Справа № 820/7020/15
Суддя: Подобайло З.Г.
Дата ухвалення: 2015-11-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 листопада 2015 р.Справа № 820/7020/15
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Подобайло З.Г.

Суддів: Тацій Л.В. , Рєзнікової С.С.

за участю секретаря судового засідання Гришко Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Харківській області на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 13.07.2015р. по справі № 820/7020/15

за позовом Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Харківській області

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Приколотнянський олійноекстракційний завод"

про застосування заходів реагування у сфері державного нагляду,

ВСТАНОВИЛА:

08.07.2015р. Головне управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Харківській області звернулося до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Приколотнянський олійноекстракційний завод" про застосування заходів реагування у сфері державного нагляду, а саме до повного усунення порушень вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки, що створюють загрозу житію та здоров'ю людей, роботу комплексу ТОВ "Приколотнянський олійноекстракційний завод" за адресою: Харківська область, Великобурлуцький район, смт. Приколотне, вул. Леніна, 45, зупинити повністю шляхом його знеструмлення з опечатуванням пристроїв відключення джерел електропостачання, у зв'язку з чим зобов'язати ТОВ "Приколотнянський олійноекстракційний завод" негайно припинити його використання з метою проведення будь якої діяльності, не пов'язаної з усуненням порушень вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки. Покласти на Головне управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Харківській області обов'язок щодо забезпечення виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду про застосування заходів реагування у вигляді повного зупинення роботи комплексу ТОВ "Приколотнянський олійноекстракційний завод" за адресою: Харківська область, Великобурлуцький район, смт. Приколотне, вул. Леніна, 45, в частині здійснення контролю за усуненням порушень вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки, що створюють загрозу життю та здоров'ю людей.

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 13.07.2015р. відмовлено в задоволенні адміністративного позову Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Харківській області.

Головне управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Харківській області , не погодившись з постановою суду першої інстанції, подало апеляційну скаргу, вважає, що постанова ґрунтується на неправильному застосуванні норм матеріального права, винесена з порушенням норм процесуального права, посилається на відсутність у нього ухвали суду про відкриття провадження по справі у позивача, неотримання повістки про виклик до суду, направлення постанови судом не в день її ухвалення, що не відповідає вимогам частини 9 статті 183-6 КАС України, вказує на невідповідність змісту рішення суду вимогам ст.ст. 163, 183-6КАС України.

Також, апелянт вважає , що суд першої інстанції помилково розглядав справу за вимогами статті 183-6 КАС України, адже вона не розповсюджується на справи про застосування заходів реагування щодо державного нагляду (контролю), оскільки такі справи розглядаються судом в порядку, визначеному статтею 183-2 КАС України.

Апелянт наголошує на неправильність та неповноту дослідження доказів і встановлення обставин у справі судом першої інстанції щодо усунення більшості порушень вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки, які створюють загрозу життю та здоров'ю людей , оскільки ніякого плану заходів від відповідача до позивача в зазначений термін не надходило, а відмітки про виконання зазначеного плану, що знаходиться у справі, неможливо вважати правдивими (тим більш, що план наданий наступного дня після перевірки). Висновок зроблений суддею про усунення порушень не може вважатися таким, який відповідає фактичному стану їх усунення, оскільки з'ясування повноти виконання заходів є компетенцію органів державного нагляду у сфері пожежної та техногенної безпеки (позивача), а суддя не є спеціалістом з питань пожежної та техногенної безпеки, як і відповідач, а тому він не має права стверджувати ,що зазначені в акті від 23.06.2015 року №32 порушення усунені, оскільки відповідних доказів відповідач до суду не надав. Суд не врахував той факт, що адміністративний позов про застосування заходів реагування щодо державного нагляду (контролю) був поданий на підставі акту перевірки додержання (виконання) вимог законодавства у сферах пожежної і техногенної безпеки, цивільного захисту від 23.06.2015 року №32 як того вимагає положення частини 7 статті 7 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності», а не на підставі припису про усунення порушень вимог законодавства у сферах пожежної, техногенної безпеки, цивільного захист) від 23.06.2015 року №20, а наявність припису не перешкоджає наглядовим органам звертатися до суду для застосування заходів реагування у вигляді повного або часткового зупинення робот и (експлуатації) об'єкту.

Посилається на обґрунтованість невідкладності у застосуванні заходів реагування до об'єкту відповідача та необхідності застосування до об'єкту відповідача заходів реагування за наявності порушень вимог законодавства, які створюють небезпеку для людей.

Вважає , що суд першої інстанції у рішенні хибно та необґрунтовано зазначив, що до об'єкту відповідача недоцільно та необґрунтовано застосовувати заходи реагування шляхом знеструмлення його будівель. Суд помилково вважає, що спосіб виконання рішення суду позивачем у своєму позові визначено необґрунтовано та він не може бути підставою для відмови у задоволення позову, оскільки згідно вимог частини 5 статті 257 КАС України процесуальні питання, пов'язані з виконанням судових рішень в адміністративних справах, вирішує суддя адміністративного суду одноособово, але питання щодо встановлення іншого способу виконання рішення , суддею не вирішувалися.

Враховуючи викладене , в апеляційній скарзі , просить суд апеляційної інстанції скасувати постанову Харківського окружного адміністративного суду від 13.07.2015 року , прийняти нове рішення, яким задовольнити у повному обсязі позовні вимоги.

ТОВ «Приколотнянський ОЕЗ» заперечує проти задоволення вимог апеляційної скарги, вважає апеляційну скаргу необґрунтованою та безпідставною, а оскаржувану постанову законною та просить суд апеляційної інстанції відмовити у задоволенні апеляційної скарги , а постанову Харківського окружного адміністративного суду від 13.07.2015 року залишити без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників позивача та відповідача , перевіривши матеріали справи у їх сукупності, постанову суду першої інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню , виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції , що з 03.06.2015 року по 23.06.2015 року Великобурлуцьким районним сектором Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Харківській області проведена планова перевірка додержання та виконання вимог законодавства у сферах пожежної і техногенної безпеки на території та у будівлях комплексу товариства з обмеженою відповідальністю "Приколотнянський олійноекстракційний завод" за адресою: Харківська область, Великобурлуцький район, смт. Приколотне, вул. Леніна, 45.

Дана перевірка проводилась на підставі план-графіку від 30.04.2015 року перевірки підприємств, установ та організацій, у власності або в користуванні яких перебувають об'єкти підвищеної небезпеки та об'єкти, що включені до "Переліку об'єктів державної власності, що мають стратегічне значення для економіки і безпеки держави", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 04.03.2015 року № 83, наказу від 24.04.2015 року № 30 "Про проведення планової перевірки об'єктів", повідомлення від 05.05.2015 року № 530/97 та посвідчення на проведення перевірки від 03.06.2015 року № 33 Великобурлуцького районного сектору Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Харківській області.

За результатами проведеної перевірки директору товариства ОСОБА_1 23. 06.2015 р. вручено акт перевірки додержання (виконання) вимог законодавства у сферах пожежної і техногенної безпеки від 23.06.2015 року № 32.

В ході перевірки комплексу відповідача було встановлено ряд порушень вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки, які створюють загрозу життю та здоров'ю людей, які найшли відображення у вищезазначеному акті.

За результатами складеного акту перевірки, контролюючим органом на адресу товариства було винесено припис № 20 від 23.06.2015 року про усунення вимог законодавства у сферах пожежної, техногенної безпеки, цивільного захисту та надано строк для їх усунення до 23.07.2015 року.

Звертаючись із зазначеним позовом Головне управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Харківській області вказує , що порушення відповідачем вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки,а саме ті порушення які , відображені у пунктах припису : п. 2 - порушення розділу V глава 2 пункт 2.2 Правил пожежної безпеки України (далі ППБУ) пожежний кран - комплект у цеху добування олії знаходиться в непрацездатному стані; п. 3 - розділ ІІІ глава 2 пункт 2.3 ППБУ в адміністративному корпусі люк виходу на покрівлю не виконаний протипожежним 2-го типу, який повинен бути сертифікованим; п. 4 - розділ III Глава 2 пункт 2.5 ППБУ дерев'яні конструкції п'ятого складу не піддано вогнезахисному оброблянню; п. 5 - розділ III глава 3 пункт 2.37 ППБУ в цеху добування олії та електродизельній на шляхах евакуації влаштовані пороги; п. 8 - розділ V глава 2 пункт 2.3 ППБУ не рідше одного разу на місяць не перевіряється надійність переведення пожежних насосів з основного на резервне електропостачання (у тому числі від дизельних агрегатів) з реєстрацією результатів у журналі; п. 11 - розділ III глава 2 пункт 2.37 ППБУ в адміністративному корпусі в об'ємі сходової клітини влаштоване приміщення комори; п. 12 розділ IV пункт 1.6 ППБУ з'єднання, відгалуження та окінцювання жил проводів і кабелів здійснено не за допомогою опресовування, зварювання, паяння або затискачів; п. 13 розділ IV глава 9 пункт 9.1 ППБУ в адміністративному корпусі в приміщеннях підвального поверху складського призначення відсутні вікна розміром 0.9 х 1.2 м. з приямками; п. 15 розділ IV пункт 1.16 ППБУ всі електрощити, групові електрощитки не захищені автономними системами пожежогасіння; п. 16 - розділ V пункт 1.2 ППБУ приміщення цеху добування масла не обладнані системами протипожежного захисту відповідно до ДБН в. 2.5.-56:2010 «Інженерне обладнання будинків і споруд. Системи протипожежного захисту».; п. 18- ст.20 Кодексу цивільного захисту України арацівники об'єкта не забезпечені засобами індивідуального захисту в повному обсязі; п. 19 п.4.3.4 ПТБ особи, які задіяні в оповіщенні, локалізації та ліквідації аварійних ситуацій та аварій, не забезпечені засобами захисту органів дихання з переговорним пристроєм; п.20 - п.4.3.5 ПТБ не забезпечено резерв матеріальних цінностей, які мають сертифікат відповідності на весь нормативний термін їх зберігання, створюють реальну загрозу житло та здоров'ю людей (як персоналу об'єкту, так й іншим громадянам, а також особам, які будуть здійснювати гасіння виниклої пожежі).

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції, дійшов висновку про відсутність необхідності у примусовому порядку застосовувати до відповідача заходів реагування у сфері державного нагляду (контролю) .

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанцій щодо відмови у задоволенні позовних вимог , виходячи з наступного.

За приписами частини 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Правові та організаційні засади, основні принципи і порядок здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, повноваження органів державного нагляду (контролю), їх посадових осіб і права, обов'язки та відповідальність суб'єктів господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю) визначає Закон України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" від 05.04.2007 N 877-V (далі - Закон України N 877).

Відповідно до статті 1 Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" державний нагляд (контроль) - діяльність уповноважених законом центральних органів виконавчої влади, їх територіальних органів, державних колегіальних органів, органів виконавчої влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування в межах повноважень, передбачених законом, щодо виявлення та запобігання порушенням вимог законодавства суб'єктами господарювання та забезпечення інтересів суспільства, зокрема належної якості продукції, робіт та послуг, прийнятого рівня небезпеки для населення, навколишнього природного середовища; засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.

Заходами державного нагляду (контролю) - є планові та позапланові заходи, які здійснюються шляхом проведення перевірок, ревізій, оглядів, обстежень та інших дій.

Спосіб здійснення державного нагляду (контролю) - процедура здійснення державного нагляду (контролю), визначена законом.

Державний нагляд (контроль) серед іншого здійснюється за принципами пріоритетності безпеки у питаннях життя і здоров'я людини, функціонування і розвитку суспільства, середовища проживання і життєдіяльності перед будь-якими іншими інтересами і цілями у сфері господарської діяльності, що передбачено частиною 1 статті 3 Закону України N 877.

Відповідно до частини 4 статті 4 Закону України N 877-V виключно законами встановлюються: - органи, уповноважені здійснювати державний нагляд (контроль) у сфері господарської діяльності;- види господарської діяльності, які є предметом державного нагляду (контролю); - повноваження органів державного нагляду (контролю) щодо зупинення виробництва (виготовлення) або реалізації продукції, виконання робіт, надання послуг; - вичерпний перелік підстав для зупинення господарської діяльності; - спосіб здійснення державного нагляду (контролю); - санкції за порушення вимог законодавства і перелік порушень, які є підставою для видачі органом державного нагляду (контролю) припису, розпорядження або іншого розпорядчого документа.

Орган державного нагляду (контролю) не може здійснювати державний нагляд (контроль) у сфері господарської діяльності, якщо закон прямо не уповноважує такий орган на здійснення державного нагляду (контролю) у певній сфері господарської діяльності та не визначає повноваження такого органу під час здійснення державного нагляду (контролю).

Водночас частиною 5 статті 4 Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" (у редакції, яка діє з 01.07.2013) передбачено, що повне або часткове зупинення виробництва (виготовлення) або реалізації продукції, виконання робіт, надання послуг допускається за постановою адміністративного суду, ухваленою за результатами розгляду позову органу державного нагляду (контролю) щодо застосування заходів реагування.

Вжиття інших заходів реагування, передбачених законом, допускається за вмотивованим письмовим рішенням керівника органу державного нагляду (контролю) чи його заступника, а у випадках, передбачених законом, - із наступним підтвердженням обґрунтованості вжиття таких заходів адміністративним судом.

Якщо законом передбачено, що обґрунтованість вжиття органом державного нагляду (контролю) заходів реагування має бути підтверджена судом, орган державного нагляду (контролю) звертається до адміністративного суду з адміністративним позовом не пізніше наступного робочого дня з дня видання (прийняття) відповідного розпорядчого документа.

Відповідно до частини 7 статті 7 Закону України N 877-V на підставі акта, складеного за результатами здійснення заходу, в ході якого виявлено порушення вимог законодавства, орган державного нагляду (контролю) за наявності підстав для повного або часткового зупинення виробництва (виготовлення), реалізації продукції, виконання робіт, надання послуг звертається у порядку та строки, встановлені законом, з відповідним позовом до адміністративного суду. У разі необхідності вжиття інших заходів реагування орган державного нагляду (контролю) протягом п'яти робочих днів з дня завершення здійснення заходу державного нагляду (контролю) складає припис, розпорядження, інший розпорядчий документ щодо усунення порушень, виявлених під час здійснення заходу, а у випадках, передбачених законом, також звертається у порядку та строки, встановлені законом, до адміністративного суду з позовом щодо підтвердження обґрунтованості вжиття до суб'єкта господарювання заходів реагування, передбачених відповідним розпорядчим документом.

За приписами статті 39 Закону України "Про охорону праці" посадові особи центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони праці, мають право забороняти, зупиняти, припиняти, обмежувати експлуатацію підприємств, окремих виробництв, цехів, дільниць, робочих місць, будівель, споруд, приміщень, випуск та експлуатацію машин, механізмів, устаткування, транспортних та інших засобів праці, виконання певних робіт, застосування нових небезпечних речовин, реалізацію продукції, а також скасовувати або припиняти дію виданих ними дозволів і ліцензій до усунення порушень, які створюють загрозу життю працюючих.

Згідно з пунктом 12 частини 1 статті 67 Кодексу цивільного захисту України до повноважень центрального органу виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сфері техногенної та пожежної безпеки, належить: звернення до адміністративного суду щодо застосування заходів реагування у вигляді повного або часткового зупинення до повного усунення порушень вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки роботи підприємств, окремих виробництв, виробничих дільниць, експлуатації будівель, об'єктів, споруд, цехів, дільниць, а також машин, механізмів, устаткування, транспортних засобів, зупинення проведення робіт, у тому числі будівельно-монтажних, випуску і реалізації пожежонебезпечної продукції, систем та засобів протипожежного захисту, надання послуг, якщо ці порушення створюють загрозу життю та/або здоров'ю людей.

Частиною 2 статті 68 Кодексу цивільного захисту України передбачено, що у разі встановлення порушення вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки, що створює загрозу життю та здоров'ю людей, посадові особи центрального органу виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сферах техногенної та пожежної безпеки, звертаються до адміністративного суду щодо застосування заходів реагування у вигляді повного або часткового зупинення роботи підприємств, окремих виробництв, виробничих дільниць, агрегатів, експлуатації будівель, споруд, окремих приміщень, випуску та реалізації пожежонебезпечної продукції, систем та засобів протипожежного захисту у порядку, встановленому законом.

Як зазначено в частині 1 статті 70 Кодексу цивільного захисту України підставою для звернення центрального органу виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сфері техногенної та пожежної безпеки, до адміністративного суду щодо застосування заходів реагування у вигляді повного або часткового зупинення роботи підприємств, об'єктів, окремих виробництв, цехів, дільниць, експлуатації машин, механізмів, устаткування, транспортних засобів є: 1) недотримання вимог пожежної безпеки, визначених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами, стандартами, нормами і правилами; 2) порушення вимог пожежної безпеки, передбачених стандартами, нормами і правилами, під час будівництва приміщень, будівель та споруд виробничого призначення; 3) випуск і реалізація вибухопожежонебезпечної продукції та продукції протипожежного призначення з відхиленням від стандартів чи технічних умов або без даних щодо відповідності такої продукції вимогам пожежної безпеки; 4) нездійснення заходів щодо захисту персоналу від шкідливого впливу ймовірних надзвичайних ситуацій; 5) відсутність на виробництвах, на яких застосовуються небезпечні речовини, паспортів (формулярів) на обладнання та апаратуру або систем із забезпечення їх безперебійної (безаварійної) роботи; 6) невідповідність кількості засобів індивідуального захисту органів дихання від небезпечних хімічних речовин нормам забезпечення ними працівників суб'єкта господарювання, їх непридатність або відсутність; 7) порушення правил поводження з небезпечними речовинами; 8) відсутність або непридатність до використання засобів індивідуального захисту в осіб, які здійснюють обслуговування потенційно небезпечних об'єктів або об'єктів підвищеної небезпеки, а також в осіб, участь яких у ліквідації наслідків надзвичайної ситуації передбачена планом локалізації і ліквідації наслідків аварій; 9) відсутність на об'єкті підвищеної небезпеки диспетчерської служби або її неготовність до виконання покладених на неї завдань, у тому числі через відсутність відповідних документів, приладів, обладнання або засобів індивідуального захисту; 10) неготовність до використання за призначенням аварійно-рятувальної техніки, засобів цивільного захисту, а також обладнання, призначеного для забезпечення безпеки суб'єктів господарювання; 11) проведення робіт з будівництва будинків та споруд, розміщення інших небезпечних об'єктів, інженерних і транспортних комунікацій, які порушують встановлений законодавством з питань техногенної безпеки порядок їх проведення або проведення яких створює загрозу безпеці населення, суб'єктам господарювання, обладнанню та майну, що в них перебувають

Повне або часткове зупинення роботи підприємств, об'єктів, окремих виробництв, цехів, дільниць, експлуатації машин, механізмів, устаткування, транспортних засобів, виконання робіт, надання послуг здійснюється виключно за рішенням адміністративного суду (частина 2 статті 70 Кодексу цивільного захисту України).

В свою чергу, державний нагляд у сфері техногенної та пожежної безпеки, згідно з Указом Президента України "Деякі питання Державної служби України з надзвичайних ситуацій" від 16.01.2013 N 20/2013, здійснює Державна служба України з надзвичайних ситуацій (ДСНС України), яка є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра оборони України та входить до системи органів виконавчої влади і забезпечує реалізацію державної політики у сферах цивільного захисту населення і територій від надзвичайних ситуацій та запобігання їх виникненню, ліквідації надзвичайних ситуацій, рятувальної справи, гасіння пожеж, пожежної та техногенної безпеки, діяльності аварійно-рятувальних служб, профілактики травматизму невиробничого характеру, а також гідрометеорологічної діяльності.

Тобто, застосування заходів реагування у вигляді повного зупинення подальшої експлуатації підприємства є крайнім заходом, обрання якого є доцільним лише у разі, якщо допущені порушення, реально створюють загрозу життю та/або здоров'ю людей.

Колегія суддів звертає увагу на те , що законодавець пов'язує настання реальної загрози життю та здоров'ю людей від пожежі з обставинами, які можуть призвести до займання та розповсюдження вогню.

Позивачем не доведено, що недоліки, які не були усунені відповідачем створюю таку небезпеку.

Позивач обґрунтовує свої міркування фактично тим , що усунення вимог, зазначених в приписі, буде сприяти при гасінні пожежі.

Колегія суддів зазначає, що будь-яке порушення правил пожежних норм тим чи іншим чином впливає на стан пожежної безпеки.

Але , законодавець чітко розмежував види порушень , визначивши , що окремі порушення є такими, що впливають на настання реальної загрози життю та здоров'ю людей від пожежі з обставинами, які можуть призвести до займання та розповсюдження вогню.

Виключно саме за таке порушення застосовуються заходи реагування у сфері державного нагляду.

З позову, пояснень позивача, матеріалів справи не встановлено створення відповідачем загрози життю та здоров'ю людей від пожежі з обставинами, які можуть призвести до займання та розповсюдження вогню у зв'язку із встановленими перевіркою порушенням .

Матеріали справи свідчать , що на підприємстві не зафіксовано жодного виникнення пожежонебезпечної ситуації, які б нанесли шкоду життю та здоров'ю людей , акт перевірки не містить вірогідного джерела виникнення пожежі на підприємстві позивача.

Необхідно зазначити, що Кодексом цивільного захисту України регулюються відносини, пов'язані із захистом населення, територій, навколишнього природного середовища та майна від надзвичайних ситуацій, реагуванням на них, функціонуванням єдиної державної системи цивільного захисту, та визначаються повноваження органів державної влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування, права та обов'язки громадян України, іноземців та осіб без громадянства, підприємств, установ та організацій незалежно від форми власності.

Відповідно до частини 3 статті 55 Кодексу цивільного захисту України забезпечення пожежної безпеки суб'єкта господарювання покладається на власників та керівників таких суб'єктів господарювання.

Згідно з підпунктом 12 частини 1 статті 67 Кодексу цивільного захисту України до повноважень центрального органу виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сфері техногенної та пожежної безпеки, належить звернення до адміністративного суду щодо застосування заходів реагування у вигляді повного або часткового зупинення до повного усунення порушень вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки роботи підприємств, окремих виробництв, виробничих дільниць, експлуатації будівель, об'єктів, споруд, цехів, дільниць, а також машин, механізмів, устаткування, транспортних засобів, зупинення проведення робіт, у тому числі будівельно-монтажних, випуску і реалізації пожежонебезпечної продукції, систем та засобів протипожежного захисту, надання послуг, якщо ці порушення створюють загрозу життю та/або здоров'ю людей.

Згідно з частиною 2 статті 68 Кодексу цивільного захисту України у разі встановлення порушення вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки, що створює загрозу життю та здоров'ю людей, посадові особи центрального органу виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сферах техногенної та пожежної безпеки, звертаються до адміністративного суду щодо застосування заходів реагування у вигляді повного або часткового зупинення роботи підприємств, окремих виробництв, виробничих дільниць, агрегатів, експлуатації будівель, споруд, окремих приміщень, випуску та реалізації пожежонебезпечної продукції, систем та засобів протипожежного захисту у порядку, встановленому законом.

Стаття 12 Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" зазначає, що невиконання приписів, розпоряджень або інших розпорядчих документів щодо усунення порушень вимог законодавства, виявлених під час здійснення заходу державного нагляду (контролю), тягне за собою застосування до суб'єкта господарювання штрафних санкцій у порядку, встановленому законом.

А у разі застосування санкцій за порушення вимог законодавства, зокрема, якщо законом передбачаються мінімальні та максимальні розміри санкцій, ураховується принцип пропорційності порушення і покарання.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів погоджується з висновками судів попередніх інстанцій стосовно того, що позивачем не доведено належним чином того, що перелічені в акті перевірки порушення підприємством відповідача вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки створюють реальну загрозу життю та здоров'ю людей (персоналу підприємства і особам, які будуть здійснювати гасіння виниклої пожежі).

Крім того, відповідачем переважна кількість порушень, які зазначено в акті перевірки і приписі, виконана, а інша частина - в процесі усунення, і строк їх усунення на час звернення позивача до суду не закінчився , решта порушень не пов'язана зі створенням реальної загрози життю та здоров'ю людей.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанцій відносно того, що з урахуванням фактичних обставин, принципу пропорційності порушення і покарання, на час вирішення цього спору, відсутня необхідність у примусовому порядку застосовувати до відповідача такі заходи реагування у сфері державного нагляду (контролю), як зупинення повністю шляхом знеструмлення будівель, споруд (з опечатуванням пристроїв відключення джерел електропостачання) ТОВ «Приколотнянський ОЕЗ» та зобов'язання припинити здійснення в них господарської діяльності.

Доводи апелянта з посиланням на те , що суддя не є спеціалістом з питань пожежної та техногенної безпеки, як і відповідач, а тому він не має права стверджувати ,що зазначені в акті від 23.06.2015 року №32 порушення усунені, оскільки з'ясування повноти виконання заходів є компетенцію органів державного нагляду у сфері пожежної та техногенної безпеки до уваги не приймаються , оскільки відповідно до Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" та відповідно до вимог пункту 3 розділу II Закону України від 28.12.2014 року №71-VIII «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» у 2015 та 2016 роках перевірки підприємств, установ та організацій. Фізичних осіб - підприємців з обсягом доходу до 20 мільйонів гривень за попередній календарний рік контролюючими органами здійснюються виключно з дозволу Кабінету Міністрів України, за заявкою суб'єкта господарювання щодо його перевірки, згідно з рішенням суду або згідно з вимогами Кримінального процесуального кодексу України».

З матеріалів справи встановлено, що підприємство відповідача надало Великоурлуцькому РС ГУ ДС НС України у Харківській області інформацію про виконання припису, заяву щодо його перевірки в розумінні наведених норм закону не подавало , тобто позивач повинен був звернутися до Кабінету Міністрів України за дозволом для перевірки виконання припису, але таких дій не вчинив, тобто фактично усунувся від виконання покладених на нього обов'язків щодо перевірки виконання виданого припису.

Інші доводи апеляційної скарги є безпідставними та не впливають на правомірність висновків суду щодо відмови у задоволенні позовних вимог, оскільки були підставами позову, розглядалися судом першої інстанції та їм дана оцінка , правомірність оцінки підтверджена судом апеляційної інстанції, а відповідно і підстави для скасування постанови суду першої інстанції відсутні.

Враховуючи вищезазначене, суд апеляційної інстанції погоджується повністю із висновком суду першої інстанції, так як обставини справи встановлені правильно, докази досліджені вірно, відповідно рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального права, правова оцінка обставинам у справі дана вірно, тому судове рішення не підлягає скасуванню, апеляційна скарга не підлягають задоволенню.

Керуючись ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Харківській області залишити без задоволення.

Постанову Харківського окружного адміністративного суду від 13.07.2015р. по справі № 820/7020/15 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)Подобайло З.Г.
Судді(підпис) (підпис) Тацій Л.В. Рєзнікова С.С.
Повний текст ухвали виготовлений 09.11.2015 р.