Справа № 804/11016/14
Суддя: Іванов С.М.
Дата ухвалення: 2015-10-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

28 жовтня 2015 рокусправа № 804/11016/14

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії: головуючого судді: Іванова С.М.

суддів: Чабаненко С.В. Шлай А.В.

за участю секретаря судового засідання: Горшкова В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Дніпропетровської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24 березня 2015 року по справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Караван - Дніпропетровськ" до Дніпропетровської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Караван - Дніпропетровськ" (далі - позивач) звернулось з адміністративним позовом до Дніпропетровської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області (далі - відповідач) в якому просило визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення з податку на прибуток за формою «П» № від 31.03.2014 року.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24 березня 2015 року адміністративний позов задоволено.

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення - рішення Дніпропетровської ОДПІ ГУ Міндоходів у Дніпропетровській області з податку на прибуток за формою "П" № від 31.03.2014 р.

Вирішено питання про судові витрати по справі.

Не погоджуючись з прийнятим у справі судовим рішенням, відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій вказує на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Представники сторін в судове засідання не з'явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, що у відповідності до ч. 4 ст. 196 та ст. 41 КАС України не перешкоджає розгляду справи без фіксування судового засідання технічними засобами.

Перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що начальником відділу проведення камеральних перевірок управління податкового аудиту Дніпропетровської ОДПІ ГУ Міндоходів у Дніпропетровській області Онищенко Оксаною Вікторівною, на підставі п. 200.10 статті 200 розділу V Податкового кодексу України у порядку статті 76 глави 8 розділу II Податкового кодексу України проведено камеральну перевірку податкової звітності з податку на прибуток підприємства за 2013 рік, за результатами якої був складений Акт "Про

результати камеральної перевірки даних задекларованих у податковій звітності з податку на прибуток підприємства ТОВ "Караван - Дніпропетровськ" за 2013 рік" № 100/22-03/33159964 від 12.03.2014 року ( далі - Акт перевірки).

За результатами перевірки встановлено порушення п. 150.1 ст. 150 Податкового кодексу України, в результаті чого ТОВ "Караван - Дніпропетровськ" завищено від'ємне значення об'єкта оподаткування податком на прибуток всього в сумі 38 164 385,00 грн. задекларованого по р.06.5 та р.07 декларації з податку на прибуток за 2013 рік.

На підставі Акту перевірки відповідачем було прийнято податкове повідомлення-рішення форми "П" № від 31.03.2014 р.

Відповідно до п. 56.3 ст. 56 Податкового кодексу України (ПК України) позивач оскаржив рішення відповідача, направивши скаргу від 25.04.2014 р. до ГУ Міндоходів у Дніпропетровській області. 20 червня 2014 року позивач отримав рішення про результати розгляду скарги від 19.06.2014 р. № 3789/10/04-36-10-08-09, яким скарга ТОВ "Караван - Дніпропетровськ" залишена без задоволення, а податкове повідомлення-рішення, що оскаржувалося - без змін.

Керуючись положенням п. 56.3 ст. 56 ПК України, позивач звернувся із повторною скаргою від 26.06.2014 р. на оскаржуване рішення до Міністерства доходів і зборів України. Рішенням Міндоходів України про результати розгляду скарги № 12375/6/99-99-10-01-15 від 08.07.2014 р. повторну скаргу ТОВ "Караван - Дніпропетровськ" також залишено без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін.

В Акті перевірки відповідач посилається на дані щодо результатів проведення перевірки податкової звітності позивача з податку на прибуток за 2012 рік та складення за її наслідками податкового повідомлення-рішення за формою "П" № від 30.12.2013 р. При цьому, в Акті перевірки зазначено, що триває процедура адміністративного оскарження податкового повідомлення-рішення за формою "П" № від 30.12.2013 р.

Відповідно до матеріалів справи, 02 вересня 2014 року Дніпропетровським окружним адміністративним судом у справі № 804/6190/14 за позовом ТОВ "Караван - Дніпропетровськ" до Дніпропетровської ОДПІ Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень рішень № від 30.12.2013 року, у задоволенні позову відмовлено.

Відповідно до ухвали Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 15.01.2015 року по справі № 804/6190/14 за позовом ТОВ "Караван - Дніпропетровськ" до Дніпропетровської ОДПІ Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування податкового повідомлення - рішення № від 30.12.2013 р. апеляційну скаргу ТОВ "Караван - Дніпропетровськ" залишено без задоволення, а постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду без змін.

Надаючи правову оцінку рішенню суду першої інстанції, колегія суддів апеляційного суду, виходить з наступного.

Згідно п. 56.2 ст. 56 ПКУ у разі коли платник податків вважає, що контролюючий орган неправильно визначив суму грошового зобов'язання або прийняв будь-яке інше рішення, що суперечить законодавству або виходить за межі повноважень контролюючого органу, встановлених Кодексом або іншими законами України, він має право звернутися до контролюючого органу вищого рівня із скаргою про перегляд цього рішення. Відповідно до п. 56.15 ст. 56 Кодексу скарга, подана із дотриманням строку, зупиняє виконання платником податків грошових зобов'язань (10 днів з дня отримання податкового повідомлення-рішення), визначених у податковому повідомленні-рішенні (рішенні), на строк від дня подання такої скарги до контролюючого органу до дня закінчення процедури адміністративного оскарження. Протягом зазначеного строку податкові вимоги з податку, що оскаржується, не надсилаються, а сума грошового зобов'язання, що оскаржується, вважається неузгодженою.

У відповідності до вимог чинного законодавства України: податкове повідомлення-рішення визнається узгодженим та підлягає застосуванню у відповідності до вимог ПК України, що призводить до зменшення від'ємного значення об'єкту оподаткування податковим органом у картці особового рахунку платника податків, що ведеться органом державної податкової служби та, відповідно, зменшенню від'ємного значення об'єкту оподаткування самим платником податків у податковій звітності - лише після закінчення процедури адміністративного та судового оскарження передбаченого п. 56.1 ст. 56 ПК України (набрання законної сили рішенням суду).

Слід зазначити, що у відповідача не було законних підстав робити висновок про те, що "у випадку, якщо контролюючим органом зменшено суми від'ємного значення об'єкта оподаткування на прибуток шляхом винесення податкових повідомлень-рішень форми "П", то дані суми не можуть бути використані підприємством у наступних податкових періодах", а саме: даний висновок був зроблений стосовно податкового повідомлення-рішення форми "П" № від 30.12.2013 р., оскільки дане податкове повідомлення-рішення на час проведення перевірки було неузгодженим, тривала процедура судового оскарження, а також жодним законодавчим актом не встановлено обов 'язку для платника податків при поданні наступної податкової звітності відображати (зменшити) від'ємне значення, незалежно від набуття (визначеними таким повідомленням рішенням) податковими зобов'язаннями статусу узгоджених.

За приписами п. 56.18 ст. 56 ПКУ з урахуванням строків давності платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення-рішення або інше рішення контролюючого органу про нарахування грошового зобов'язання у будь-який момент після отримання такого рішення. При зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання недійсним рішення контролюючого органу податкове зобов'язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили.

Відповідно до пп. 4.4 п. 4 Порядку направлення органами державної податкової служби податкових повідомлень-рішень платникам податків, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 28.11.2012 р. № 1236, у разі надходження до органу державної податкової служби ухвали суду про порушення провадження у справі за позовом платника податків після закінчення граничного строку сплати сума грошового зобов'язання, нарахована в картці особового рахунка платника податків, підлягає виведенню з неї до окремого реєстру, де вона міститься, до дня набрання судовим рішенням законної сили. Рішення суду (постанови) першої інстанції, якщо інше не встановлено Кодексом адміністративного судочинства України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Рішення суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирають законної сили з моменту проголошення, а якщо їх було прийнято за наслідками розгляду у письмовому провадженні, - через п'ять днів після направлення їх копій особам, які беруть участь у справі, що вважається датою узгодження грошового зобов'язання.

Згідно п. 150.1 ст. 150 ПКУ якщо результатом розрахунку об'єкта оподаткування платника податку з числа резидентів за підсумками податкового року є від'ємне значення, то сума такого від'ємного значення підлягає включенню до витрат першого календарного кварталу наступного податкового року. Розрахунок об'єкта оподаткування за наслідками півріччя, трьох кварталів та року здійснюється з урахуванням зазначеного від'ємного значення попереднього року у складі витрат таких податкових періодів наростаючим підсумком до повного погашення такого від'ємного значення.

Відповідно до пункту 3 підрозділу 4 розділу ХХ "Перехідні положення" ПКУ, п. 150.1 ст. 150 ПКУ застосовується у 2012 році таким чином: якщо результатом розрахунку об'єкта оподаткування платника податку з числа резидентів платників з доходом за 2011 рік 1 мільйон гривень та більше станом на 1 січня 2012 року є від'ємне значення (з урахуванням від'ємного значення об'єкта оподаткування станом на 1 січня 2011 року), то сума цього значення підлягає включенню до витрат звітних (податкових) періодів починаючи з І півріччя і наступних звітних періодів 2012 року у розмірі 25 відсотків суми такого від'ємного значення. У разі якщо 25 відсотків суми від'ємного значення об'єкта оподаткування не погашається протягом цього і за наслідками наступних податкових періодів 2012 року, то непогашена сума підлягає врахуванню при визначенні податкових зобов'язань у наступних податкових періодах.

Слід зазначити, що у рядку 06.5 декларації слід відображати лише ті результати перевірок платника податків, які на момент складання податкової звітності з податку на прибуток підприємств були узгоджені у відповідності з положеннями ст. 56 ПКУ.

Отже, з огляду на вищевикладене слід дійти висновку, що відповідач при складенні акту перевірки № 100/22-03/33159964 від 12.03.2014 року та повідомлення-рішення № від 31.03.2014 року використав неузгоджені результати перевірки позивача в частині висновків про завищення від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток на суму у розмірі 38 164 385,00 грн.

Таким чином, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції і не дають підстав для висновку про помилкове застосування судом першої інстанції норм матеріального або процесуального права, яке призвело б до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про залишення оскаржуваного рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст. 195, п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 200 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Дружба народа" - залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04 лютого 2015 року по справі за позовом Лівобережної об'єднаної державної податкової інспекції м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області до Товариства з обмеженою відповідальністю "Дружба народа" про стягнення податкового боргу - залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом 20 днів відповідно до ст. 212 та ч. 5 ст. 254 КАС України.

Головуючий: С.М. Іванов

Суддя: С.В. Чабаненко

Суддя: А.В. Шлай