Справа № 814/1846/15
Суддя: Милосердний М.М.
Дата ухвалення: 2015-11-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 листопада 2015 р.м.ОдесаСправа № 814/1846/15

Категорія: 8.3.3 Головуючий в 1 інстанції: Князєв В.С.

Судова колегія Одеського апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючого - Милосердного М.М.,

суддів - Бітова А.І. та Ступакової І.Г.,

за участю: особи, які беруть участь у справі, у судове засідання не прибули,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою Первомайської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Миколаївській області на постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 19 серпня 2015 року по справі за адміністративним позовом Приватного підприємства "Явір" до Первомайської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Миколаївській області про скасування податкового повідомлення-рішення,

В С Т А Н О В И Л А :

У червні 2015 року приватне підприємство (далі - ПП) "Явір" звернулося до суду з адміністративним позовом до Первомайської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Миколаївській області (далі - ОДПІ) про скасування податкового повідомлення-рішення від 12.12.2014р. №.

В обґрунтування позовних вимог зазначалося, що контролюючим органом не доведена безтоварність зазначених у акті перевірки операцій, оскільки наявні незначні помилки у первинних документах не можуть обґрунтовувати відповідні висновки податкового органу.

Постановою Миколаївського окружного адміністративного суду від 19 серпня 2015 року позовні вимоги задоволено, суд визнав протиправним і скасувати податкове повідомлення-рішення Первомайської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Миколаївській області № від 12.12.2014 р.

Не погоджуючись з постановою суду, представником Первомайської ОДПІ подана апеляційна скарга, в якій зазначається, що вказана постанова ухвалена з порушенням норм матеріального та процесуального права, висновки суду не відповідають обставинам справи, тому постанова підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову.

Заслухавши суддю - доповідача, розглянувши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що подана апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що на підставі направлення від 12.11.2014 року та наказу № 934 від 21.11.2014 року, посадовою особою ОДПІ в період з 24 листопада 2014 року по 28 листопада 2014 року проведено позапланову виїзну документальну перевірку ПП "Явір" з питань перевірки своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податку на додану вартість по взаєморозрахунках з ПФ "Каскад ТСВ" за період червень-липень 2014 року.

За результатом перевірки складено акт від 03 грудня 2014р. №4069/22/30508762, яким встановлені порушення з боку позивача вимог п.198.6 ст. 198 Податкового кодексу України. Так, в ході перевірки встановлені суперечності, які містяться у документах первинного обліку, на підставі чого контролюючим органом зроблено висновок, що ПП "Явір" неправомірно сформовано податковий кредит за рахунок постачальника ПФ "Каскад ТСВ" у перший ланці постачання за липень 2014 року в сумі 55650 грн.

На підставі зазначеного акту перевірки ОДПІ було прийняте, оскаржуване у даній справі, податкове повідомлення-рішення від 12.12.2014р. №, яким ПП "Явір" збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість в сумі 55650 грн. та застосовано штрафну санкцію в сумі 13913 грн.

Вирішуючи справу та задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що встановлені контролюючим органом суперечності є несуттєвими та не свідчать про безтоварність господарських операцій.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції виходячи з наступного.

Згідно до пункту 198.3 статті 198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається, виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Відповідно до пункту 198.6 статті 198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу

У разі коли на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

Тобто, необхідною умовою для віднесення сплачених у ціні товарів (послуг) сум податку на додану вартість до податкового кредиту є факт придбання товарів та послуг із метою їх використання в господарській діяльності, який має бути фактично здійсненим і підтвердженим належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків.

При цьому, регулювання податкових відносин в Україні ґрунтується на принципі презумпції добросовісності платника податків, яка перекликається з положеннями частини 2 ст. 71 КАС України щодо покладення в адміністративному судочинстві при розгляді адміністративних справ про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень тягаря доказування правомірності рішення, дії чи бездіяльності на суб'єкта владних повноважень, якщо останній заперечує проти адміністративного позову.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи, ПП "Явір" уклало договір поставки № 40602 від 04.06.2014р. з ПФ "Каскад ТСВ" (), предметом договору згідно п.1 є комплектуючі та матеріали (товар).

На виконання умов 4.1. додаткової угоди від 06.06.2014р. до договору поставки №40602 від 04.06.2014р транспортування товару здійснювалось за рахунок ПФ "Каскад ТСВ" та ним були виписані товарно-транспортні накладні (далі -ТТН).

Так, актом перевірки встановлено, що ТТН №13 від 06.06.2014р. згідно якої перевізником є ТОВ "Укрбудресурси-Зміїний". Автомобіль марки Daimler-Chrysler 313 д/н АЕ 2990 СХ з напівпричепом. Однак, відповідно до листа Центру надання послуг, пов'язаних з використанням автотранспортних засобів, з обслуговування м. Первомайська та Первомайського р-ну УДАІ УМВС України в Миколаївській області від 21.11.2014 № 2329 згідно облікових даних НАІС ДДАІ МВС та даних НБД "Автомобіль" УДАІ УМВС України державний номер АЕ 2990 СХ належить автомобілю Mercedes-Benz 313, який належить ТОВ "Контур-5".

Представник позивача в судовому засіданні пояснив, що ним не перевірялася належність автотранспорту, яким здійснювалося перевезення і він припускає, що Товариство "Укрбудресурси-Зміїний" орендує зазначений автотранспорт у підприємства ТОВ "Контур-5".

Також, представник контролюючого органу пояснив, що наявність договорів оренди автотранспорту між ТОВ "Укрбудресурси-Зміїний" та ТОВ "Контур-5" не перевірялася.

З огляду на викладене, суд першої інстанції виходив, що контролюючим органом не доведено належними доказами, про безтоварність операції по перевезенню, оскільки перевізник дійсно може використовувати автотранспорт на правах оренди чи іншого користування, а замовник перевезення не зобов'язаний відслідковувати та перевіряти правові підстави належності перевізнику автотранспорту.

Крім того, торгові марки "Daimler-Chrysler" та "Mercedes-Benz" є тотожними, мають однаковий товарний знак - коло з трьома променями, тому при оформленні товарно-транспортних документів зазначення іншої назви тієї самої марки автомобіля не може вплинути на оцінку операцій з використанням цього автомобіля, як безтоварних.

Також перевіркою встановлено, що у ТТН №14 від 06.06.2014р. в розділі "супровідні документи на вантаж" вказана видаткова накладна № 776 від 06.06.2014р. на суму 12400 грн. До перевірки надана видаткова накладна № 776 від 06.06.2014р. на суму 12400 грн. - стрічка транспортерна б/в 1000 мм ,40 кв. м. на суму 12400 грн., тоді як в розділі "відомості про вантаж" вказано колесо ведуче ЕКГ-5А 1080,33,58, а в податковій накладній №776 зазначено стрічка транспортерна б/в 1000 мм ,40 кв. м. на суму 12400 грн.

Представник позивача пояснив в судовому засіданні, що назва товару в даному випадку була зазначена помилково, інші реквізити є відповідними.

У ТТН №15 від 07.06.2014р. в розділі "супровідні документи на вантаж" вказана видаткова накладна № 776 від 06.06.2014р., на суму 47500 грн. - стрічка живильника ПП-1-15-90 б/в. Видаткова накладна № 776 від 06.06.2014р. на суму 12400 грн. - стрічка транспортерна б/в 1000 мм. А до перевірки надана видаткова накладна № 780 від 07.06.2014р. на суму 47500 грн. - стрічка живильника ПП-1-15-90 б/в.

Представник позивача пояснив в судовому засіданні, що мало місце невірне зазначення номеру видаткової накладної, але до перевірки була надана дійсна видаткова накладна № 780, яка повинна була бути зазначена у вказаній товарно-транспортній накладній і відомості у якій відповідають перевезеному товару.

У ТТН № 27 від 10.06.2014р. вказана видаткова накладна № 818 від 10.06.2014р. В розділі "відомості про вантаж" загальна сума з ПДВ по видатковій накладній вказана 9700 грн., гума10-00-25, камера, фліпер. До перевірки надана видаткова накладна № 818 від 10.06.2014р. гума10-00-25, камера, фліпер на суму з ПДВ 29700 грн.

Представник позивача пояснив це друкарською помилкою, а саме, що замість 29700 грн. надруковано 9700 грн.

У ТТН № 30 від 11.06.2014р. в розділі "супровідні документи на вантаж" вказана видаткова накладна № 799 від 11.06.2014р., на суму 26000 грн., згідно якої перевозиться гума 10-00-25 камера, фліпер. Така видаткова накладна відсутня, проте до перевірки надано видаткову накладну № 778 від 11.06.2014р., згідно якої постачальником ПФ "Каскад ТСВ" відпущена гума 18-00-25 камера, фліпер на суму 26000грн. Також, порядковий номер видаткової накладної №799 від 11.06.2014 менший за порядковий номер видаткової накладної № 818 від 10.06.2014. Представник позивача також пояснив це технічною помилкою, зазначивши, що хоча номер видаткової накладної зазначений невірно, але була надана дійсна видаткова накладна на зазначений товар, вартість та найменування відповідні.

Представник відповідача пояснив, що журнал реєстрації видаткових накладних контрагента ревізором не перевірявся та обґрунтувати наявність розбіжності у нумерації накладних у відповідача можливості немає.

Також, відповідач в акті висловлював сумніви, які були озвучені в судовому засіданні представником відповідача, щодо того, що у різних перевезеннях товар - гума, стрічки транспортерні, тощо мають різну вагу, вартість, іноді перевозяться як одне місце, іноді як два місця.

Щодо цього представник позивача пояснив, що вказані товари є різних видів, також різняться за ступенем зносу. Тому вартість товарів, їх розміри, маса може бути різною.

Інших суперечностей та недоліків наданих документів контролюючим органом виявлено не було.

З огляду на викладене колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що незначні помилки у оформленні ТТН не можуть стати підставою для того, щоб розцінювати господарські операції як безтоварні, оскільки окремі недоліки заповнення ТТН не можуть слугувати перешкодою для формування податкового кредиту платника податку - покупця за наявності належним чином оформлених податкових накладних та інших первинних документів, які підтверджують реальність виконання господарських операцій.

Тому, оскільки контролюючим органом не надано доказів визнання недійсними податкових накладних по вищезазначеним операціям, або доказів того, що такі податкові накладні оформлені із порушенням закону, висновок суду першої інстанції про недоведеність порушення позивачем вимог п.198.6 ст. 198 Податкового кодексу України є правильним.

Доводи апеляційної скарги зроблених висновків не спростовують, та є тотожними запереченням до адміністративного позову, факти та мотивування яких повністю спростовуються матеріалами справи та обставинами, які повно та об'єктивно були встановлені судом першої інстанції при вирішенні спірного питання.

Підсумовуючи все викладене колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано скасував податкове повідомлення-рішення від 12.12.2014р. №.

За таких обставин, підстав для скасування рішення суду першої інстанції та задоволення апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст. ст. 195, 197, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, судова колегія,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Первомайської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Миколаївській області - залишити без задоволення, а постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 19 серпня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів.

Головуючий: М.М.Милосердний

Судді: А.І.Бітов

І.Г.Ступакова