Справа № 2013/2-а-355/2010
Суддя: Гришин П. В.
Дата ухвалення: 2010-06-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Зачепилівський районний суд Харківської області
Справа № 2-а-355/10
ПОСТАНОВА

І М Я М У К Р А Ї Н И

04 червня 2010 року Зачепилівський районний суд Харківської області у складі:

головуючого, судді - П.В.ГРИШИНА,

при секретарі - Л.О.НІКОЛЕНКО,

в судовому засіданні в сел. Зачепилівка, розглянувши справу № 2-а-355/10 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Зачепилівської районної ради Харківської області про захист прав як спадкоємця реабілітованого батька ОСОБА_2 шляхом зобовязання відповідача прийняти нове рішення про повернення йому у власність 100 га земель із земель запасу Зачепилівського району та виплатити грошову компенсацію за інше майно, яке неможливо повернути, визнання протиправною дії і бездіяльність відповідача та стягнення моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

Громадянин ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Зачепилівської районної ради Харківської області про захист прав ОСОБА_1 як спадкоємця реабілітованого батька ОСОБА_2 шляхом зобовязання відповідача прийняти нове рішення про повернення йому у власність 100 га земель із земель запасу Зачепилівського району та виплатити грошову компенсацію за інше майно, яке неможливо повернути, визнання протиправною дії і бездіяльність відповідача та стягнення моральної шкоди.

Як зазначено в тексті позовної заяви батька позивача ОСОБА_2 - розстріляного в 1930 році, як жертву політичних репресій реабілітовано 30.06.1992 р., а 02.02.1995 р. Рішенням Зачепилівської районної ради №1 родину позивача було визнано нащадками реабілітованого, яким держава повинна повернути конфісковане майно в натурі або виплатити компенсацію вартості втраченого майна, що належало їх родині та було конфісковано радянською владою, що відповідає приписам ст..9 Закону України «Про реабілітацію жертв політичних репресій на Україні».

Із змісту заяви вбачається, що починаючи з 1995 р. позивач постійно намагався витребувати майно або отримати грошову компенсацію, яку було призначено вище зазначеним рішенням районної ради, тому позивач звернувся до суду з вимогою поновити пропущений ним строк для звернення із позовом, витребувати у Зачепилівської районної ради Зачепилівського району Харківської області особисту справу ОСОБА_1, визнати дії та бездіяльність відповідача протиправними, зобовязати Зачепилівську районну раду прийняти рішення про повернення ОСОБА_1 у власність 100 га. земель сільськогосподарського призначення з земель запасу Зачепилівського району та виплатити реальну грошову компенсацію за інше майно, яке неможливо повернути в натурі.

До судового розгляду справи позивач - ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_3 не уточнили своїх позовних вимог в частині відшкодування грошової компенсації за майно, яке неможливо повернути в натурі, не вказавши конкретну суму компенсації, яку необхідно стягнути з відповідача. Натомість вони в своїх доповненнях до позовної заяви вимагали «виплатити реальну грошову компенсацію за інше майно, яке неможливо повернути в натурі».

Позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_3 , незважаючи на визнання судом обовязковою явку в судове засідання не зявились , подавши заяву про розгляд справи за їх відсутності. На думку суду така позиція сторони позивача є реалізацією ним своїх процесуальних прав згідно ст.49 КАС України , а тому не перешкоджає проведенню судового розгляду справи за відсутності позивача на підставі наданих їм доказів.

Представник відповідача - Зачепилівської районної ради в судовому засіданні проти позову ОСОБА_1 заперечував, пояснивши ,що на момент винесення рішення Зачепилівської районної ради № 1 від 02.02.1995 року комісією було вжито необхідних заходів щодо встановлення майна, яке конфісковане у репресованого ОСОБА_1 в 1930 році за архівними довідками, після чого на засіданні комісії прийняте рішення в частині виплати спадкоємцеві ОСОБА_1 нарахованої грошової компенсації із місцевого бюджету а також компенсацію вартості майна, яке не збереглося за рахунок правонаступника КСП «Заріччя», надавши суду матеріали особової справи , в яких є відомості про виконання зазначеного рішення - лист №274/01-03 від 22.11.2007 року , лист №161 від 20.08.2007 року , лист №136/01-03 від 23.09.2008 року ,лист Головного управління праці та соціального захисту населення Харківської ОДА №3-5671/04 від 08.01.2008 року ,які свідчать що на виконання рішення комісії з питань поновлення прав реабілітованих Зачепилівської районної ради №1 від 02.02.1995 року громадянину ОСОБА_1 надсилались поштовим переказом грошові кошти.

Суд дослідив також інші матеріали справи :

- позовну заяву від 04.03.2010 року з додатками лист Зачепилівської районної ради №112/01-03 від 28.07.2008 р, архівною довідкою №07-13/А-349 від 26.08.2008 р; лист Зачепилівської районної ради №136/01-03 від 23.09.2008 р ;лист прокуратури Зачепилівського району №729/04 від 03.07.2009 р;листи звернення представника ОСОБА_3 від 22.07.2008 р, від 07.08.2008 року, від 15.08.2008 року, від 14.11.2008 року , від 21.01.2009 року, від 12.06.2009 року;

- доповнення до позовної заяви від 19.05.2010 року з додатками рішення №1 від 02.02.1995 року;довідкою про реабілітацію №13/9297-93 від 13.05.1993 р;довідкою Малоорчицької сільради №419 від 23 травня 2007 року;

- довідка з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців серія АА № 788692 та №788693 від 21.05.2010 року;

- особиста справ ОСОБА_1 , яка містить в собі копію паспорта ОСОБА_1, свідоцтва про його народження, лист СБУ в Харківській області № 10/034914 від 18.08.1994 р , лист на адресу ОСОБА_1 вих. .№87 від 03.08.1994 р, архівна довідка №04-14/3-3602 від 06.10. 94 р, рішення №1 від 02.02.1995 р, довідкою про реабілітацію №13/9297-93 від 13.05.1993 р, , лист №161 від 20.08.2007 року , лист №136/01-03 від 23.09.2008 року ,лист Головного управління праці та соціального захисту населення Харківської ОДА №3-5671/04 від 08.01.2008 року, лист №274/01-03 від 22.11.2007 року, лист Головного управління праці та соціального захисту населення про поштовий переказ грошей ОСОБА_1,

Суд вважає, що спірні правовідносини регулюються наступними законодавчими актами :

- ст..5 Закону України «Про реабілітацію жертв політичних репресій на Україні» Із змінами, внесеними згідно із Законом N 1760-VI ( 1760-17 ) від 15.12.2009, ВВР, 2010, N 8, ст.62 Встановити для осіб, які відбували покарання у вигляді позбавлення волі або примусового поміщення у лікувальні заклади і згодом реабілітовані відповідно до статті 1 цього Закону, грошову компенсацію у розмірі однієї мінімальної заробітної плати за кожний місяць позбавлення волі, але не більш як 75 мінімальних заробітних плат. Одноразово як грошова компенсація реабілітованій особі виплачується до 15 мінімальних заробітних плат, а решта належних грошей - протягом наступних п'яти років. У разі можливості, на вимогу реабілітованого, вся нарахована грошова компенсація може бути виплачена одноразово. Виплата компенсації спадкоємцям не проводиться, крім випадків, коли компенсація була нарахована, але не отримана реабілітованим.

Вилучені будівлі та інше майно по можливості (якщо будинок незайнятий, а майно збереглося) повертаються реабілітованому або його спадкоємцям натурою. При відсутності такої можливості заявнику відшкодовується вартість будівель та майна.

Не підлягають поверненню (компенсації) будівлі та інше майно, що було націоналізовано (муніципалізовано) на підставі відповідних нормативних актів.

Заяви про компенсацію та повернення майна подаються не пізніше трьох років з моменту набрання чинності цим Законом або з дня одержання особою довідки про реабілітацію згідно з цим Законом.

Порядок виплати компенсації, повернення майна або відшкодування його вартості реабілітованим регулюється Положенням, затверджуваним Кабінетом Міністрів України.

- Додатком N 1 до Постанови Кабінету Міністрів України від 18 лютого 1993 р. N 112 ПОЛОЖЕННЯ про порядок виплати грошової компенсації, повернення майна або відшкодування його вартості реабілітованим громадянам або їхнім спадкоємцям:

- п.3. Громадянам, реабілітованим згідно із статтями 1 і 3 Закону України "Про реабілітацію жертв політичних репресій в Україні", повертаються вилучені у них будівлі та інше майно або відшкодовується їх вартість (за винятком майна, цивільний обіг якого було заборонено на час піддання репресіям).

У разі смерті реабілітованого вилучені будівлі та інше майно повертаються (відшкодовується їх вартість) спадкоємцям першої черги.

- п.10. Комісії визначають склад майна, яке підлягає поверненню реабілітованому, і встановлюють його вартість на підставі документів про вилучення і реалізацію майна, одержуваних з архівів та інших установ. Спадкоємцям реабілітованих повертається майно або відшкодовується його вартість при поданні свідоцтв про право на спадщину.

- п.11. Не підлягають поверненню (компенсації) будівлі та інше майно, що було націоналізовано (муніципалізовано) на підставі відповідних нормативних актів.

- п.13. Майно реабілітованим повертають державні органи, підприємства та організації незалежно від форм власності (у тому числі колективні сільськогосподарські підприємства), об'єднання громадян або їхні правонаступники, громадяни чи їхні спадкоємці, яким майно первинно було передано безкоштовно.

- п.14. Якщо майно не збереглося, його вартість компенсується тими підприємствами й організаціями, які першими одержали це майно, або їхніми правонаступниками. В інших випадках відшкодування вартості майна провадиться за рахунок коштів місцевого бюджету.

- п. 15. Виплата передбаченої цим Положенням грошової компенсації, повернення майна або відшкодування його вартості реабілітованим громадянам провадяться незалежно від часу реабілітації.

Указана компенсація виплачується за рахунок коштів місцевого бюджету відповідним фінансовим органом за місцем проживання реабілітованого, а якщо реабілітований громадянин проживає за межами України - фінансовим органом за місцем провадження

попереднього слідства.

- п.16. Згідно з пунктами 13 і 14 цього Положення юридичні та фізичні особи повертають реабілітованим майно або відшкодовують його вартість в установлені комісією строки, але не пізніше одного року після прийняття рішення.

- п.18. У разі коли неможливо повернути майно або відшкодувати його вартість у порядку, передбаченому пунктами 12 і 15 цього Положення, реабілітованим на сім'ю виплачується грошова компенсація у розмірі до 15 мінімальних заробітних плат.

- п.29. Рішення комісії з питань виплати компенсації, повернення майна або відшкодування його вартості можуть бути оскаржені реабілітованими (або їхніми спадкоємцями) та іншими заінтересованими громадянами відповідно до комісії Верховної Ради Республіки Крим, обласної, Київської та Севастопольської міських комісій. В разі незадоволення прийнятими рішеннями ці громадяни можуть звернутися за розв'язанням спору до суду

- Постановою Кабінету Міністрів України № 429 від 18.04.1996 року «…з 1 березня 1996 року розміри грошової компенсації та відшкодування вартості конфіскованого майна реабілітованим громадянам або їхнім спадкоємцям…Визначаються виходячи із суми, що становить 50 відсотків мінімальної заробітної плати, встановленої постановою Верховної Ради України від 20 лютого 1996 року…»

Суд з урахуванням всіх досліджених обставин справи та перевірки їх доказами приходить до висновку, що адміністративний позов ОСОБА_1 не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

За правилами ст..100 КАС України позовні заяви приймаються судом до розгляду незалежно від закінчення строку звернення , пропущення строку звернення до суду є підставою для відмови у задоволенні позову за умови , якщо на цьому наполягає одна із сторін. Представник Зачепилівської районної ради в судовому засіданні не наполягав на застосуванні позовної давності, тому суд розглянув справу в порядку , встановленому КАС України.

Відповідно до положень п.1 розділу «Про землю» Декрету про землю від 26 жовтня 1917 року «… право приватної власності на землю скасовується назавжди… вся земля …обертається у всенародне надбання…».За таких обставин є необґрунтованими посилання позивача про наявність земельної ділянки площею 100 га у власності ОСОБА_4,ІНФОРМАЦІЯ_1, який був репресований 19 лютого 1930 року, так як вся земля в Україні на той час вже була націоналізована. Тому не підлягає задоволенню вимога повернення у власність позивачу 100 га земель сільськогосподарського призначення а також виплата компенсації за неї.

Цивільним законодавством України передбачено підстави виникнення цивільних прав (ст..11 ЦК України) та право кожної особи вільно, на власний розсуд, здійснювати свої цивільні права в межах , наданих їй договором або актами цивільного законодавства ( ст..ст.12,13 ЦК України).

На підставі рішення комісії з питань поновлення прав реабілітованих Зачепилівської районної ради №1 від 02.02.1995 року у громадянина ОСОБА_1 виникло право на одержання встановленої цим рішенням грошової компенсації у розмірі 15 мінімальних зарплат та право на одержання відшкодування ( у розмірі 75 мінімальних зарплат) вартості майна, яке не збереглося але перейшло у власність колективного сільгосппідприємства, правонаступником якого зазначено в рішенні КСП «Заречье».

Як вбачається із матеріалів справи листа представника ОСОБА_3 до Верховної Ради України від 21.09.2009 року, на момент розгляду справи гр.. ОСОБА_1 зазначеними вище правами не скористався грошові кошти поштового переказу не отримував свідомо, вважаючи що таким чином його позбавляють право на землю, до суду з позовом про стягнення відшкодування вартості майна до КСП «Заречье» та його правонаступника ПСП «Заріччя» не звертався, а в даний час державна реєстрація цієї юридичної особи припинена з 11.06.2008 року, про що свідчить Довідка серія АА № 788693 від 21.05.2010 року. Перелік конфіскованого майна, який вказано позивачем в тексті позовної заяви, не підтверджений ніякими доказами, в тому числі архівними довідками (архівна довідка №04-14/3-3602 від 06.10. 94 р).,а тому така обставина не може вважатись доведеною в суді.

Відповідно до вимог ст.16 «ПОЛОЖЕННЯ про порядок виплати грошової компенсації, повернення майна або відшкодування його вартості реабілітованим громадянам або їхнім спадкоємцям» юридичні особи відшкодовують вартість майна реабілітованим не пізніше одного року після прийняття рішення, тобто в даному випадку протягом року після 02.02.1995 року. В матеріалах справи, досліджених судом міститься документ про звернення громадянина ОСОБА_1 до арбітражного керуючого ПСП «Заріччя» ОСОБА_5, направлений 16.09.2008 року, що підтверджено фіскальним чеком «Укрпошти» ( тобто вже після припинення юридичної особи, проведеної 11.06.2008 року).

За таких обставин у суду немає підстав вважати протиправними дії і бездіяльність відповідача Зачепилівської районної ради, яка на момент прийняття рішення №1 від 02.02. 1995 року та в подальшому вживала необхідних заходів щодо встановлення наявного в натурі майна, що належало сімї репресованого, винесла законне рішення про виплату ОСОБА_1 компенсації. При цьому комісія діяла на підставі, у межах повноважень та у спосіб, визначений наведеними в тексті постанови законодавчими актами.

Інших доказів підстав обґрунтування позову та заперечень проти нього суду не надано.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст.2 ч.3, 5, 10,11, 158-163 КАС України суд, -

ПОСТАНОВИВ :

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Зачепилівської районної ради Харківської області про захист прав як спадкоємця реабілітованого батька ОСОБА_2 шляхом зобовязання відповідача прийняти нове рішення про повернення йому у власність 100 га земель із земель запасу Зачепилівського району та виплатити грошову компенсацію за інше майно, яке неможливо повернути, визнання протиправною дії і бездіяльність відповідача та стягнення моральної шкоди відмовити.

Постанова може бути оскаржена до апеляційного адміністративного суду Харківської області через Зачепилівський районний суд шляхом подачі в 10 денний строк з дня проголошення постанови заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього протягом 20 днів апеляційної скарги або в порядку ч.5 ст.186 КАС України.

Головуючий, суддя П.В. ГРИШИН