Справа № 826/9046/15
Суддя: Коротких А. Ю.
Дата ухвалення: 2015-11-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 826/9046/15 Головуючий у 1-й інстанції: Огурцов О.П. Суддя-доповідач: Коротких А. Ю.
У Х В А Л А

Іменем України

05 листопада 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Коротких А.Ю.,

суддів: Ганечко О.М.,

Літвіної Н.М.,

при секретарі Некрасовій М.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Ліцензійний консортіум" на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 14 вересня 2015 року у справі за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Ліцензійний консортіум" до Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві про скасування податкових повідомлень-рішень, -

В С Т А Н О В И В :

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 14 вересня 2015 року в задоволенні позову відмовлено повністю.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, товариство з обмеженою відповідальністю "Ліцензійний консортіум" подало апеляційну скаргу, в якій просить суд апеляційної інстанції скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нову, якою позов задовольнити повністю. Свої вимоги апелянт аргументує тим, що судом першої інстанції були неповно з'ясовані всі обставини, що мали суттєве значення для вирішення справи та допущені порушення норм матеріального права.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників процесу, які з'явились у судове засідання, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Податковим органом проведено документальну позапланову невиїзну перевірку позивача з питань дотримання вимог податкового законодавства при взаємовідносинах з ТОВ «Мікас Плюс» за період з 01 січня 2013 року по 30 квітня 2014 року, за результатами якої складено акт від 03 лютого 2015 року № 93/26-55-22-08/36519261.

В акті перевірки встановлено порушення позивачем пункту 185.1 ст. 185, пункту 198.1, пункту 198.3, пункту 198.6 статті 198 Податкового кодексу України, в результаті чого підприємством занижено податок на додану вартість на суму 2459 грн. та завищено суму, що підлягає бюджетному відшкодуванню з податку на додану вартість на суму 1509 844 грн.

На підставі акту перевірки податковим органом винесено податкові повідомлення-рішення форми "В1" від 16 лютого 2015 року № 8, яким позивачу зменшено суму бюджентного відшкодування з податку на додану вартість на загальну сум 1 887 305 грн.; податкове повідомлення-рішення від 16 лютого 2015 року № 8, яким позивачу визначено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість в загальному розмірі 3 074 грн.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, колегія суддів зазначає наступне.

На підтвердження факту існування фінансово-господарських відносин з ТОВ "Мікас Плюс" позивач посилається на те, що між ним та зазначеним товариством було укладено договір № 12-25/01/2013 від 25.01.2013 року, відповідно до умов якого ТОВ "Мікас Плюс" мало надавати власний кваліфікований персонал в розпорядження для виконання будівельно-монтажних робіт на об'єктах позивача або його клієнтів в рамках даного договору відповідно до замовлень позивача.

Відповідно до пунктів 1.1, 2.1.3, 2.1.4 зазначеного договору документами, які мають засвідчувати факт виконання робіт за зазначеним договором, є замовлення, рахунки - фактури та акти приймання - передачі.

Позивачем до суду першої інстанції не надано копії замовлень, згідно з умовами яких послуги надавались відповідно до умов договору № 12-25/01/2013 від 25.01.2013 року, як і не було зазначено про причини неможливості надання відповідних документів.

Частиною 2 статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік" встановлено, що первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

В наданих позивачем суду першої інстанції на підтвердження фінансово - господарських відносин з ТОВ "Мікас Плюс" актах здачі-приймання виконаних робіт за об'ємом робіт при визначенні змісту та обсягу господарської операції зазначено лише кількість працівників, яку було надано в розпорядження позивача та кількість відпрацьованих годин, при цьому не зазначено, які саме роботи, в яких об'ємах, та на яких саме об'єктах були виконані, як і не зазначено даних осіб, які відповідні роботи виконували.

Рахунки, надані позивачем на підтвердження фінансово - господарських відносин з ТОВ "Мікас Плюс", містять лише посилання на те, що оплата здійснюється за відпрацьований час, згідно з відповідними актами.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, колегія суддів зазначає наступне.

Рахунки та акти здачі-приймання виконаних робіт за об'ємом робіт надані позивачем від імені ТОВ "Мікас Плюс" та підписані директором ТОВ "Мікас Плюс" ОСОБА_3

В протоколі допиту свідка ОСОБА_3 від 01.04.2014 року, який складено старшим оперуповноваженим з ОВС ОУ ГУ Міндоходів у м. Києві майором податкової міліції Косарєвим В.В. в рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000052, ОСОБА_3 зазначила про те, що ТОВ "Мікас Плюс" було зареєстровано на її прізвище незаконно за грошову винагороду, без мети ведення господарської діяльності, директором, бухгалтером та засновником зазначеного підприємства вона не була, договори, накладні, податкові накладні, акти виконаних робіт (прийому-передачі), рахунки-фактури, довіреності та інші фінансово-господарські документи TOB "Мікас Плюс" не створювала, не підписувала та нікого на це не уповноважувала.

Згідно з абзацом 11 статті 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Відповідно до п. 198.3 ст. 198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: 1) придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; 2) придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Надані позивачем на підтвердження існування фінансово - господарських взаємовідносин з ТОВ "Мікас Плюс" первинні документи складені з порушенням вимог Закону України "Про бухгалтерський облік" та з них неможливо встановити, які саме роботи були виконані ТОВ "Мікас Плюс" та в якому обсязі.

Відповідно до частини першої статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.

Враховуючи, що позивачем не надано документів на підтвердження використання в межах своєї господарської діяльності придбаного у контрагентів товару, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про недоведеність позивачем здійснення ним господарських операцій з вказаними контрагентами реального характеру та використання придбаного товару в межах своєї господарської діяльності чи придбання з такою метою.

Аналогічна позиція, зокрема, підтверджується постановою Верховного Суду України від 05 березня 2012 року у справі № 21-421а11.

Крім того, колегія суддів не приймає до уваги надання позивачем угоди № ОG-LC-NSC 001 від 08.08.2012 року з ЯЛИТИМ ЧЕЗУМЛЕРИ САНАЙИ ВЕ ТИДЖАРЕТ ЛИМИТЕД ШИРКЕТИ та складеної до неї первинної документації, оскільки з вказаної документації неможливо встановити факт виконання зобов'язань між позивачем та ТОВ "Мікас Плюс" за договором № 12-25/01/2013 від 25.01.2013 року.

На підставі викладеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що надані позивачем докази не дають підстав для формування валових витрат та для нарахування податкового кредиту при наявності фактів, що ставлять під сумнів реальність наданих послуг.

Щодо позовної вимоги про визнання протиправними дій податкового органу щодо прийняття податкових повідомлень-рішень, колегія суддів зазначає наступне.

Пунктом 86.8 статті 86 Податкового кодексу України визначено, що: «податкове повідомлення-рішення приймається керівником контролюючого органу (його заступником) протягом десяти робочих днів з дня, наступного за днем вручення платнику податків акта перевірки у порядку, передбаченому статтею 58 цього Кодексу, для надсилання (вручення) податкових повідомлень-рішень (за результатами фактичної перевірки - з дня реєстрації (надходження) акта такої перевірки до контролюючого органу за основним місцем обліку платника податків), а за наявності заперечень посадових осіб платника податків до акта перевірки приймається з урахуванням висновку про результати розгляду заперечень до акта перевірки - протягом трьох робочих днів, наступних за днем розгляду заперечень і надання (надсилання) письмової відповіді платнику податків».

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що дії податкового органу щодо прийняття податкового повідомлення-рішення є лише службовою діяльністю осіб на яких покладено обов'язки щодо визначення суми грошових зобов'язань платника податків.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому колегія суддів вважає висновки суду першої інстанції обґрунтованими.

Судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та ухвалено рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому, у відповідності до ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін.

Керуючись ст. ст. 160, 197, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Ліцензійний консортіум" залишити без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 14 вересня 2015 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили у порядку, визначеному ст. 254 КАС України, але може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядок і строки, визначені ст.212 КАС України.

Головуючий суддя: Коротких А.Ю.

Судді: Ганечко О.М.

Літвіна Н.М.

Повний текст виготовлено 06 листопада 2015 року.

.

Головуючий суддя Коротких А. Ю.

Судді: Ганечко О.М.

Літвіна Н. М.