Справа № 22-а-6241/11
Суддя: Рудніченко О. М.
Дата ухвалення: 2011-06-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Апеляційний суд Київської області
ПОСТАНОВА Іменем України

10 червня 2011 року м.Київ

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області в

складі:

головую чого Вороб ОСОБА_1

суддів Кулішенко Ю.М., Рудніченко О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційною скаргою управління Пенсійного фонду України в м. Борисполі Київської області на постанову Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 23 червня 2010 року по справі за позовною заявою ОСОБА_2 до управління Пенсійного фонду України у м. Борисполі Київської області про визнання дій неправомірними та зобовязання здійснити перерахунок, -

встановила:

В травні 2010 р. позивач звернувся до суду із адміністративним позовом, який мотивував тим, що вона є учасником ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС 1 категорії інвалідом 2 групи, і відповідно до ст.ст.50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» має право на отримання державної пенсії в розмірі не менше 8 мінімальних пенсій за віком та щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, у розмірі 75 % мінімальної пенсії за віком. Вказував, що відповідач виплачує йому державну та додаткову пенсію у меншому розмірі ніж встановлено законом, у зв'язку з чим просив визнати дії відповідача протиправними та зобовязати здійснити перерахунок та виплату пенсії у розмірі 8 мінімальних пенсій за віком, додаткову пенсію за шкоду заподіяну здоровю у розмірі 75% мінімальної пенсії за віком з урахуванням ст. 67 ч. З Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з травня 2007 року і після перерахунку пенсії вважати її по життєвою.

Постановою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 23 червня 2010 р. позов задоволено частково. Визнано дії відповідача щодо здійснення перерахунку та виплати пенсії позивачеві відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» протиправними. Зобовязано відповідача здійснити перерахунок та виплату позивачеві основної пенсії з розрахунку 8 мінімальних пенсій за віком, а також додаткової пенсії за шкоду заподіяну здоровю, в розмірі 75% мінімальної пенсії за віком, з урахуванням ст. 67 ч. З Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з 25.03.2010 року. Стягнуто з відповідача на користь позивача понесені судові витрати, в розмірі 30 гри..

Відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції і ухвалити нову про відмову в задоволенні адміністративного позову, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, перевіривши законність і обґрунтованість постанови суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Приймаючи постанову про задоволення позову, суд обгрунтовував свої висновки тим, що позивач як інвалід II групи внаслідок захворювання, пов'язаного з роботами по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, має право на отримання державної пенсії у розмірі не менше 8 мінімальних пенсій за віком, додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, у розмірі 75% мінімальної пенсії за Встановлено, що позивач має статус потерпілого від Чорнобильської катаст|) категорія 1, перебуває на обліку в управлінні ГІФУ у м. Борисполі, отримує пенсію як учасник ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС 1 категорії, інвалід 2 групи і відповідно до ст.ст. 50, 54 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (в редакції станом на 31.12.2007р.) має право на отримання державної пенсії в розмірі не менше 8 мінімальних пенсій за віком, щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, у розмірі 75 % мінімальної пенсії за віком. Проте основна та додаткова пенсії виплачувалися позивачу з 2010 року згідно постанов КМУ № 530 від 28.05.2008 р. та № 654 від 16.07.2008 р. у меншому розмірі в фіксованих сумах, що є порушенням права позивача на отримання встановленого законом підвищення до пенсії.

Враховуючи наведене, суд обгрунтовано задоволив позов частково в межах строку звернення до адміністративного суду.

Проте, колегія суддів не може погодитися з висновками суду в частині стягнеой^ з відповідача судового збору.

Судом першої інстанції не було враховано вимоги ст.94 КАС України, відповідно до якої у випадку ухвалення рішення на користь сторони, яка не є субєктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею судові витрати з Державного бюджету України.

Відповідно до ст.202 КАС України підставами для скасування постанови суду першої інстанції і ухвалення нового рішення є порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Враховуючи, що рішення суду першої інстанції в частині розподілу судових витрат ухвалена з порушенням норм процесуального права, колегія суддів вважає за необхідне скасувати постанову в цій частині і ухвалити нову постанову про віднесення судових витрат за рахунок Державного бюджету України.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 200, 202, 205-206 КАС України, колегія судів, -

постановила:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м. Борисполі Київської області задоволити частково.

Постанову Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 23 червня 2010 року в частині розподілу судових витрат скасувати і ухвалити нову, якою стягнути з Державного бюджету України понесені судові витрати в розмірі 30 грн.

В решті постанову залишити без змін.

Копію постанови направити учасникам справи.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили в порядку визначеному ч.5 ст.254 КАС України.

Постанова апеляційного суду може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з моменту набрання законної сили.