сторін накладної, яка засвідчує момент передачі Товару. Транспортування товару здійснюється за рахунок Покупця або Продавця за домовленістю. Ціна на товар є договірною і формується у національні валюті України і визначається в відвантажувальних документах: рахунку - фактурі та видатковій накладній.

На підтвердження взаємовідносин між ТОВ "Стронг Маркет" та контрагентом ТОВ "Сайбері" позивачем до суду було надано наступні копії документів: видаткові накладні № РН-01086 від 29.01.2015 року, № РН-01109 від 30.01.2015 року; товарно - транспортні накладні № 1086 від 29.01.2015 року, № 1109 від 30.01.2015 року; акти здачі - прийняття робіт № ОУ-0000011 від 29.01.2015 року, № ОУ-0000012 від 30.01.2015 року.

Податкові накладні № 87 від 29.01.2015 року та № 87 від 30.01.2015 року були складені в електронному вигляді, що підтверджується витягом є Єдиного реєстру податкових накладних № 16154403 на запит № 16154403 від 16.02.2015 року (а.с. 90).

Суд зазначає, що в судовому засіданні 02.11.2015 року представник відповідача не заперечував проти наявності вказаних податкових накладних, що підтверджують взаємовідносини між ТОВ "Стронг Маркет" та ТОВ "Сайбері".

Перевезення товару здійснювалось на підставі договору перевезення вантажів автомобільним транспортом по території України № 1 від 20.05.2012 року, укладений між ТОВ "Стронг Маркет" та ФОП ОСОБА_3

Зберігання товару здійснювалось на підставі договору оренди № 1 від 12.01.2015 року укладений між ТОВ "Стронг Маркет" та ВАТ "Богодухівське".

Оплату за отриманий товар за договором поставки № 26151 від 26.01.2015 року було здійснено грошовими коштами за безготівковим розрахунком, що підтверджується платіжним дорученням № 1053 від 16.02.2015 року, копія якого наявна в матеріалах справи (а.с. 82).

Згідно з даними оборотно - сальдової відомості по рахунку 631 "Розрахунки з постачальниками" по контрагенту ТОВ Сайбері" за період 1 півріччя 2015 року заборгованість між підприємствами ТОВ "Стронг Маркет" та ТОВ Сайбері" відсутня (а.с. 81).

Також, позивачем було надано до суду докази подальшої реалізації на контрагентів-покупців товарів придбаних у ТОВ "Сайбері".

Таким чином, суд вважає, що позивачем надано належним чином оформлені документи, які підтверджують факт реального виконання договору поставки товару, укладеного між ТОВ "Стронг Маркет" та ТОВ "Сайбері".

Вказані докази повністю підтверджують факт поставки товару контрагентом позивача та свідчать про реальність господарських операцій, що відображені позивачем в податковому обліку.

Оскільки судом встановлено, що поставка товару мала реальний характер, що підтверджено документами первинного бухгалтерського обліку (які досліджувались вище), суд приходить до висновку про недоведеність ДПІ факту допущення порушень податкової дисципліни ТОВ "Стронг Маркет".

Виходячи з вищенаведеного суд доходить висновку, що фактичні обставини справи об'єктивно засвідчують реальність здійснення господарських операцій позивача з контрагентом.

Стаття 19 Конституції встановлює, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Всупереч наведеним вимогам, відповідач, як суб'єкт владних повноважень, не надав суду достатніх беззаперечних доказів в обґрунтування обставин, на яких ґрунтуються його висновки, і не довів правомірності прийнятого ним податкового повідомлення-рішення. За таких умов, оскаржуване позивачем податкове повідомлення-рішення № НОМЕР_1 від 18.08.2015 року не відповідає вимогам закону, що є підставою для його скасування.

Враховуючи вищезазначене суд дійшов висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 94 КАС України, враховуючи, що рішення приймається на користь сторони, яка не є субєктом владних повноважень, суд дійшов висновку про необхідність стягнення документально підтверджених судових витрат з держбюджету на користь позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 9, 11, 71, 72, 94, 160 163, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Стронг Маркет" до Богодухівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Харківській області про скасування податкового повідомлення - рішення задовольнити.

Скасувати податкове повідомлення - рішення Богодухівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Харківській області № НОМЕР_1 від 18.08.2015 року.

Стягнути з Державного бюджету України (р/р 4011, отримувач: УДКСУ у Червонозаводському районі м. Харкова Харківської області, код 37999628, МФО 851011, банк ГУДКСУ у Харківській області) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Стронг Маркет" (, адреса: 62103, Харківська область, м. Богодухів, вул. Садова, буд. 4) судовий збір у розмірі 182,70 грн. (сто вісімдесят дві гривні 70 копійок).

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги на постанову суду протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова суду першої інстанції, якщо інше не встановлено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, то вважається, що постанова чи ухвала суду не набрала законної сили.

Суддя Бідонько А.В.

Повний текст постанови виготовлений 06.11.2015 року.