Справа № 823/5176/15
Суддя: В.І. Коваленко
Дата ухвалення: 2015-10-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

30 жовтня 2015 року справа № 823/5176/15 м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Коваленка В.І.,

за участю секретаря Савости С.В.,

за участю:

позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2 за договором,

представника відповідача управління Міністерства внутрішніх справ України в Черкаській області ОСОБА_3 за довіреністю,

представника відповідача Головного управління Державної казначейської служби України в Черкаській області не зявився,

представника третьої особи ОСОБА_4 за довіреністю,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до управління Міністерства внутрішніх справ України в Черкаській області, Головного управління Державної казначейської служби України в Черкаській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_5 управління Пенсійного фонду України в Черкаській області, про стягнення одноразової грошової допомоги при звільненні,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до управління Міністерства внутрішніх справ України в Черкаській області, Головного управління Державної казначейської служби України в Черкаській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_5 управління пенсійного фонду України в Черкаській області, про стягнення одноразової грошової допомоги при звільненні.

Позивач подав до суду клопотання про поновлення строку звернення до суду, зазначивши, що цей строк пропущений ним з поважних причин.

В обґрунтування поданого клопотання позивач вказав, що пропуск строку звернення до суду з даним позовом обумовлений тривалими судовими процесами щодо встановлення підстави звільнення його зі служби, а також тією обставиною, що з аналогічним позовом він звертався в порядку цивільного судочинства, однак ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 24.09.2014р. рішення судів, якими вирішено спір по суті, скасовані, а провадження у справі закрито.

В судовому засіданні позивач та його представник підтримали заявлене клопотання та просили його задовольнити.

Відповідач - управління Міністерства внутрішніх справ України в Черкаській області, у запереченнях проти адміністративного позову зазначив, що позивач пропустив строк звернення до суду з позовом за відсутності поважних причин.

В судовому засіданні представник відповідача - управління Міністерства внутрішніх справ України в Черкаській області, проти заявленого клопотання заперечила та просила залишити без розгляду позовну заяву позивача.

Представник відповідача - Головного управління Державної казначейської служби України в Черкаській області, в судове засідання не зявився, проте подав до суду клопотання про розгляд справи без його участі.

Представник третьої особи в судовому засіданні зазначила, що після розєднання позовних вимог даний судовий спір не впливає на права, обовязки чи інтереси Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області.

Заслухавши пояснення учасників процесу, розглянувши подані документи і матеріали, судом встановлено, що управління Міністерства внутрішніх справ України в Черкаській області видало наказ № 63 о/с про звільнення позивача з 23.10 2007 року у відставку Збройних Сил України за п. 65 «А» «за віком» Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України.

Згідно відомостей, які містяться в матеріалах справи, наказом № 79 від 19.02.2008 року «Про внесення змін до наказу № 63 о/с від 22.01.2008 року» , відповідачем змінено підстави звільнення на ст. 62, 66, 67 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України (за дискредитацію), а наказом №53 о/с від 16.03.2010 року відповідач у наказ № 79 о/с від 19.02.2007 року вніс зміни в частині підстав звільнення зі служби на п. 64 «Ж» вказаного Положення «за власним бажанням».

Постановами Придніпровського районного суду м. Черкаси від 10.10.2008 року у справі №2а-325/08, яка набрала законної сили 20.11.2009р. та залишена без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 20.11.2009р., а також від 01.12.2010 року у справі №2а-2066/10, яка набрала законної сили 19.04.2011р. та залишена без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 19.04.2011р. - накази № 79 о/с від 19.02.2008 року та № 53 о/с від 16.03.2010 року визнані неправомірними, скасовані, а відповідача зобов'язано надати Головному управлінню Пенсійного фонду України в Черкаській області документи на призначення позивачу пенсії.

Суд зазначає, що статтею 9 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (в редакції чинній на момент звільнення позивача) передбачено виплату одноразової грошової допомоги при звільнені зі служби.

Так, згідно частини першої вказаної статті (в редакції чинній на момент звільнення позивача) особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби і військової служби за контрактом та деяким іншим особам, які мають право на пенсію за цим Законом та звільняються зі служби за віком, станом здоровя чи у звязку із скороченням штатів, після закінчення строку контракту, у звязку із систематичним невиконанням умов контракту командуванням, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

Отже, необхідною умовою виплати позивачу вказаної допомоги є звільнення зі служби за віком.

З наведених рішень судів вбачається, що відповідач неодноразово змінював підстави звільнення позивача зі служби, що перешкоджало останньому звернутись до суду про стягнення грошової допомоги при звільненні.

В судовому засіданні встановлено, що рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 29 листопада 2012 року у справі № 2314/3123/11р. позовні вимоги позивача до УМВС України в Черкаській області задоволено частково та стягнуто з останнього на користь позивача 32 905 грн. 82 коп. шкоди, повязаної з неотриманням позивачем пенсії; 2 116 грн. 80 коп. шкоди у вигляді недоплаченої пенсії; 10 401 грн. 32 коп. компенсації з урахуванням величини приросту індексу споживчих цін за несвоєчасно виплачену пенсію; 9 187 грн. 62 коп. як шкоди у звязку з невиплатою допомоги при звільнені; 3000 грн. моральну шкоду; 500 грн. витрат на правову допомогу.

Рішенням апеляційного суду Черкаської області від 04 липня 2013 року у справі №22ц/793/1195/13 вищезазначене рішення суду першої інстанції змінено в частині визначення розміру шкоди, повязаної з неотриманням пенсії за період з 24.10.2007р. по 08.09.2009р. та стягнуто з УМВС України в Черкаській області 30 652 грн. 02 коп. У частині стягнення шкоди у вигляді неоплаченої пенсії за період з 09.09.2009р. по 30.04.2011р., компенсації втрати частини доходів, у звязку з порушенням строків виплати пенсії, одноразової допомоги при звільненні та стягнення моральної шкоди - рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 29 листопада 2012 року скасовано та відмовлено ОСОБА_1 в задоволенні цих позовних вимог.

В судовому засіданні встановлено, що ухвалою Черкаського окружного адміністративного суду від 16.08.2013р. закрито провадження в адміністративній справі №823/2673/13-а за позовом ОСОБА_1 до управління Міністерства внутрішніх справ України в Черкаській області, Головного управління Державної казначейської служби в частині стягнення одноразової грошової допомоги при звільненні та відшкодування моральної шкоди. Дослідивши зміст адміністративного позову у справі №823/2673/13-а, суд встановив, що підставою його предявлення є порушення відповідачем положень статті 9 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», що полягає у невиплаті позивачу грошової допомоги при звільненні зі служби в розмірі 9 187 грн. 62 коп. та потягло за собою виникнення моральної шкоди в сумі 5 000 грн.

Закриваючи провадження в адміністративній справі №823/2673/13-а суд першої інстанції виходив з того, що Придніпровський районний суд м. Черкаси своєю постановою від 29 листопада 2012 року у справі № 2314/3123/11р. вже вирішив спір між ОСОБА_1 та управлінням Міністерства внутрішніх справ України в Черкаській області про стягнення грошової допомоги при звільненні зі служби в розмірі 9 187 грн. 62 коп. Отже, є таке, що набрало законної сили рішення суду про спір між тими самими сторонами, про той самий предмет.

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 15.10.2013р. вказану ухвалу суду залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 24 вересня 2014 року рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 29 листопада 2012 року у справі № 2314/3123/11р. та рішення апеляційного суду Черкаської області від 04 липня 2013 року скасовано, а провадження у справі закрито у звязку з тим, що спір не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Вказана ухвала суду від 24.09.2014р. направлена 17.10.2014р. позивачу рекомендованим листом з повідомленням про вручення та вручена 22.10.2014р.

З позовом до суду у даній справі позивач звернувся 21.11.2014р.

Сукупність наведених вище обставин свідчить, що позивач намагався захистити своє право на виплату допомоги при звільненні як в порядку цивільного так і в порядку адміністративного судочинства, однак не зміг реалізувати це право з незалежних від нього причин.

Вирішуючи питання про визнання поважними причин пропуску строку звернення до адміністративного суду, суд виходить з того, що згідно статті 99 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Суд також враховує, що відповідно до частини 1 статті 100 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.

Суд зазначає, що згідно частини 3 статті 8 Конституції України її норми є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

В силу положень частини 2 статті 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Суд також бере до уваги, що Конституція України не обмежує певним періодом у часі право особи (фізичної або юридичної) на звернення до суду.

Крім того, відповідно до частини 2 статті 8 Кодексу адміністративного судочинства України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Так, Рішенням Європейського суду з прав людини від 1 грудня 2011 року, яке 1 березня 2012 року набуло статусу остаточного, визнане порушення права на доступ до суду у справі «Андріївська проти України», про яке Вищий адміністративний суд України повідомив листом № 1024/11/13-12 від 10 квітня 2012 року та окремо наголосив про спрямування організації роботи адміністративних судів на усунення надмірних правових і фактичних ускладнень під час звернення особи до суду і розгляду її справи у суді.

Таким чином, розглянувши подані документи і матеріали, суд приходить до висновку, що оскільки позивач пропустив строк звернення до суду з незалежних від нього обставин, тому причини пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду з позовом у даній справі є поважними.

Разом з тим, суд не знаходить підстав для поновлення такого пропущеного строку, оскільки відповідно до частини 1 статті 102 Кодексу адміністративного судочинства України пропущений з поважних причин процесуальний строк, встановлений законом, може бути поновлений, а процесуальний строк, встановлений судом, - продовжений судом за клопотанням особи, яка бере участь у справі.

Проте, згідно з частиною 4 статті 102 Кодексу адміністративного судочинства України правила даної статті не поширюються на строки звернення до адміністративного суду.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст. ст. 8, 99, 100, 102, 159, 160, 165, 254 КАС України, суд,

УХВАЛИВ:

Визнати поважними причини пропуску ОСОБА_1 строку звернення до Черкаського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до управління Міністерства внутрішніх справ України в Черкаській області, Головного управління Державної казначейської служби України в Черкаській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_5 управління Пенсійного фонду України в Черкаській області, про стягнення одноразової грошової допомоги при звільненні.

В задоволенні клопотання позивача в частині поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя В.І. Коваленко

Повний текст ухвали виготовлено 04.11.2015р.