Справа № 803/1379/15-а
Суддя: Шинкар Тетяна Ігорівна
Дата ухвалення: 2015-11-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 листопада 2015 р. Справа № 876/8520/15

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Шинкар Т.І.,

суддів Пліша М.А.,

Большакової О.О.,

з участю секретаря судового засідання Малетич М.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Луцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Волинській області на постанову Волинського окружного адміністративного суду від 13 липня 2015 року у справі №803/1379/15-а за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до Луцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Волинській області, Головного управління Державної казначейської служби України у Волинській області про стягнення бюджетного відшкодування з податку на додану вартість,-

В С Т А Н О В И В:

23.06.2015р. Фізична особа-підприємець ОСОБА_2 (далі - ФОП) звернулась в суд з позовом до Луцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Волинській області (далі - ОДПІ), Головного управління Державної казначейської служби України у Волинській області (далі - ГУ ДКС), просила стягнути з Державного бюджету України на користь позивача 887 908 грн. бюджетного відшкодування з податку на додану вартість.

Постановою Волинського окружного адміністративного суду від 13.07.2015р. позов задоволено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОДПІ подала апеляційну скаргу, просить скасувати постанову Волинського окружного адміністративного суду від 13.07.2015р. та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні адміністративного позову відмовити. Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що на виконання Регламенту №991 Луцькою ОДПІ 13.02.2015р. направлено до ГУ ДФС у Волинській області «Інформацію про можливі обсяги відшкодування ПДВ коштами суб'єктів господарювання, які мають право на бюджетне відшкодування за податковими деклараціями у сумі 100 тис. грн. і більше», до якої включено декларацію за листопад 2014 року в сумі 245 937,00 грн. На підставі наданих управлінням доходів і зборів з фізичних осіб ГУ ДФС в області узагальнених матеріалів від 14.02.2015р. №95/17-03-11 заявлену суму до відшкодування включено до інформації про можливі обсяги відшкодування ПДВ коштами суб'єктів господарювання, які мають право на бюджетне відшкодування та 14.02.2015р. направлено до ДФС України. Однак, узагальнені матеріали та узагальнена інформація по вищезазначеній декларації з ДФС України не надходила, відповідно по зазначеній сумі не сформовано та не передано до органів казначейської служби висновок про суми відшкодування податку на додану вартість. Необхідною умовою формування висновку та направлення його до Державної казначейської служби є надходження з центрального органу державної податкової служби відповідно узагальнених матеріалів та узагальненої інформації щодо обсягів сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання апеляційного суду не з'явилися, хоча належним чином повідомленні про місце та час розгляду справи, що відповідно до ч.4 ст.196 КАС України не перешкоджає судовому розгляду справи.

Відповідно до ч.1 ст.41 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши наявні в справі матеріали та доводи апеляційної скарги в їх сукупності, на основі наявних у справі доказів, колегія суддів приходить до переконання, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що в період з лютого по травень 2015 року посадовими особами ОДПІ проведено позапланові виїзні документальні перевірки правомірності нарахування СПД ОСОБА_2 сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість за листопад-грудень 2014 року та січень-лютий 2015 року.

Відповідно до Довідок №395/17-01/, №763/17-01/ від 11.02.2015р., б/н від 17.04.2015р. та №1992/17-01/ від 20.05.2015р., складеними за результатами перевірок, ОДПІ підтверджено відображення суб'єктом підприємницької діяльності ОСОБА_2 у деклараціях за листопад 2014 року бюджетного відшкодування ПДВ у сумі 245 937 грн., за грудень 2014 року бюджетного відшкодування ПДВ у сумі 175 227 грн., за січень 2015 року бюджетного відшкодування ПДВ у сумі 186 930 грн., за лютий 2015 року бюджетного відшкодування ПДВ у сумі 279 814 грн.

Враховуючи те, що сума бюджетного відшкодування чи її частини на рахунок ФОП ОСОБА_2 у банку станом на день подачі позову не надходили, позивач звернулась із позовом до суду.

Перевіряючи законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до пп. 14.1.18 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України (далі - ПК України) бюджетне відшкодування - відшкодування від'ємного значення податку на додану вартість на підставі підтвердження правомірності сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість за результатами перевірки платника, у тому числі автоматичне бюджетне відшкодування у порядку та за критеріями, визначеними у розділі V цього Кодексу.

Статтею 200 ПК України встановлено порядок визначення суми податку, що підлягає відшкодуванню з Державного бюджету України (бюджетному відшкодуванню), та строки проведення розрахунків.

Відповідно до п. 200.7 цієї статті платник податку, який має право на отримання бюджетного відшкодування та прийняв рішення про повернення суми бюджетного відшкодування, подає відповідному контролюючому органу податкову декларацію та заяву про повернення суми бюджетного відшкодування, яка відображається у податковій декларації.

Відповідно до п.200.10 ст.200 ПК України протягом 30 календарних днів, що настають за граничним терміном отримання податкової декларації, контролюючий орган проводить камеральну перевірку заявлених у ній даних.

Згідно з п.200.11 ст.200 ПК України за наявності достатніх підстав, які свідчать, що розрахунок суми бюджетного відшкодування було зроблено з порушенням норм податкового законодавства, контролюючий орган має право провести документальну позапланову виїзну перевірку платника для визначення достовірності нарахування такого бюджетного відшкодування протягом 30 календарних днів, що настають за граничним терміном проведення камеральної перевірки.

Пунктами 200.12 та 200.13 ст.200 ПК України встановлено, що контролюючий орган зобов'язаний у п'ятиденний строк після закінчення перевірки подати органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів висновок із зазначенням суми, що підлягає відшкодуванню з бюджету.

На підставі отриманого висновку відповідного контролюючого органу орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, видає платнику податку зазначену в ньому суму бюджетного відшкодування шляхом перерахування коштів з бюджетного рахунка на поточний банківський рахунок платника податку в обслуговуючому банку протягом п'яти операційних днів після отримання висновку контролюючого органу.

На підставі аналізу вказаних законодавчих положень, колегія суддів приходить до переконання, що у разі виконання платником податку, який має право на отримання бюджетного відшкодування, передбачених пп.200.7 та 200.8 ст.200 ПК України вимог та підтвердження достовірності нарахування такого відшкодування органом Державної податкової служби за результатами проведення камеральної чи документальної позапланової виїзної перевірки, цей орган зобов'язаний у 5-денний строк після закінчення перевірки подати до органу Державного казначейства України висновок із зазначенням суми, що підлягає відшкодуванню з бюджету.

Протягом 5 операційних днів після отримання зазначеного висновку орган Державного казначейства України повинен видати платнику податку зазначену в ньому суму бюджетного відшкодування шляхом перерахування коштів з бюджетного рахунка на поточний банківський рахунок платника податку в обслуговуючому банку.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним судом України у постанові від 03.06.2014р. (справа №21-131а14), яка з врахуванням вимог ст.244-2 КАС України є обов'язковою для врахування судами при розгляді справ у подібних правовідносинах.

З матеріалів справи вбачається, що ОДПІ за результатами проведених перевірок визнала право позивача на отримання бюджетного відшкодування ПДВ і підтвердила достовірність розрахунку заявлених до відшкодування сум, проте не подала у визначений законодавством строк до органу Державного казначейства України висновок із зазначенням суми, що підлягає відшкодуванню з бюджету.

Згідно з п. 200.23 ст. 200 ПК України суми податку, не відшкодовані платникам протягом визначеного цією статтею строку, вважаються заборгованістю бюджету з відшкодування податку на додану вартість.

Враховуючи вказані законодавчі положення та обставини справи, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції, що право позивача на отримання бюджетного відшкодування податку на додану вартість у сумі 887 908,00 грн. порушено податковим органом, а вимога про стягнення з Державного бюджету України через Головне управління Державної казначейської служби України у Волинській області заборгованості бюджету є такою, що підлягає задоволенню.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України та ч.3 ст.2 КАС України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 159 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст.200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до переконання, що суд першої інстанції, вирішуючи даний публічно-правовий спір, правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку. Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують.

Керуючись ст.ст. 41, 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Луцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Волинській області залишити без задоволення, а постанову Волинського окружного адміністративного суду від 13 липня 2015 року у справі №803/1379/15-а без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складання у повному обсязі шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя Т.І. Шинкар

Судді М.А. Пліш

О.О. Большакова

Повний текст Ухвали виготовлено 05.11.2015р.