Справа № 302/878/14а, 2а-302/37/14
Суддя: Качмар Володимир Ярославович
Дата ухвалення: 2015-11-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 листопада 2015 року Справа № 876/4789/14

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді - Качмара В.Я.,

суддів - Гінди О.М., Ніколіна В.В.,

за участі секретаря - Ратушної М.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Міжгірського районного суду Закарпатської області від 11 квітня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_1 до заступника начальника відділу державної виконавчої служби Міжгірського районного управління юстиції Шуберта Святослава Богдановича про скасування постанови,

В С Т А Н О В И В :

У липні 2013 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до заступника начальника відділу державної виконавчої служби Міжгірського районного управління юстиції Шуберта Святослава Богдановича (далі - ВДВС) у якому, з врахуванням уточненої позовної заяви (а.с.9-11) просив: визнати протиправною бездіяльність відповідача та зобов'язати надати інформацію на його запит від 05.01.2013 (далі - Запит); визнати неправомірною та скасувати постанову ВДВС про закінчення виконавчого провадження від 27.06.2013 ВП №38569300 (далі - Постанова), поновити виконавче провадження з виконання виконавчого листа від 28.05.2013 №302/334/13-а (далі - Виконавчий лист); зобов'язати голову Ізківської сільської ради Міжгірського району Закарпатської області Савчур С.В. (далі - Сільський голова) надати декларацію про доходи за 2011 та 2012 роки та повну інформаційну відповідь на Запит; зобов'язати відповідача усунути порушення; накласти на відповідача штраф згідно ст.212-3 КАС України.

Позивач обґрунтовував свої позовні вимоги тим, що Сільський голова не виконав вимоги державного виконавця в частині виконання Виконавчого листа, виданого на підставі рішення суду, що набрало законної сили, а відтак Постанова ним прийнята передчасно та з порушенням норм чинного законодавства.

Постановою Міжгірського районного суду Закарпатської області від 11 квітня 2014 року у справі №302/878/14-а у задоволенні заявленого позову відмовлено.

Не погодившись із ухваленим рішенням, його оскаржив ОСОБА_1, який покликаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою задовольнити позов в повному обсязі. У поданій апеляційній скарзі покликається на обставини викладені в позовній заяві та вказує на те, що суд першої інстанції не звернув уваги на те, що немає жодного доказу отримання ним відповіді від Сільського голови із відповідними документами. Більше того, вважає, що така відповідь не надана в повному обсязі, а відтак Постанова прийнята передчасно і підлягає скасуванню.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з'явились, про дату, час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином, а тому, апеляційний суд, відповідно до ч.1 ст.41 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС), вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності сторін, без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, апеляційну скаргу, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що апеляційну скаргу належить задовольнити частково.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що ВДВС при прийнятті оскаржуваної Постанови діяла на підставі та у спосіб передбачений чинним законодавством, оскільки Виконавчий лист Сільським головою виконано належним чином.

Проте, такі висновки суду першої інстанції не відповідають фактичним обставинам справи та є помилковими з таких міркувань.

У п.4 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 20.05.2012 №7 «Про судове рішення в адміністративній справі» цей суд роз'яснив, що за змістом ст.159 КАС судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права з урахуванням юридичної сили правового акта в ієрархії національного законодавства, що регулює спірні правовідносини, подібні правовідносини (аналогія закону), або за відсутності такого закону - на підставі конституційних принципів і загальних засад права (аналогія права), принципів верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини при дотриманні норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені під час судового розгляду справи (у судовому засіданні, у порядку скороченого чи письмового провадження) з урахуванням вимог ст.70 КАС щодо належності та допустимості доказів або обставин, які не підлягають доказуванню, та висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними.

Цим вимогам оскаржене судове рішення не відповідає жодним чином, що є грубим порушенням норм процесуального права.

Як встановлено судом апеляційної інстанції та підтверджено матеріалами справи, ВДВС відкрито виконавче провадження з виконання Виконавчого листа, виданого на підставі рішення суду (а.с.6), яким зобов'язано Сільського голову надати повну відповідь на Запит (а.с.74).

25.06.2013 Сільський голова повідомив ВДВС, що на виконання Виконавчого листа було надано відповідь від 26.04.2013 №292 (а.с.77, 84).

27.06.2013 державним виконавцем на підставі зазначеної відповіді винесено Постанову, якою виконавче провадження з примусового виконання Виконавчого листа закінчено (а.с.5 зворот).

Не погодившись із таким рішенням відповідача, ОСОБА_1 звернувся до суду із цим адміністративним позовом.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначає Закон №606-ХІV.

Відповідно до положень ч.1 та ч.2 ст.11 Закону №606-XIV державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

В силу вимог ст.17 Закону №606-ХІV примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом, зокрема і виконавчих листів, що видаються судами.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.19 Закону №606-XIV державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа, зазначеного в ст.17 цього Закону за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення.

Відповідно до ч.1 ст.75 Закону №606-XIV після відкриття виконавчого провадження за виконавчим документом, що зобов'язує боржника вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, державний виконавець перевіряє виконання рішення не пізніше ніж на наступний день після закінчення строку, встановленого ч.2 ст.25 цього Закону для самостійного виконання рішення. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, його виконання перевіряється не пізніше наступного робочого дня після відкриття виконавчого провадження.

Відповідно до п.8 ч.1 ст.49 Закону №606-XIV виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Як вбачається з оскаржуваної Постанови, державний виконавець закінчив виконавче провадження на підставі п.8 ч.1 ст.49 Закону №606-XIV, оскільки рішення суду боржником виконано наданням відповіді на Запит від 26.04.2013 №292 (а.с.77-81).

Проте, апеляційний суд звертає увагу на те, що згідно Запиту позивачем вимагалось отримати доступ до: декларації Сільського голови за 2011-2012 роки; копії проекту рішення виконкому про соціальний паспорт с.Ізки на 2012-2013 роки; копії рішення сесії «Про звіт сільського голови про діяльність виконавчих органів сільської ради за звітний період 2012 року»; рішення виконкому «Про підсумки інвентаризації матеріально-товарних цінностей в бюджетних установах села станом на 2012 рік»; копії рішення виконкому «Про стан реалізації виконкомом сільської ради повноважень у сфері регулювання земельних відносин»; копії рішення виконкому «Про проведення річної інвентаризації матеріально-товарних цінностей, інвентаря і основних засобів в бюджетних закладах сільської ради станом за 2012 рік».

Постановою Міжгірського районного суду Закарпатської області від 15 квітня 2013 року у справі №302/334/13-а на підставі якої видано Виконавчий лист, зобов'язано Сільського голову надати повну відповідь на Запит (а.с.6).

Згідно відповіді від 26.04.2013 №292 на Запит позивача було надано копію декларації за 2011 рік, доповідь сільського голови за 2012 рік, копію рішення виконкому про підсумки інвентаризації матеріально-товарних цінностей, а також повідомлено, що рішення виконкому про соціальний паспорт за 2012 рік не приймалось, а рішення про регулювання земельних відносин немає.

Відтак, в жодному разі не можна стверджувати, що Сільський голова надав повну відповідь на Запит, оскільки відсутня запитувана декларація Сільського голови за 2012 рік; проект рішення виконкому про соціальний паспорт с.Ізки на 2013 рік (в разі, якщо таке приймалось або інформація щодо відсутності такого); пояснення причини надання особистої доповіді Сільського голови (а.с.78), а не рішення, яке вимагав позивач; рішення виконкому «Про проведення річної інвентаризації матеріально-товарних цінностей, інвентаря і основних засобів в бюджетних закладах сільської ради станом за 2012 рік», а також причини та пояснення надання рішення виконавчого комітету Ізківської сільської ради від 29.12.2012 №2 на вимогу про отримання рішення виконкому «Про підсумки інвентаризації матеріально-товарних цінностей в бюджетних установах села станом на 2012 рік».

Більше того, Сільським головою державному виконавцю не було надано належного підтвердження про надсилання позивачу та отримання ним відповіді від 26.04.2013 №292, що додаткового ставить під сумнів повне виконання Виконавчого листа.

Таким чином, в розумінні Закону №606-XIV у державного виконавця не було усіх підстав, що мають передувати закінченню виконавчого провадження за п.8 ч.1 ст.49 даного Закону.

ВДВС не доведено належного виконання Виконавчого листа Сільським головою та не вжито всіх заходів примусового виконання рішень, а відтак апеляційний суд приходить до переконання про передчасність прийняття ним оскаржуваної Постанови, у зв'язку із чим така підлягає визнанню протиправною та скасуванню.

Згідно з ч.2 ст.71 КАС в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Доводи відповідача спростовуються встановленими судом апеляційної інстанції обставинами та наявними в матеріалах справи доказами.

Щодо позовних вимог ОСОБА_1 про визнання протиправною бездіяльність відповідача та зобов'язання надати інформацію на його Запит, а також поновити виконавче провадження з виконання Виконавчого листа, то суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Так, ВДВС не є суб'єктом, який може надати інформацію на Запит позивача, а лише органом, який зобов'язаний вчинити усі дії по виконанню Виконавчого листа. Більше того враховуючи, що попередньо апеляційний суд прийшов до висновку про необхідність визнання протиправною та скасування Постанови, то підстави для зобов'язання ВДВС поновити виконавче провадження відсутні, оскільки державний виконавець в такому випадку зобов'язаний продовжити виконавчі дії в силу закону.

В частині ж позовних вимог про зобов'язання Сільського голову надати декларацію про доходи за 2011 та 2012 роки та повну інформаційну відповідь на Запит, усунути порушення та накласти на відповідача штраф, апеляційний суд приходить до переконання про неможливість їх задоволення, оскільки рішенням суду, яке набрало законної сили уже зобов'язано Сільського голову вчинити такі дії, відтак такі вимоги можуть бути вирішені лише за заявою ОСОБА_1 в порядку ст.267 КАС України, яка передбачає судовий контроль за виконанням рішення суду та зокрема передбачає можливість накладення штрафу. Посилання ж позивача на ст.212-3 КАС України як на підставу для накладення штрафу є помилковим, оскільки вказана стаття стосується порядку та строків касаційного оскарження, що не має відношення до заявлених ним вимог.

Підсумовуючи, апеляційний суд приходить до переконання про підставність позовних вимог ОСОБА_1 щодо визнання протиправною та скасування Постанови.

З огляду на викладене, оскільки постанова суду першої інстанції прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, то апеляційну скаргу належить задовольнити частково, а оскаржувану постанову слід скасувати та прийняти нову постанову.

Керуючись ст.ст.195, 196, 198, 202, 205, 207, 254 КАС, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову Міжгірського районного суду Закарпатської області від 11 квітня 2014 року скасувати та прийняти нову постанову, якою позов задовольнити частково.

Визнати протиправною та скасувати постанову відділу державної виконавчої служби Міжгірського районного управління юстиції про закінчення виконавчого провадження від 27 червня 2013 року ВП №38569300.

В задоволенні решти позову відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів після набрання нею законної сили.

Головуючий суддя В.Я. Качмар

Суддя О.М. Гінда

Суддя В.В. Ніколін

Повний текст виготовлений 09 листопада 2015 року.