Справа № 810/2519/15
Суддя: Щавінський В.Р.
Дата ухвалення: 2015-10-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 жовтня 2015 року 810/2519/15

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Щавінського В.Р., при секретарі судового засідання Сіренко Ю.П., за участю представника позивача, розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «КЕЙ-КОЛЕКТ» до Відділу державної виконавчої служби Бородянського районного управління юстиції, третя особа: ОСОБА_1 про скасування постанови та зобовязання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ» звернувся з вказаним позовом до суду. Просить скасувати постанову, якою накладено арешт на спірне нерухоме майно, а саме: постанову АА 340984 від 05.02.2010 р., виданою ВДВС Бородянського РУЮ в частині накладення арешту на майно та зобовязати винести постанову про зняття арешту з нерухомого майна предмета іпотеки, що перебуває в іпотеці ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ» на підставі Іпотечного договору №77108/5917-а від 10.04.2008 р.

В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що 10.04.2008 року ОСОБА_1 (Позичальник) уклав з АКІБ «УкрСиббанк» кредитний договір № 0.

За умовами договору Кредитор надає Позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти, а Позичальник зобовязувався в порядку та на умовах, визначених Кредитним договором повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати комісію та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені Кредитним договором.

В забезпечення належного виконання зобовязання за кредитним договором укладений Іпотечний договір № 77108/5917-А від 10.04.2008 р.

За умовами договору Іпотекодавець передає в іпотеку Іпотекодержателю у якості забезпечення виконання Іпотекодавцем зобов'язань за Договором іпотеки № 77108/5917-А від 10.04.2008 року наступне нерухоме майно: домоволодіння та земельна ділянка (загальна площа 0,1852 га., кадастровий номер земельної ділянки :02:015:0077), що знаходиться за адресою: Київська область, Бородянський р-н, с. Блиставиця, вул. Молодіжна, 41.

Вказує, що 13.02.2012 р. ПАТ «УкрСиббанк» відступило ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ», відповідно до Договору, факторингу № 2 свої права вимоги за зобовязаннями Відповідача по кредитному договору.

Пояснює, що 13.05.2015 р. позивачу при зверненні до нотаріуса стало відомо, що на майно третьої особи, у тому числі на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки за Іпотечним договором №77108/5917-А від 10.04.2008 року, накладено арешти:

- арешт на домоволодіння, на підставі постанова АА № 340984 від 05.02.2010 р., виданої ВДВС Бородянського РУЮ (земельна ділянка);

- арешт на земельну ділянку, на підставі постанови АА № 340984 від 05.02.2010 р., виданої ВДВС Бородянського РУЮ (домоволодіння).

Вважає, що такі дії державного виконавця порушують права Позивача, оскільки ТОВ «Кей- Колект» має переважне право на задоволення своїх вимог за рахунок заставленого майна.

У судових засіданнях представник позивача підтвердив обставини викладені у позовній заяві, позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити.

Відповідач та третя особа в судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, відзиву на позов не надав, будь-яких заяв чи клопотань про відкладення розгляду справи не заявляв.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 10.04.2008 р. ОСОБА_1 уклав з АКІБ «УкрСиббанк» кредитний договір № 0 (далі - Кредитний договір).

За умовами договору Кредитор надає Позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти, а Позичальник зобовязувався в порядку та на умовах, визначених Кредитним договором повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати комісію та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені Кредитним договором.

В забезпечення належного виконання зобовязання за кредитним договором укладений Іпотечний договір № 77108/5917-А від 10.04.2008 р.

За умовами договору Іпотекодавець передає в іпотеку Іпотекодержателю у якості забезпечення виконання Іпотекодавцем зобов'язань за Договором іпотеки № 77108/5917-А від 10.04.2008 р. наступне нерухоме майно: домоволодіння та земельну ділянку (загальна площа 0,1852 га., кадастровий номер земельної ділянки :02:015:0077), що знаходиться за адресою: Київська область, Бородянський р-н, с. Блиставиця, вул. Молодіжна, 41.

13.02.2012 р. ПАТ «УкрСиббанк» відступило ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ», відповідно до Договору, факторингу № 2 свої права вимоги за зобовязаннями Відповідача по кредитному договору, зареєстровано у Державному реєстрі іпотек.

13.05.2015 р. позивачу при зверненні до нотаріуса стало відомо, що на майно третьої особи, у тому числі на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки за Іпотечним договором №77108/5917-А від 10.04.2008 року, накладено арешти:

- арешт на домоволодіння, на підставі постанови АА № 340984 від 05.02.2010 року, виданої ВДВС Бородянського РУЮ (земельна ділянка);

- арешт на земельну ділянку, на підставі постанови АА № 340984 від 05.02.2010 року, виданої ВДВС Бородянського РУЮ (домоволодіння).

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд зазначає наступне.

Нормативно-правовим актом, яким врегульовано умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку є Закон України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 №606-XIV (далі Закону України від 21.04.1999 №606-XIV).

Відповідно до ст. 1 Закону України від 21.04.1999 №606-XIV, виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Частиною 1 ст. 6 Закону України від 21.04.1999 №606-XIV визначено, що державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

За змістом ч. 1 ст. 17 Закону України від 21.04.1999 №606-XIV передбачено, що примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом.

Відповідно до положень ст. 52 Закону України від 21.04.1999 №606-XIV звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації.

Згідно положень ст. 57 Закону України від 21.04.1999 №606-XIV арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом: винесення постанови про арешт коштів та інших цінностей боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах; винесення постанови про арешт коштів, що перебувають у касі боржника або надходять до неї; винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження; проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту.

Згідно ч. 3 ст. 54 Закону України від 21.04.1999 №606-XIV для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, стягнення на заставлене майно боржника може бути звернуто у разі: виникнення права застави після винесення судом рішення про стягнення з боржника коштів; якщо вартість предмета застави перевищує розмір заборгованості боржника заставодержателю.

В свою чергу, відповідно до ч. 4 ст. 54 Закону України від 21.04.1999 №606-XIV про звернення стягнення на заставлене майно для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, державний виконавець повідомляє заставодержателя не пізніше наступного дня після накладення арешту на майно або тоді, коли йому стало відомо, що арештоване майно боржника знаходиться у заставі, та розяснює заставодержателю право на звернення до суду з позовом про зняття арешту із заставленого майна.

Відповідно до ч. 8 ст. 54 Закону України від 21.04.1999 №606-XIV примусове звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється державним виконавцем з урахуванням положень Закону України «Про іпотеку».

Згідно ст.1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Статтею 3 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду. До іпотеки, яка виникає на підставі закону або рішення суду, застосовуються правила щодо іпотеки, яка виникає на підставі договору, якщо інше не встановлено законом. Взаємні права і обов'язки іпотекодавця та іпотекодержателя за іпотечним договором виникають з моменту його нотаріального посвідчення. У разі іпотеки, яка виникає на підставі закону або рішення суду, взаємні права і обов'язки іпотекодавця та іпотекодержателя виникають з дня вчинення відповідного правочину, на підставі якого виникає іпотека, або з дня набрання законної сили рішенням суду. У разі порушення боржником основного зобов'язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно не зареєстровані у встановленому законом порядку або зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Якщо пріоритет окремого права чи вимоги на передане в іпотеку нерухоме майно виникає відповідно до закону, таке право чи вимога має пріоритет над вимогою іпотекодержателя лише у разі йогоАї виникнення та реєстрації до моменту державної реєстрації іпотеки. Пріоритет права іпотекодержателя на задоволення забезпечених іпотекою вимог за рахунок предмета іпотеки відносно зареєстрованих у встановленому законом порядку прав чи вимог інших осіб на передане в іпотеку нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації іпотеки. Зареєстровані права та вимоги на нерухоме майно підлягають задоволенню згідно з їх пріоритетом - у черговості їх державної реєстрації.

За змістом вимог ч. 6, 7 ст. 3 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення боржником основного зобов'язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно не зареєстровані у встановленому законом порядку або зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Якщо пріоритет окремого права чи вимоги на передане в іпотеку нерухоме майно виникає відповідно до закону, таке право чи вимога має пріоритет над вимогою іпотекодержателя лише у разі йогоАї виникнення та реєстрації до моменту державної реєстрації іпотеки.

Пріоритет права іпотекодержателя на задоволення забезпечених іпотекою вимог за рахунок предмета іпотеки відносно зареєстрованих у встановленому законом порядку прав чи вимог інших осіб на передане в іпотеку нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації іпотеки. Зареєстровані права та вимоги на нерухоме майно підлягають задоволенню згідно з їх пріоритетом - у черговості їх державної реєстрації.

Згідно ст. 1 Закону України «Про заставу» в силу застави кредитор (заставодержатель) має право в разі невиконання боржником (заставодавцем) забезпеченого заставою зобов'язання одержати задоволення з вартості заставленого майна переважно перед іншими кредиторами. Крім того, право заставодержателя на звернення стягнення саме на заставлене майно регулюється статтею 20 Закону України «Про заставу».

Аналогічні положення містяться у ст. 572 Цивільного кодексу України, згідно якої в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом.

Таким чином, за наявності договору іпотеки, укладених з метою забезпечення виконання кредитних зобов'язань, іпотекодержатель ТОВ «Кей-Колект», має право, у разі невиконання боржником своїх зобов'язань, звернути стягнення на передане в іпотеку майно.

Арешт не має правових підстав в частині накладення арешту на нерухоме майно, а саме: домоволодіння та земельна ділянка (загальна площа - 0,1852 га, кадастровий номер земельної ділянки - :02:015:0077), що знаходиться за адресою: Київська обл., Бородянський р - н., с. Блиставиця, вул. Молодіжна, буд. 41, у зв'язку з тим, що договір іпотеки укладено до накладення вказаного арешту на предмет іпотеки і першочергове право на звернення стягнення на предмет іпотеки належить Позивачу на підставі іпотечного договору №77108/5917-Авід 10.04.2008року.

Суд вважає, що наявність арешту на рухоме майно, яке є предметом іпотеки, порушує права та законні інтереси позивача, як іпотекодержателя, оскільки ускладнює звернення стягнення на предмет іпотеки для задоволення вимог іпотекодержателя.

Враховуючи наведене, позивач має переважне право на погашення боргу ОСОБА_1 за іпотечним договором №77108/5917-А від 10.04.2008року, за рахунок заставленого майна, а саме: домоволодіння та земельна ділянка (загальна площа - 0,1852 га, кадастровий номер земельної ділянки - :02:015:0077), що знаходиться за адресою: Київська обл., Бородянський р - н., с. Блиставиця, вул. Молодіжна, буд. 41.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» на підставі реєстрації встановлюється пріоритет обтяження, якщо інші підстави для виникнення пріоритету не визначені цим Законом. Задоволення прав чи вимог декількох обтяжувачів, на користь яких встановлено обтяження одного й того ж рухомого майна, здійснюється згідно пріоритетом, який визначається в порядку, встановленого цим Законом.

Статтею 14 вказаного Закону, встановлено, що якщо інше не встановлено цим Законом, зареєстроване обтяження має вищий пріоритет над незареєстрованим обтяженнями. Пріоритет зареєстрованих обтяжень визначається у черговості їх реєстрації, за винятками, встановленими цим Законом. Обтяжувачі, які зареєстрували обтяження одного і того ж рухомого майна одночасно, мають рівні права на задоволення своїх вимог. Обтяжувач з вищим пріоритетом має переважне право на звернення стягнення на предмет обтяження.

Отже, зважаючи на черговість реєстрації обтяжень, позивач як обтяжувач з вищим пріоритетом, встановленим Законом України «Про іпотеку», володіє переважним та першочерговим правом на отримання задоволення своїх вимог щодо одного й того ж нерухомого майна.

Законом України «Про виконавче провадження» на державного виконавця покладено обовязок, який полягає в тому, що державний виконавець повинен повідомити заставодержателя про звернення стягнення на заставлене майно для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, не пізніше наступного дня після накладення арешту на майно або тоді, коли йому стало відомо, що арештоване майно боржника знаходиться у заставі, та роз'яснити заставодержателю право на звернення до суду з позовом про зняття арешту із заставленого майна(ч. 4 ст. 54 Закону України від 21.04.1999 №606-XIV).

Згідно із ст. 11 Закону України від 21.04.1999 №606-XIV , держаний виконавець має право одержувати безоплатно від органів, установ, організацій, посадових осіб, сторін та учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, у тому числі конфіденційну.

Відповідно до пункту 5.3.9 Інструкції про проведення виконавчих дій, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 15 грудня 1999 р. за № 865/4158 інформацію щодо заборони відчуження нерухомого майна державний виконавець може отримати в Єдиному реєстрі заборони відчуження об'єктів нерухомого майна, держателем якого є Міністерство юстиції України, а державне підприємство «Інформаційний центр» Міністерства юстиції - його адміністратором згідно з наказом Міністерства юстиції України від 09.06.1999р. № 31/5 «Про внесення змін і доповнень до нормативно - правових актів Міністерства та про затвердження Положення про Єдиний реєстр заборон відчуження об'єктів нерухомого майна», зареєстрованим в Мін'юсті України 10.06.1999р. № 364/3657.

Вказана норма також кореспондується в Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 2 квітня 2012 року № 512/5 (надалі - Інструкція), в якій зазначено, що організацію розшуку боржника - юридичної особи та майна боржника чи інформації про місце отримання боржником доходів державний виконавець здійснює шляхом направлення запитів до органів державної податкової служби, Державної реєстраційної служби України, банків, Державної автомобільної інспекції Міністерства внутрішніх справ України, Державної казначейської служби України, Державного агентства земельних ресурсів, бюро технічної інвентаризації, нотаріату, органів статистики тощо або перевірки інформації за даними електронних баз даних та реєстрів, що містять інформацію про майно чи доходи боржника, а також за даними інших джерел інформації як офіційних, так і неофіційних (засобів масової інформації, мережі Інтернет тощо). Крім того, державний виконавець здійснює вихід за місцезнаходженням (місцем проживання) боржника.

Однак, відповідач не повідомляв позивача про накладення арешту на майно боржника, яке перебуває у заставі (іпотеці) Позивача, та відповідно не роз'яснив про право на звернення до суду з позовом про зняття арешту із вказаного майна.

Згідно з ч. 7 ст. 54 Закону України від 21.04.1999 №606-XIV, спори, що виникають під час виконавчого провадження щодо звернення стягнення на заставлене майно, вирішуються судом.

Зняття арешту з майна здійснюється за рішенням суду (ст. 59 ЗУ «Про виконавче провадження»).

Відповідно до ч. 2 ст. 3 Конституції України, головним обов'язком держави є утвердження і забезпечення прав і свобод людини. Забезпечення прав і свобод, крім усього іншого, потребує, зокрема, законодавчого закріплення механізмів (процедур), які створюють реальні можливості для здійснення кожним громадянином прав і свобод (абзац четвертий підпункту 3.2 пункту 3 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 24 грудня 2004 року № 22-рп/2004).

Відповідно до ст. 60 Закону України від 21.04.1999 №606-XIV, у разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Копія постанови про зняття арешту з майна надсилається боржнику та органу (установі), якому була надіслана для виконання постанови про накладення арешту на майно боржника. У всіх інших випадках незавершеного виконавчого провадження арешт з майна чи коштів може бути знятий за рішенням суду (ч. 5 ст. 60 ЗУ«Про виконавче провадження»).

Згідно ч.1 та ч.2 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доведення правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Суд зазначає, що відповідачем по справі, як субєктом владних повноважень, не доведено правомірності оскаржуваного рішення та не виконано покладеного Кодексом адміністративного судочинства України обовязку доказування.

Відповідно до ст.94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є субєктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа). Жодних заяв з приводу відшкодування судових витрат позивачем суду не заявлено, у звязку з чим судові витрати розподілу не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись ст..ст. 11, 14, 69, 70, 71, 128, 157-164, 167, 254 КАС України, суд

п о с т а н о в и в:

1. Позов задовольнити .

2. Скасувати постанову Відділу державної виконавчої служби Бородянського районного управління юстиції постанова АА № 340984 від 05.02.2010 року, в частині накладення арешту на нерухоме майно: домоволодіння та земельна ділянка (загальна площа - 0,1852 га, кадастровий номер земельної ділянки - :02:015:0077), що знаходиться за адресою: Київська обл., Бородянський р - п., с. Блиставиця, вул. Молодіжна, буд. 41.

3. Зобовязати Відділ державної виконавчої служби Бородянського районного управління юстиції винести постанову про зняття арешту з нерухомого майна - предмета іпотеки, а саме: домоволодіння та земельна ділянка (загальна площа - 0,1852 га, кадастровий номер земельної ділянки :02:015:0077), що знаходиться за адресою: Київська обл., Бородянський р - н., с. Блиставиця, вул. Молодіжна, буд. 41, що перебуває в іпотеці Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей Колект» на підставі Іпотечного договору № 77108/5917-А від 10.04.2008 року.

4. Стягнути з Державного бюджету України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей Колект» сплачений судовий збір у сумі 73 (сімдесят три) грн. 08 коп.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано в установлені строки. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду подається до Київського апеляційного адміністративного суду через Київський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Щавінський В.Р.

Дата виготовлення і підписання повного тексту постанови - 26 жовтня 2015 р.