Справа № 243/3400/15-а
Суддя: Лаптєв М. В.
Дата ухвалення: 2015-10-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

№2-а/243/30/2015
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 жовтня 2015 року Слов'янський міськрайонний суд Донецької області у складі:

Головуючого судді Лаптєва М.В.

при секретарі Мороз К.В.

представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача Курусенко Я.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Слов'янська Донецької області цивільну справу за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Слов'янської міської ради та її виконавчого комітету, про визнання недійсним рішення суб'єкта владних повноважень, визнання недійсним акту № 8 суб'єкта владних повноважень щодо прийому передачі житлового фонду, зобов'язання суб'єкта владних повноважень вчинити певні дії , -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_3 звернувся до суду з адміністративним позовом до Слов'янської міської ради Донецької області про визнання недійсним рішення суб'єкту владних повноважень, зобов'язання вчинити певні дії, обґрунтувавши свої вимоги тим, що Слов'янська міська рада та її виконавчий комітет прийняли рішення від 21.08.2004 року за № 452 про затвердження актів прийому - передачі жилого фонду, який перебував на балансі

ВАТ «Содовий завод», до комунальної власності територіальної громади.

Цим рішенням затвердили акти прийому - передачі до комунальної власності майна ВАТ «Содовий завод» у відповідності до актів с №1 по № 67. Будинок АДРЕСА_1 передан в комунальну власність згідно акту комисії № 8.

Згідно цього акту № 8 до комунальної власності передан весь будинок з житловими та нежитловими приміщеннями.

Пунктом 2 рішення № 452 від 21.08.2004 року передається в хозяйське ведення майно комунальної власності на баланс комунального підприємства «ЖЕК №1».

Позивач вказує, що свою квартиру він приватизував у вересні 1999 року, та на дату прийому - передачі в комунальну власність вона не була на балансі ВАТ «Содовий завод», а знаходилась в його приватній власнсоті. Вважає, що відповідач не звернувши уваги та не прийнявши жодної документації, тим самим порушив права позивача як власника квартири, фактично позбавивши його права власності на майно.

У зв'язку з чим позивіач був змушений звернутися до суду з дійсним позовом.

Позивач ОСОБА_4 до судового засідання не з'явився, надавши право представляти свої внтереси своєму представнику.

Представник позивача, ОСОБА_1, яка діє на підставі довіреності в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила суд їх задовольнити пояснивши, що спірний будинок раніше був у власності та на балансі ВАТ «Содовий завод» . У 1999 році в вересні місця позивач ОСОБА_3 приватизував квартиру АДРЕСА_1, а тому є повноправним господарем вказаного майна у відповідності до положень цивільного законодавства.

Представник відповідача, Курусенко Я.О. в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, просила суд відмовити в їх задоволенні, надала суду заперечення проти позову згідно яких вбачається, що передача об'єктів з державної у комунальну власність територіальних громад сіл, селищ, міст, районів у містах здійснюється за наявності згоди відповідних сільських, селищних, міських, районних у містах рад, якщо інше не передбачено законом, а у спільну власність територіальних громад сіл, селищ, міст - за наявності згоди районних або обласних рад, якщо інше не передбачено законом. Розглянувши звернення ВАТ «Содовий завод» щодо неможливості обслуговування житлового фонду та комунікацій у зв'язку з тяжким фінансовим становищем і розглядом питання про прийняття житлового фонду до комунальної власності територіальної громади, враховуючи згоду Регіонального відділення Фонду Державного майна України у Донецькій області, рішенням Слов'янської міської ради від 22.07.2004 № 6-XVIII-24, міська рада вирішила прийняти житловий фонд, який знаходився на балансі ВАТ «Содовий завод» із державної власності у комунальну власність територіальної громади. На підставі ст.6 Закону «Про передачу об'єктів права державної та комунально: власності», рішенням виконкому Слов'янської міської ради від 21.08.2004 № 498 утворене комісію по прийому-передачі у комунальну власність територіальної громади відомчої: житлового фонду, який знаходиться на балансі ВАТ «Содовий завод». Пунктом 5 статті 7 закону

визначено, що Передача оформляється актом прийому - передачі, який підписується головою і членами комісії. Форма акта приймання-передач: затверджується Кабінетом Міністрів України. Постановою Кабінету Міністрів України від 21.09.1998 № 1482 «Про передачу об'єкт.; права державної та комунальної власності» затверджено форму акта приймання-передачі, яким передбачено внесено до нього відомостей лише стосовно житлового будинку в цілому. Рішенням виконкому від 21.08.2004 № 452 затверджений акт № 8 прийому-передачі відомчого житлового фонду у комунальну власність, який складений у відповідності до типової форми затвердженої Постановою Кабінету Міністрів України від 21.09.1998 № 1482 «Про передачу об'єктів права державної та комунальної власності». Таким чином, рішення виконкому прийнято у межах повноважень та у спосіб, передбачені законом. Вимоги позивача щодо скасування рішення, як зазначено в адміністративному позові ОСОБА_3 можливо лише, якщо цей акт є актом індивідуальної дії, тобто розповсюджувалося лише на громадянина ОСОБА_3

У зв'язку з чим представник відповідача вважає рішення міської ради та виконавчого комітету за № 452 від 21.08.2004 року законним та прийнятим в межах повноважень та у спосіб що передбачений законодавством України.

Свідок ОСОБА_5 допитаний в судовому засіданні пояснив, що на підставі наказу міністерства з питань житлово - комунального господарства від 07.02.2009 року КП «БТІ» за підтримки науково дослідного інституту стандартизації була проведена перевірка всіх багатоповерхових та багатоквартирних будинків м. Слов'янська в тому числі і будинок № АДРЕСА_1. Була зроблена загальна оцінка цього будинку, який має 50 квартир. З цих 50 квартир приватизованими були 34 квартири, які належали ВАТ «Содовий завод», не приватизовані 3 квартири, 13 квартир змінили власника на підставі різних правових наслідків. Документів про передачу спірного будинку в комунальну власність не має. Статус даного будинку на теперішній час значиться як власність територіальної громади.

Суд, вислухавши пояснення сторін та свідка, вивчивши надані сторонами матеріали, надавши належну оцінку існуючим у справі доказам, встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Доводи позивача про порушення органами місцевого самоврядування його права розпоряджатися власною квартирою не знайшли свого підтвердження у судовому засіданні, нічим не підтверджуються та є безпідставними.

Рішення суб'єктів владних повноважень повинні бути прийняті на підставі та у відповідності із Конституцією та законами України, обґрунтовано, пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи.

Як встановлено у судовому засіданні 14 травня 1999 року ВАТ «Содовий завод» звернулось с заявою до Слов'янської міської ради з проханням розглянути на сесії ради питання про передачу житлових будинків належних підприємству у власність територіальної громади міста Слов'янська.

На підставі цього звернення рішенням Слов'янської міської ради від 22.08.2001 року створена комісія по прийому у комунальну власність житлового фонду ВАТ «Содовий завод» та затверджено її склад.

11.09.2001 року отримано згоду Регіонального відділення Фонду Державного майна України по донецькій області на передачу зазначено вище майна.

Рішенням Слов'янської міської ради від 22.07.2004 року та від 11.08.2004 року житловий фонд ВАТ «Содовий завод» прийнято із державної власності до комунальної та затверджені акти прийому передачі житлового фонду.

11.08.2004 року складений акт №8 прийому передачі житлового фонду ВАТ «Содовий завод» у власність міської громади, серед яких і багатоквартирний дім АДРЕСА_1, в якому позивач має на праві власності квартиру № 18.

Аналізуючи вищезазначені докази суд приходить до висновку що вказані рішення міської влади були правомірні та винесені на підставі діючого на той час Закону України «Про місцеве самоврядування» та Закону України «Про передачу об'єктів права державної та комунальної власності» від 1.04.1998 року.

Таким чином відповідачем доведений перед судом той факт про наявність повноважень у відповідача про прийняття у власність житлового фонду ВАТ «Содовий завод».

Крім того посилання представника позивача на те що вказаними рішеннями порушені його права як власника квартири не знайшли свого підтвердження у судовому засіданні.

Так стаття 6 Житлового Кодексу України вказує що житловий фонд являє собою складний інженерний комплекс який складається з житлових будинків, систем водопостачання та водовідведення, теплоенергетичного обладнання, автоматичних засобів управління та експлуатації, різноманітних мереж комунікацій та іншого устаткування.

На виконавчі комітети міських рад покладений обов'язок здійснювати управління житловим фондом та забезпечувати його збереженість - ст..14 Житлового Кодексу України.

Пунктом 5 статті 7 закону «Про передачу об'єктів права державної та комунальної власності» визначено, що Передача оформляється актом приймання- передачі, який підписується головою і членами комісії. Форма акта приймання-передачі затверджується Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 21.09.1998 № 1482 «Про передачу об'єктів права державної та комунальної власності» затверджено форму акта приймання-передачі, яким передбачено внесено до нього відомостей лише стосовно житлового будинку в цілому.

Рішенням виконкому від 21.08.2004 № 452 затверджений акт № 8 прийому-передачі відомчого житлового фонду у комунальну власність, який складений у відповідності до типової форми затвердженої Постановою Кабінету Міністрів України від 21.09.1998 № 1482 «Про передачу об'єктів права державної та комунальної власності».

Таким чином, рішення виконкому прийнято у межах повноважень та у спосіб, передбачені законом.

Вимоги позивача щодо визначення міською радою частки його долі у спільній сумісній власності дома АДРЕСА_1, взагалі не ґрунтуються на нормах права, з наступних підстав:

Так, відповідно до п. 2 ст. 10 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду" допоміжні приміщення стають об'єктами права спільної власності співвласників багатоквартирного будинку одночасно з приватизацією громадянами квартир, що засвідчується свідоцтвом про право власності на квартиру.Конституційний Суд

України у справі за конституційним зверненням громадян прийняв рішення від 2 березня 2004 р., в якому, зокрема, зазначив, що допоміжні приміщення безплатно передаються у спільну власність громадян одночасно з приватизацією ними квартир (кімнат у квартирах) багатоквартирних будинків.

Згідно зі ст. 382 ЦК України власникам квартир у багатоквартирному жилому будинку належать на праві спільної сумісної власності приміщення загального користування, опорні конструкції тощо.

Відповідно до ст. 19 Закону України "Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку" від 29 листопада 2001 р. № 2866-111 співвласники допоміжних приміщень мають право розпоряджатися ними в межах, встановлених законодавством.

За цим Законом спільне майно власників квартир складається з неподільного майна, яке перебуває у спільній сумісній власності, та загального майна, яке перебуває у спільній частковій власності.

Співвласник спільної сумісної власності і співвласники спільної часткової власності мають право на виділ у натурі частки зі спільного майна з тією різницею, що учасники першої не мають завідомо визначених ідеальних часток у праві спільної власності, а відтак вони мають бути передусім визначені, після чого стає можливим виділ частки в натурі.

При визначенні розміру часток співвласників вважається, що вони є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Стаття 370 ЦК України не встановлює особливого порядку виділу частки у спільній сумісній власності, а лише передбачає його здійснення в порядку, встановленому ст. 364 ЦК України.

Аналізуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що акт № 8 прийому-передачі відомчого житлового фонду у комунальну власність, складений у відповідності до типової форми затвердженої Постановою Кабінету Міністрів України від 21.09.1998 № 1482 «Про передачу об'єктів права державної та комунальної власності».

У зв"язку з чим підстав задовольняти вимоги позивача в частині визнання вищевказаного акту недійсним у суду немає.

А приймаючи до уваги, що вимоги позивача в частині зобов'язання суб'єкта владних повноважень прийняти нове рішення по будинку № АДРЕСА_1 з урахуванням всіх видів власнсоті та прийняти нормативно - правовий акт з чітким вказуванням яка саме частина будинку належить позивачу та виділити його частку з загальної спільної власності - є похідними від визнання недійсним акту № 8 прийому-передачі відомчого житлового фонду у комунальну власність - то і в задоволенні цих позовних вимог слід відмовити в повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 9-10, 17, 69-71, 158-163 КАС України, ЗУ «Про приватизацію державного житлового фонду» , суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до Слов'янської міської ради та її виконавчого комітету, про визнання недійсним рішення суб'єкта владних повноважень, визнання недійсним акту № 8 суб'єкта владних повноважень щодо прийому передачі житлового фонду, зобов'язання суб'єкта владних повноважень вчинити певні дії - відмовити.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийнятті постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова постановлена та підписана в нарадчий кімнаті в одному примірнику.

Суддя Слов'янського

міськрайонного суду М.В.Лаптєв