Справа № 371/1704/15-а
Суддя: Пархоменко В. М.
Дата ухвалення: 2015-11-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

10.11.2015 Єдиний унікальний № 371/1704/15-а
Провадження №2-а/371/28/15
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 листопада 2015року Миронівський районний суд Київської області

у складі: головуючого- судді Пархоменко В.М.,

при секретарі- Овчаренко В.С.

за участю представників позивача- ОСОБА_6., ОСОБА_1

третьої особи- ОСОБА_2

представника третьої особи - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Миронівка адміністративну справу за позовом ОСОБА_4 до Зеленьківської сільської ради Миронівського району Київської області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет позову: ОСОБА_2, відділ Держземагентства у Миронівському районі про визнання протиправними дій, визнання протиправним та скасування рішення сільської ради

встановив:

У вересні 2015року позивач звернулася до суду з названим адміністративним позовом, посилаючись на те, що рішенням сорок шостої сесії шостого скликання Зеленьківської сільської ради Миронівського району Київської області від 27 липня 2015 року №622-46-VI "Про дозвіл на проведення інвентаризації земельної ділянки, яка знаходиться в користуванні» їй відмовлено у наданні земельної ділянки, розташованої по АДРЕСА_1 між земельними ділянками, належної їй та ОСОБА_2

Підставами для відмови у задоволенні її заяви є ніби-то те, що колодязь знаходиться на земельній ділянці ОСОБА_2, яка була передана йому у приватну власність рішенням 12 сесії ІV скликання Зеленьківської сільської ради від 31 серпня 2004 року № 148; земельна ділянка, на яку претендує вона іде по задній стіні літньої кухні, що є порушенням будівельних державних норм; колодязь та літня кухня знаходяться у приватній власності ОСОБА_2

Вважає вказане рішення протиправним та просить його скасувати з тих підстав, що земельна ділянка, на яку вона претендує, не є приватною власністю ОСОБА_2, про що свідчить акт встановлення (відновлення) в натурі на місцевості меж земельної ділянки від 24 листопада 2014 року, підписаний суміжними землевласниками.

У судовому засіданні представники позивача позовні вимоги підтримали, та просять їх задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві. Зокрема, представник позивача ОСОБА_5 пояснила, що після приватизації позивачем земельної ділянки по АДРЕСА_1, виникла суперечка з сусідом ОСОБА_2 з приводу користування колодязем, яким раніше користувалися спільно. Колодязь копався сусідами у 1961 році для спільного користування, а на даний час знаходиться на земельній ділянці, що належить ОСОБА_2. Позивач звернулася до сільської ради із заявою про приватизацію земельної ділянки розміром 0,0478га, розташованої між земельними ділянки позивача та ОСОБА_2 для того, щоб мати можливість користуватися колодязем, але їй було відмовлено.

Представник відповідача у судовому засіданні від 20 жовтня 2015 року позов не визнав та пояснив, що у задоволені заяви позивача про приватизацію земельної ділянки площею 0,0478 га було відмовлено з тих підстав, що на цій земельній ділянці розташований колодязь, належний ОСОБА_2 і земельна ділянка передана йому у власність.

Третя особа ОСОБА_2 позов не визнав і пояснив, що позивач претендує на земельну ділянку, на якій розташований належний йому колодязь та літня кухня.

Представник третьої особи- відділу Держзмагентства у Миронівському районі позов не визнав і пояснив, що підстав для скасування рішення сільської ради не вбачає.

Заслухавши пояснення сторін, свідків, дослідивши надані сторонами у справі письмові докази, суд прийшов до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити.

Згідно статті 12 ЗК України до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить, зокрема, розпорядження землями територіальних громад; передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу; надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу; організація землеустрою; підготовка висновків щодо вилучення (викупу) та надання земельних ділянок відповідно до цього Кодексу; інформування населення щодо вилучення (викупу), надання земельних ділянок; вирішення земельних спорів; вирішення інших питань у галузі земельних відносин відповідно до закону.

Відповідно до статті 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі: а) приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян; б) одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; в) одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом. Передача земельних ділянок безоплатно у власність громадян у межах норм, визначених цим Кодексом, провадиться один раз по кожному виду використання. Надання у користування земельної ділянки, що перебуває у власності або у користуванні, провадиться лише після вилучення (викупу) її в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами передбачено статтею 118 ЗК України.

Відповідно до частини 1 та 2 даної норми Закону громадянин, зацікавлений у приватизації земельної ділянки, яка перебуває у його користуванні, подає заяву до відповідної районної, Київської чи Севастопольської міської державної адміністрації або сільської, селищної, міської ради за місцезнаходженням земельної ділянки.

Рішення органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо приватизації земельних ділянок приймається у місячний строк на підставі технічних матеріалів та документів, що підтверджують розмір земельної ділянки.

Відповідно до частин 6, 7, 10 та 11 цієї ж статті громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідної районної, Київської чи Севастопольської міської державної адміністрації або сільської, селищної, міської ради за місцезнаходженням земельної ділянки. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства).

Сільська рада розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних утворень, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів.

Відмова органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення клопотання без розгляду можуть бути оскаржені до суду.

Відповідно до частини 1 статті 121 ЗК України громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності в таких розмірах: для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) у селах - не більше 0,25 гектара, для ведення особистого селянського господарства - не більше 2,0 гектара.

Відповідно до статті 123 ЗК України надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється на підставі рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування. Рішення зазначених органів приймається на підставі проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у разі:зміни цільового призначення земельних ділянок відповідно до закону;надання у користування земельних ділянок, межі яких не встановлені в натурі (на місцевості).

Надання у користування земельної ділянки, межі якої встановлені в натурі (на місцевості), без зміни її цільового призначення здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо складання документа, що посвідчує право користування земельною ділянкою. Особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності за проектом землеустрою щодо її відведення, звертається з клопотанням про надання дозволу на його розробку до відповідної сільської, селищної, міської, районної, обласної ради, Кабінету Міністрів України, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, місцевої державної адміністрації.У клопотанні зазначаються орієнтовний розмір земельної ділянки та її цільове призначення. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування та розмір земельної ділянки, письмова згода землекористувача, засвідчена нотаріально (у разі вилучення земельної ділянки).

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування в межах їх повноважень у місячний строк розглядає клопотання і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування земельної ділянки вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, а також генеральних планів населених пунктів, іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних утворень, проектів землеустрою щодо впорядкування території населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Судом установлено, що на підставі договору купівлі-продажу від 11 березня 2008 року ОСОБА_4 належить житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами по АДРЕСА_1 (а.с.9-11).

Згідно державних актів на право власності на земельну ділянку ОСОБА_4 є власником земельної ділянки площею 0,2500га, розташованої по АДРЕСА_1 та яка призначена для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (а.с.20-21) та земельної ділянки площею 0,1700га, розташованої за тією ж адресою та яка призначена для ведення особистого селянського господарства (а.с.22-23).

23 травня 2015 року ОСОБА_4 звернулася до голови Зеленьківської сільської ради із заявою про приватизацію земельної ділянки площею 0,0478га по АДРЕСА_1 для садівництва (а.с.25).

Рішенням сорок шостої сесії шостого скликання Зеленьківської сільської ради Миронівського району від 27 липня 2015 року № 622-46- VI у задоволенні заяви було відмовлено, оскільки на земельній ділянці, яку просила приватизувати позивач та яка розташована між земельними ділянками ОСОБА_4 та ОСОБА_2 знаходяться колодяць та літня кухня, які належать останньому на праві приватної власності (а.с.29).

З матеріалів справи також убачається, що гр.ОСОБА_2 розпочав процедуру приватизації земельної ділянки по АДРЕСА_2, але її не завершив, що підтверджується наданою позивачем копією державного акта, який ОСОБА_2 виданий, але належним чином не оформлений до кінця (а.с.37-38).

Разом з тим, з пояснень представника позивача ОСОБА_5 та третьої особи ОСОБА_2 убачається, що спір між ними виник з приводу користування колодязем, який раніше був у спільному користуванні, а тепер знаходиться на земельній ділянці ОСОБА_2, і дана земельна ділянка позивачу необхідна не для ведення садівництва, а для користування колодязем, спір щодо користування яким триває між ними з 2008 року.

Згідно даних технічного паспорта на житловий будинок по АДРЕСА_1, власником якого є позивач ОСОБА_4, будь-які інші господарські споруди, крім будинку, відсутні (а.с.16).

Згідно даних технічного паспорта на житловий будинок по АДРЕСА_2, власником якого є ОСОБА_2, біля будинку розміщені ряд господарських будівель і споруд, в т.ч. і колодязь (а.с.36).

Вказане також підтверджується і довідкою Зеленьківської сільської ради №236 від 27 травня 2015 року (а.с.27).

З наданої представником позивача фотографії видно, що поряд із спірним колодязем збудована також літня кухня, як пояснили представник позивача і ОСОБА_2 Ця споруда збудована ОСОБА_2 без належного дозволу, тобто є самочинною, але питання про її знесення сторонами на ставилось.

Згідно акта-обстеження земельних ділянок від 02 липня 2015 року по АДРЕСА_2 та АДРЕСА_1, колодязь, який побудовано ще у 1961 році на даний час є приватною власністю ОСОБА_2 і розташований на його приватній земельній ділянці. У зв"язку із спірним питанням по використанню колодязя сторонам рекомендовано звернутися до суду (а.с.46).

Згідно зі ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Аналізуючи надані сторонами докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що у зв"язку з розміщенням на земельній ділянці належного на праві приватної власності ОСОБА_2 колодязя, законних підстав для надання у власність земельної ділянки площею 0,0478 га на яку претендує позивачка немає, а тому рішення Зеленьківської сільської ради про відмову у наданні безоплатно ОСОБА_4 земельної ділянки площею 0,0478 га під садівництво є законним та обґрунтованим і таким, що не підлягає скасуванню.

На підставі ст.ст.12,116,118,121 ЗК України, керуючись ст.ст.2,9-11,18,159-163 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Позов ОСОБА_4 до Зеленьківської сільської ради Миронівського району Київської області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет позову: ОСОБА_2, відділ Держземагентства у Миронівському районі про визнання протиправними дій, визнання протиправним та скасування рішення сільської ради, залишити без задоволення.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Київського апеляційного адміністративного суду через Миронівський районний суд в 10-денний строк з дня її проголошення.

Постанова в повному обсязі виготовлена 10 листопада 2015 року.

Суддя підпис В.М.Пархоменко

Згідно з оригіналом

Суддя В.М.Пархоменко