Справа № 803/3510/15
Суддя: Валюх Віктор Миколайович
Дата ухвалення: 2015-11-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

про закриття провадження у справі

02 листопада 2015 рокуСправа № 803/3510/15

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Валюха В.М.,

при секретарі судового засідання Столярчук А.В.,

за участю позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації у Публічному акціонерному товаристві «Дельта Банк» ОСОБА_4 про визнання нечинним наказу,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася з адміністративним позовом до уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» ОСОБА_4 про визнання нечинним рішення про нікчемність договору купівлі-продажу нерухомого майна.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що оскаржуваним наказом уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у Публічному акціонерному товаристві «Дельта Банк» ОСОБА_4 від 20.07.2015 року № 619 неправомірно зобовязано посадових осіб банку розпочати претензійно-позовну роботу щодо застосування наслідків нікчемності правочину, реєстрацію права власності на нерухомість, зазначену у договорі купівлі-продажу від 23.05.2014 року, за банком та інші дії, повязані з визнанням нікчемним договору, оскільки вказаний договір укладений з дотриманням норм чинного законодавства України.

Позивач, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог від 19.10.2015 року (а. с. 69-70), просить визнати нечинним наказ від 20.07.2015 року № 619.

30.10.2015 року представник відповідача подав до суду письмове клопотання про закриття провадження у справі, мотивуючи його тим, що заявлені позовні вимоги не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства (а. с. 83-84).

В судовому засіданні представник відповідача клопотання про закриття провадження у справі підтримав з підстав, викладених у ньому, просить його задовольнити.

Заслухавши думку позивача та її представника, які заперечили проти закриття провадження у справі, дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку, що провадження у даній справі підлягає закриттю з таких мотивів та підстав.

Судом встановлено, що 22.05.2014 року між Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» (продавець) та ОСОБА_1 (покупець) було укладено договір купівлі-продажу нерухомого майна, згідно з яким продавець передає у власність, а покупець приймає і зобовязується оплатити на викладених у договорі умовах житловий будинок загальною площею 239,2 кв. м., житловою площею 95,1 кв. м., який знаходиться за адресою: Волинська область, Луцький район, село Гаразджа, вулиця Ранкова, 1Б, та розташований на земельній ділянці загальною площею 0,0800 га. Купівлю-продаж вказаного обєкту вчинено за погоджену суму, що складає 450000,00 грн. (пункт 6 договору). Зазначений договір купівлі-продажу нерухомого майна посвідчено приватним нотаріусом Луцького районного нотаріального округу Волинської області ОСОБА_5 (а. с. 7-8).

Постановою Правління Національного банку України від 02.03.2015 року № 150 віднесено Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» до категорії неплатоспроможних (а. с. 37-38), рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 02.03.2015 року № 51 розпочато з 03.03.2015 року процедуру виведення Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» з ринку шляхом запровадження в ньому тимчасової адміністрації (а. с. 39), яка, з урахуванням рішень виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 08.04.2015 року № 71, від 03.08.2015 року № 147, була запроваджена строком до 02.10.2015 року (а. с. 40-41), та призначено уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у Публічному акціонерному товаристві «Дельта Банк» ОСОБА_4.

20.07.2015 року уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у Публічному акціонерному товаристві «Дельта Банк» ОСОБА_4, у звязку із виявленням комісією з перевірки правочинів (інших договорів) за операційно-господарськими операціями, створеної згідно з наказом № 67 від 11.03.2015 року, нікчемних договорів, а саме договору купівлі-продажу нерухомого майна, укладеного між Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» та ОСОБА_1 23.05.2014 року та посвідченого ОСОБА_5, приватним нотаріусом Луцького районного нотаріального округу Волинської області 23.05.2014 року за реєстраційним № 441, прийнято наказ № 619 «Щодо здійснення дій, повязаних з наслідками виявлення нікчемних правочинів (договорів)» (а. с. 47), а в подальшому 21.07.2015 року за вих. № 5494 позивачу було направлено повідомлення про нікчемність договору купівлі-продажу нерухомого майна від 23.05.2014 року, посвідченого приватним нотаріусом Луцького районного нотаріального округу Волинської області ОСОБА_5 за реєстраційним № 441, укладеного з ОСОБА_1 (а. с. 11).

Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 02.10.2015 року № 181 розпочато процедуру ліквідації Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» з 05.10.2015 року по 04.10.2017 року включно, призначено уповноваженою особою Фонду та делеговано всі повноваження ліквідатора ОСОБА_4 на два роки з 05.10.2015 року по 04.10.2017 року (а. с. 42).

Згідно із частинами першою, другою статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» від 23.02.2012 року № 4452-VI (з наступними змінами та доповненнями, в редакції, чинній на момент прийняття оскаржуваного наказу) уповноважена особа Фонду зобов'язана забезпечити збереження активів та документації банку. Протягом дії тимчасової адміністрації уповноважена особа Фонду зобов'язана забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою цієї статті.

Пунктами 2, 3 частини третьої статті 38 цього ж Закону передбачено, що правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними з таких підстав: банк до дня визнання банку неплатоспроможним взяв на себе зобов'язання, внаслідок чого він став неплатоспроможним або виконання його грошових зобов'язань перед іншими кредиторами повністю чи частково стало неможливим; банк здійснив відчуження чи передав у користування або придбав (отримав у користування) майно, оплатив результати робіт та/або послуги за цінами, нижчими або вищими від звичайних (якщо оплата на 20 відсотків і більше відрізняється від вартості товарів, послуг, іншого майна, отриманого банком), або зобов'язаний здійснити такі дії в майбутньому відповідно до умов договору.

Відповідно до частини четвертої статті 38 вказаного Закону уповноважена особа Фонду: 1) протягом дії тимчасової адміністрації, а також протягом ліквідації повідомляє сторони за договорами, зазначеними у частині другій статті 38 цього Закону, про нікчемність цих договорів та вчиняє дії щодо застосування наслідків нікчемності договорів; 2) вживає заходів до витребування (повернення) майна (коштів) банку, переданого за такими договорами; 3) має право вимагати відшкодування збитків, спричинених їх укладенням.

За приписами частини пятої статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» у разі отримання повідомлення уповноваженої особи Фонду про нікчемність правочину на підставах, передбачених частиною третьою цієї статті, кредитор зобов'язаний повернути банку майно (кошти), яке він отримав від такого банку, а у разі неможливості повернути майно в натурі - відшкодувати його вартість у грошових одиницях за ринковими цінами, що існували на момент вчинення правочину.

Частиною першою статті 54 зазначеного Закону передбачено, що рішення, що приймаються відповідно до цього Закону Національним банком України, Фондом, працівниками Фонду, що виконують функції, передбачені цим Законом, у тому числі у процесі здійснення тимчасової адміністрації, ліквідації банку, виконання плану врегулювання, можуть бути оскаржені до суду.

Разом з тим, згідно із пунктом 1 частини другої статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України (КАС України) юрисдикція адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із субєктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів або правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

За приписами пункту 1 частини другої статті 17 КАС України нормативно-правові акти чи акти індивідуальної дії можуть бути оскаржені в адміністративних судах тільки в тому випадку, коди у цих нормативних актах та правових актах індивідуальної дії зафіксовані саме рішення, що стосуються прав, свобод та інтересів фізичних осіб у сфері публічно-правових відносин. До юрисдикції адміністративних судів належать не всі спори, а лише ті спори, які виникають у звязку з рішенням, що прийняті органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, а також іншими субєктами владних повноважень при здійсненні ними владних управлінських функцій. При цьому, правові акти індивідуальної дії не у всіх випадках можуть бути оскаржені до адміністративних судів, а лише ті, які стосуються конкретної фізичної чи юридичної особи та створюють реальні правові наслідки для цієї особи.

Верховний Суд України у постанові від 08.09.2015 року (справа № 21-1114а15) зазначив, що статтею 6 КАС України встановлено право на судовий захист і передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю субєкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Відповідно до частини другої статті 171 КАС України право оскаржити нормативно-правовий акт мають особи, щодо яких його застосовано, а також особи, які є субєктом правовідносин, у яких буде застосовано цей акт. Тобто оскаржити такий акт інші особи не можуть. Таке ж правило має застосовуватись і до правових актів індивідуальної дії.

Право на захист це самостійне субєктивне право, яке зявляється у володільця регулятивного права лише в момент порушення чи оспорення останнього.

Правові акти індивідуальної дії породжують права й обовязки тільки того субєкта (чи визначеного цим актом певного кола субєктів), якому їх адресовано. Таким чином, відсутність у будь-кого, в тому числі і заявника, прав чи обовязків у звязку із оскаржуваним актом не породжує для останнього і права на захист, тобто права на звернення із адміністративним позовом.

Як слідує із матеріалів справи, позивач оскаржує наказ уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у Публічному акціонерному товаристві «Дельта Банк» ОСОБА_4 від 20.07.2015 року № 619 «Щодо здійснення дій, повязаних з наслідками виявлення нікчемних правочинів (договорів)».

З тексту цього наказу слідує, що уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у Публічному акціонерному товаристві «Дельта Банк» ОСОБА_4 наказано посадовим особам банку вчинити ряд дій, повязаних із наслідками виявлення нікчемних правочинів, а саме:

«1. Начальнику управління правового супроводження діяльності юридичного департаменту ОСОБА_6 в строк до 24.07.2015 року направити повідомлення про нікчемність правочинів згідно статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1) і про необхідність повернення до Банку оригіналів документів та витребування майна.

2. Генеральному департаменту правового забезпечення діяльності банку ОСОБА_7: в разі необхідності, розпочати претензійно-позовну роботу щодо застосування наслідків нікчемності правочину (договору); рішення щодо статусу обєкта нерухомості, отримані за результатами претензійно-позовної роботи, надати до Управління обєктів нерухомості та активів банку ОСОБА_8

3. Управлінню обєктів нерухомості та активів банку ОСОБА_8 провести заходи щодо реєстрації права власності на нерухомість зазначену в договорі купівлі-продажу від 23.05.2014 року.

3. Після проведення дій щодо реєстрації права власності, начальнику Управління обєктів нерухомості та активів банку ОСОБА_8 надати документи, підтверджуючі право власності на нерухомість, начальнику управління внутрішньобанківських операцій ОСОБА_9 для відповідного відображення в обліку даного обєкта основних засобів.

4. Відповідальність за своєчасність здійснення дій відповідно до пункту 1.2 Наказу покласти на директора Генерального департаменту правового забезпечення діяльності банку ОСОБА_7

5. Відповідальність за реєстрацію прана власності на приміщення, що було відчужено згідно Договору купівлі-продажу нерухомого майна від 23.05.2014 року, покласти на начальника Управління обєктів нерухомості та активів банку ОСОБА_8

6. Відповідальність за своєчасність та правильність відображення вартості обєкта нерухомості в бухгалтерському обліку за відповідними рахунками з яких було здійснено списання даного основного засобу, покласти на заступника начальника Департаменту бухгалтерського обліку, звітності та касових операції ОСОБА_10

7. Особам, відповідальним за виконання пунктів 1-5 цього Наказу ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_11, забезпечити передачу секретарю Комісії Галінській С.В. підтверджуючих документів щодо виконання дій, означених у вказаних пунктах Наказу, не пізніше наступного робочого дня з дати їх здійснення.

8. Секретарю комісій, начальнику каналу аудиту інформаційних технологій, ОСОБА_12, внести отриману інформацію до Загального Реєстру протоколів з виявлення нікчемних правочинів (договорів) в день отримання інформації про проведення відповідних дій, повязаних з наслідками нікчемності правочинів.

9. Відповідальність за виконання цього Наказу покласти на директора Генерального департаменту правового забезпечення діяльності банку ОСОБА_13

10. Попереджаю відповідальних осіб, що у разі ухилення від виконання цього наказу винні особи несуть відповідальність відповідно до законодавства України.

11. Управлінню діловодства та секретаріату ОСОБА_14 довести зміст даного наказу до відома вищезазначених працівників Банку.

12. Контроль за виконанням цього Наказу покласти на заступника директора а питань бухгалтерського обліку Департаменту процедур на здійснення тимчасової адміністрації ОСОБА_15М.» (а. с. 47).

Отже, аналіз змісту оспорюваного наказу дає суду підстави дійти висновку, що цей наказ адресований посадовим особам банку, регулює внутрішню діяльність банку, вказаний наказ не є таким, що прийнятий при здійсненні відповідачем владних управлінських функцій, позивач не є субєктом правовідносин, у яких буде застосовано цей акт, та у нього відсутні права чи обовязки у звязку із оскаржуваним актом, що не породжує для нього і права на захист, тобто права на звернення із адміністративним позовом.

Суд звертає увагу, що за приписами частини пятої статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» певні права та обовязки можуть виникнути у кредитора лише у разі отримання повідомлення уповноваженої особи Фонду про нікчемність правочину на підставах, передбачених частиною третьою цієї статті, а не у звязку із виданням наказу. Вказаний наказ не є правовим актом, який позбавляє позивача права власності на придбаний будинок. При цьому, на думку суду, позивач, у випадку незгоди із повідомленням уповноваженої особи Фонду про нікчемність правочину, вправі захистити свої права у судових процесах, ініційованих уповноваженою особою Фонду щодо витребування (повернення) у позивача майна (житлового будинку), переданого за спірним договором купівлі-продажу, та у таких справах суд перевірятиме доводи та заперечення сторін щодо нікчемності правочину.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 157 КАС України суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Таким чином, оскільки наказ уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у Публічному акціонерному товаристві «Дельта Банк» ОСОБА_4 від 20.07.2015 року № 619 «Щодо здійснення дій, повязаних з наслідками виявлення нікчемних правочинів (договорів)» не може бути оскаржений до адміністративного суду, позовні вимоги про визнання його нечинним не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства, тому з наведених вище підстав провадження у справі підлягає закриттю на підставі пункту 1 частини першої статті 157 КАС України.

Керуючись пунктом 1 частини першої статті 157, статтями 160, 165 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації у Публічному акціонерному товаристві «Дельта Банк» ОСОБА_4 про визнання нечинним наказу закрити.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 186 КАС України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд. Апеляційна скарга на ухвалу подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Львівського апеляційного адміністративного суду.

Суддя В.М.Валюх

Ухвала складена у повному обсязі 06 листопада 2015 року