Справа № 821/1541/14
Суддя: Димерлій О.О.
Дата ухвалення: 2015-11-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

821/1541/14

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

——————————————————————

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 листопада 2015 р.

м.Одеса

Справа № 821/1541/14

Категорія: 9.3

Головуючий в 1 інстанції: Циганій С.І.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

доповідача, судді - Димерлія О.О.

суддів – Романішина В.Л., Єщенка О.В.

розглянув у порядку письмового провадження в м. Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою Державного підприємства «Херсонський завод суднового обладнання та суднової арматури» на постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 13 червня 2014 року за адміністративним позовом Державної фінансової інспекції в Херсонській області до Державного підприємства «Херсонський завод суднового обладнання та суднової арматури» про зобов'язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з вказаним вище адміністративним позовом та, посилаючись на невиконання відповідачем виявлених під час перевірки порушень, викладених у вимозі, виданої на підставі акту перевірки №08-17/01 від 3 березня 2014 року, просив суд: зобов'язати Державне підприємство «Херсонський завод суднового обладнання та суднової арматури» (надалі – Підприємство) виконати п.2,3,4,5 вимоги Державної фінансової інспекції в Херсонській області (надалі – ДФІ) від 18.03.2014р. №21-08-14-14/1506, а саме:

п.3 вимоги — відповідно до п. 2 Порядку визначення розміру збитків від розкрадання, нестачі, знищення (псування) матеріальних цінностей, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22.01.1996р. №116, визначити розмір збитків, що призвело до завдання майнової шкоди державі;

- визначити винних осіб у здійсненні нестачі матеріальних цінностей загальної балансової вартості 1244400,0 гривень та стягнути в судовому порядку на розрахункові рахунки ДП “Судмаш” розмір збитків від недостачі;

- забезпечити проведення в судовому порядку претензійно-позовну роботу та повернути на ДП “Судмаш” державне майно, а саме автопідйомник гідравлічний пожежний АПГП 30/20-300/206, або кошти на загальну суму 1244400,0 грн.

п.4 вимоги - перерахувати до Державного бюджету частину чистого прибутку в сумі 6741,0 грн.

п.5 вимоги - забезпечити виконання вимог Законодавства України в частині списання простроченої кредиторської заборгованості на загальну суму 296043,52 грн.

За наслідками розгляду адміністративного позову Херсонським окружним адміністративним судом 13 червня 2014 року ухвалено постанову про задоволення адміністративного позову.

Суд першої інстанції зобов’язав Підприємство виконати п.2, 3, 4, 5 вимоги від 18 березня 2014 року №21-08-14-14/1506.

Приймаючи означене рішення, суд попередньої інстанції виходив з того, що в судовому засіданні, відповідно до вимог ст. 71 КАС України, відповідач не надав суду належних та допустимих доказів, які б спростовували позицію позивача по справі. Тобто, юридична особа на надала доказів протиправності рішень суб’єкта владних повноважень.

В апеляційній скарзі Підприємство, посилаючись на допущені судом порушення норм матеріального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, неповне з'ясування обставин справи, що мають значення для справи, просить скасувати оскаржуване судове рішення та постановити нове – про задоволення позову.

Відповідач стверджує, що судом не взято до уваги тієї обставини, що частина із вимог ДФІ , а саме: п. 3 вимоги, п.5 вимоги – були виконані Підприємством, а п.2 вимоги, із-за відсутності коштів, не може бути виконаний.

В письмових запереченнях спростовує доводи апеляційної скарги, вказуючи на законність ухваленого рішення та просить його залишити без змін.

Суд апеляційної інстанції заслухав суддю-доповідача, розглянув доводи апеляційної скарги, перевірив матеріали справи та зважаючи на з’ясовані обставини, дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Перевіряючи повноту з'ясування судом першої інстанції обставин справи та правильність застосування правових норм, апеляційний суд звертає увагу на таке.

Відповідно до частини першої статті 2 Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні» (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) головними завданнями органу державного фінансового контролю є: здійснення державного фінансового контролю за використанням і збереженням державних фінансових ресурсів, необоротних та інших активів, правильністю визначення потреби в бюджетних коштах та взяттям зобов'язань, ефективним використанням коштів і майна, станом і достовірністю бухгалтерського обліку і фінансової звітності у міністерствах та інших органах виконавчої влади, державних фондах, фондах загальнообов'язкового державного соціального страхування, бюджетних установах і суб'єктах господарювання державного сектору економіки, а також на підприємствах, в установах та організаціях, які отримують (отримували у періоді, який перевіряється) кошти з бюджетів усіх рівнів, державних фондів та фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування або використовують (використовували у періоді, який перевіряється) державне чи комунальне майно, за дотриманням законодавства на всіх стадіях бюджетного процесу щодо державного і місцевих бюджетів, дотриманням законодавства про державні закупівлі, діяльністю суб'єктів господарської діяльності незалежно від форми власності, які не віднесені законодавством до підконтрольних установ, за рішенням суду, винесеним на підставі подання прокурора або слідчого для забезпечення розслідування кримінальної справи.

Згідно з Положенням про Державну фінансову інспекцію України, затвердженим Указом Президента України від 23 квітня 2011 року № 499/2011, Держфінінспекція є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра фінансів України, входить до системи органів виконавчої влади і забезпечує реалізацію державної політики у сфері державного фінансового контролю.

ДФІ відповідно до покладених на неї завдань вживає в установленому порядку заходи до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства та притягнення до відповідальності винних осіб, а саме: вимагає від керівників та інших підконтрольних установ усунення виявлених порушень законодавства; звертається до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів (підпункт 4 пункту 4 Положення).

Відповідно до пункту 6 Положення ДФІ для виконання покладених на неї завдань має право в установленому порядку, зокрема, пред'являти керівникам та іншим особам підприємств, установ та організацій, що контролюються, обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства; при виявленні збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, визначати їх розмір згідно з методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України.

Положенням також установлено, що якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів, ДФІ має право звернутися до суду в інтересах держави.

Зазначені норми кореспондуються з положеннями пункту 7 статті 10 Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні», згідно з якими органу державного фінансового контролю надано право пред'являти керівникам та іншим особам підприємств, установ та організацій, що контролюються, обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства, вилучати в судовому порядку до бюджету виявлені ревізіями приховані і занижені валютні та інші платежі, ставити перед відповідними органами питання про припинення бюджетного фінансування і кредитування, якщо отримані підприємствами, установами та організаціями кошти і позички використовуються з порушенням чинного законодавства.

Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що органу державного фінансового контролю надано можливість здійснювати контроль за використанням коштів державного і місцевого бюджетів та у разі виявлення порушень законодавства пред'являти обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення таких правопорушень.

При виявленні збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, орган державного фінансового контролю має право визначати їх розмір згідно з методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України, та звернутися до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів.

Вимога органу державного фінансового контролю спрямована на корегування роботи підконтрольної організації та приведення її у відповідність із вимогами законодавства, і у цій частині вона є обов'язковою до виконання. Що стосується відшкодування виявлених збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, то про їх наявність може бути зазначено у вимозі, але вони не можуть бути примусово стягнуті шляхом вимоги. Такі збитки відшкодовуються у добровільному порядку або шляхом звернення до суду з відповідним позовом.

Отже орган державного фінансового контролю має право заявляти вимогу про усунення порушень, виявлених у ході перевірки підконтрольних установ, яка обов'язкова до виконання лише в частині усунення допущених порушень законодавства і за допомогою якої неможливо примусово стягнути виявлені в ході перевірки збитки.

У справі, що розглядається, ДФІ пред'явила вимогу про усунення порушень, виявлених під час ревізії Підприємства. При цьому, зокрема, у пунктах 2, 3, 4, 5 оскаржуваної вимоги, інспекція вказує на виявлені збитки, їх розмір та зобов'язання позивача вжити заходів щодо повернення цих коштів, шляхом стягнення з відповідних осіб, які зазначені в акті ревізії, шкоди заподіяної підприємству.

Зважаючи на те, що збитки стягуються у судовому порядку за позовом органу державного фінансового контролю, правильність їх обчислення перевіряє суд, який розглядає цей позов.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що нестача товарно-матеріальних цінностей є втратою державних фінансових ресурсів, необоротних та інших активів, що відповідно до Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні» дає Інспекції право вимагати відшкодування завданих збитків.

На противагу вимогам Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні» та Положення про Державну фінансову інспекцію України, затвердженого Указом Президента України від 23 квітня 2011 року № 499/2011 ДФІ, на виконання своєї вимоги, просить суд зобов’язати Підприємство, зокрема: - забезпечити проведення претензійно-позовної роботи; самостійно, виходячи з положень постанови Кабінету Міністрів України від 22 січня 1996 року №116, визначити розмір збитків, що призвело до завдання майнової шкоди державі; визначити винних осіб у здійсненні нестачі матеріальних цінностей та стягнути їх в судовому порядку; самостійно перерахувати до Державного бюджету частину прибутку; забезпечити списання простроченої кредиторської заборгованості.

Зважаючи на характер вимог ДФІ, суд апеляційної інстанції вважає, що контролюючий орган не скористався свої правом при виявленні збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, визначати їх розмір згідно з методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України, і звернутися до суду з позовом про примусове стягнення виявлених в ході перевірки збитків.

Вимога ж позивача про усунення порушень, виявлених у ході перевірки підконтрольних установ, є обов'язковою до виконання лише в частині усунення допущених порушень законодавства, за її допомогою неможливо примусово стягнути виявлені в ході перевірки збитки.

Аналогічна правовий висновок у спорах цієї категорії справ було викладено колегією суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України, зокрема, у постановах від 15 квітня, 13 травня та 25 листопада 2014 року (справи №№ 21-40а14, 21-89а14, 21-442а14 відповідно).

Суд першої інстанції не дав належної правової оцінки встановленим обставинам, не вірно застосував норми Закону та підзаконного нормативно-правового акту та прийняв рішення спираючись лише на право ДФІ пред'являти керівникам та іншим особам підприємств, установ та організацій, що контролюються, обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства. Крім того, Херсонським окружним адміністративним судом не вірно застосовано положенняст.71 КАС України та покладено обов’язок доведення правомірності рішення на юридичну особу, а не на суб’єкт владних повноважень – ДФІ.

Згідно до п.4 ч.1 ст.202 КАС України: «Підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання…».

Зважаючи на те, що при прийнятті постанови від 13 червня 2014 року Херсонським окружним адміністративним судом допущено порушення норм матеріального та процесуального права, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне скасувати це рішення та ухвалити нову постанову суду про задоволення адміністративного позову.

Керуючись: ст.. ст..185, 195, 197, 198, 202, 205, 207, 254 КАС України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу - Державного підприємства «Херсонський завод суднового обладнання та суднової арматури» - задовольнити повністю.

Постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 13 червня 2014 року – скасувати та прийняти нову постанову суду.

У задоволенні адміністративного позову Державної фінансової інспекції в Херсонській області до Державного підприємства «Херсонський завод суднового обладнання та суднової арматури» про зобов'язання вчинити певні дії – відмовити.

Постанова суду набирає законної сили негайно після її підписання та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України на протязі двадцяти днів з часу отримання сторонами копії судового рішення.

Суддя-доповідач:

Судді: