Справа № 296/10394/15-а
Суддя: Шалота К. В.
Дата ухвалення: 2015-10-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
22 жовтня 2015 р. м.Житомир

Корольовський районний суд м. Житомира в складі:

головуючого судді Шалоти К.В.,

за участі секретаря судового засідання Медведської Т.В.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача - Москаленка А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії щодо призначення, нарахування та виплати одноразової грошової допомоги,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом до Міністерства оборони України, в якому просив:

- визнати протиправними дії відповідача щодо відмови у нарахуванні та виплаті йому одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням інвалідності II групи (довічно) внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби у розмірі 30-місячного грошового забезпечення$

- зобов`язати Міноборони України вчинити дії щодо призначення, нарахування та виплати полковнику у відставці ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу в зв`язку з встановленням інвалідності II групи внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби в розмірі 30-місячного грошового забезпечення урахуванням раніше виплаченої суми, відповідно до Порядку затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 28.05.2008 р. №499 "Про затвердження Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб".

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що проходив військову службу у Збройних Силах, наказом Міністра Оборони України від 22.03.2005 р. був звільнений в запас у зв`язку за станом здоров`я; 30.03.2005 р. наказом командира в/ч НОМЕР_1 №68 був виключений зі списків військової частини. За результатами огляду МСЕК від 04.10.2013 року, став інвалідом війни ІІ групи довічно, внаслідок виконання обов`язків військової служби, а тому відповідно до Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" має право на отримання одноразової грошової допомоги у розмірі 30-місячного грошового забезпечення, яку відповідач відмовляється призначити та виплатити, у зв`язку з чим змушений звернутися до суду за захистом своїх прав.

Позивач в судовому засіданні позов підтримав в повному обсязі, надав пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві та просив його задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечував, надав письмові пояснення, в яких посилався на те, що позивач ОСОБА_1 не звертався до Житомирського обласного військового комісаріату як уповноваженого органу з документами для виплати допомоги, вказане питання Міністерством оборони України не розглядалось, а рішення про відмову у виплаті ОСОБА_1 допомоги не приймалось, а тому порушення права, свободи чи інтереси позивача відсутні, у зв`язку з чим у задоволенні позову просив відмовити повністю.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, повно та всебічно з"ясувавши всі фактичні обставини справи, оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи, суд вважає позов таким, що не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що наказом Міністра оборони України № 171 від 22.03.2005 р. полковник ОСОБА_1 був звільнений з військової служби у запас за станом здоров"я, з правом носіння військової форми одягу; з 30.03.2005 р. ОСОБА_1 виключений зі списків особового складу частини, що підтверджується витягом з наказу командира військової частини НОМЕР_1 № 68 від 30.03.2005 р.

Протягом 1996-2015 р. НАСК «Оранта» проводила виплату 26.07.2004 та 16.12.2005 року ОСОБА_1 страхової суми у розмірі 400 грн. та 875 грн. за державним обов`язковим страхуванням військовослужбовців, що підтверджується довідкою ВАТ НАСК «Оранта» № 0690-07-05/944 від 20.08.2015 р.

04.10.2013 р. ОСОБА_1 було встановлено безстроково ІІ групу інвалідності внаслідок поранення, захворювання, так, повязані з виконанням обовязків військової служби під час участі в бойових діях у складі Миротворчих силах, що підтверджується довідкою до акта огляду МСЕК серії 10 ААБ № 667230 від 04.10.2013 р.

Позивачу видано посвідчення серії НОМЕР_2 від 07.10.2013 р., згідно з яким він є інвалідом ІІ групи; посвідчення є безстроковим.

29 липня 2015 року позивач звернувся до директора Департамента фінансів Міністерства Оборни України Марко І.Ю. з заявою про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням інвалідності, на яку 17 серпня 2015 року листом №248/3/6/18/5 отримав відмову у зв`язку з тим, що до ст. 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» було внесено зміни, дія яких поширюється тільки на військовослужбовців, які звільнені після 01.01.2007 року.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни здійснюється відповідно до Закону України від 25 березня 1992 року № 2232-ХІІІ «Про військовий обов`язок і військову службу» (далі Закон № 2232-ХІІІ).

Відповідно до статті 41 цього Закону (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин, тобто на час встановлення позивачу інвалідності ІІ групи внаслідок виконання обовязків військової служби) виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або каліцтва військовослужбовців, військовозобовязаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обовязків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі Закон № 2011-ХІІ).

Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців визначені Законом № 2011-ХІІ, розділом ІІ якого встановлені права військовослужбовців, зокрема, щодо грошового забезпечення.

Частиною 2 статті 16 Закону № 2011-ХІІ (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин, тобто на час встановлення позивачу інвалідності ІІ групи внаслідок виконання обовязків військової служби) передбачено, що у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного військовослужбовцю під час виконання ним обов`язків військової служби, а також інвалідності, що настала в період проходження військової служби або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження військової служби, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі до пятирічного грошового забезпечення за останньою посадою в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України.

У відповідності до ч. 1 ст.16 Закону України № 2011-XII одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців (далі - допомога) - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.

Згідно ч. 6 ст. 16-3 Закону України № 2011-XII допомога призначається і виплачується Міністерством оборони України, іншими центральними органами виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями та правоохоронними органами.

Частина 9 ст. 16 Закону України № 2011-ХІІ встановлює, що порядок призначення і виплати Допомоги визначається Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 28.05.2008 № 499 затверджено Порядок та умови призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб (далі - Порядок № 499).

Пунктом 3 Порядку № 499 передбачено, що особи, яким виплачується одноразова грошова допомога в разі настання інвалідності, подають за місцем проходження служби (зборів) або до військомату (далі - уповноважений орган), визначені цим пунктом документи.

Пунктом 7 Порядку № 499 визначено, що керівник уповноваженого органу подає в 15- денний строк з дня реєстрації документів головному розпорядникові бюджетних коштів висновок щодо можливості виплати одноразової грошової допомоги, до якого додаються документи, зазначені в п. З цього Порядку.

Головний розпорядник коштів приймає у місячний строк після надходження зазначених документів на їх підставі рішення про призначення одноразової грошової допомоги і надсилає його разом з документами уповноваженому органові для видання наказу про виплату такої допомоги особам, які звернулися за нею, або в разі відмови для письмового повідомлення заявника із зазначенням мотивів відмови.

Крім того, дані правовідносини врегульовано наказом Міноборони № 530 від 14.08.2014 «Про затвердження Положення про організацію в Міністерстві оборони України роботи з обчислення вислуги років для призначення пенсій військовослужбовцям і соціального забезпечення осіб, звільнених з військової службі, та членів їх сімей».

Відповідно п. 4.7 Наказу № 530 документи на одержання одноразової грошової допомоги в разі встановлення інвалідності особам, звільненим з військової служби (зборів, резерву), оформляє та подає в Департамент фінансів Міністерства оборони України обласний військовий комісар за місцем проживання цих осіб.

Висновок стосовно можливості виплати одноразової грошової допомоги, згідно з п. 4.8 Наказу № 530 подається відповідними органами в 15-денний строк з дня реєстрації документів до Департаменту фінансів Міністерства оборони України. Якщо документів, необхідних для прийняття рішення про виплату одноразової грошової допомоги, немає, уповноважений орган письмово повідомляє заявника та в разі необхідності надає допомогу в їх оформленні.

З метою впорядкування порядку виплати одноразової грошової допомоги, наказом Міністра оборони України від 12.07.2007 року №168 створено комісію з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби.

Відповідно до п. 2 наказу Міністра оборони України від 12.07.2007 року №168 голова комісії забезпечує, зокрема підготовку пропозицій та подання їх Міністру оборони України для прийняття рішення про призначення Допомоги та її розмір.

З викладеного слідує, що рішення про призначення або відмову у призначенні Допомоги належить до виключної компетенції розпорядника бюджетних коштів, яким є Міністерство оборони України.

Разом з тим матеріали справи свідчать про те, що ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 як уповноваженого органу у встановленому законодавством порядку визначених п. 3 Порядку № 499 документів для виплати Допомоги не подавав, відповідно військовий комісар ІНФОРМАЦІЯ_2 на адресу Міністерства оборони України, як головного розпорядника бюджетних коштів, висновку щодо можливості виплати Допомоги також не подавав, у зв`язку з чим комісією Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги питання призначення і виплати Допомоги ОСОБА_1 не розглядалось, жодних рішень про відмову у виплаті ОСОБА_2 не приймалось.

Відповідь на звернення ОСОБА_1 за підписом ТВО начальника управління організаційного, соціального забезпечення та тарифікації Департаменту фінансів Міністерства оборони України від 17.08.2015, на яку ОСОБА_1 посилається як на відмову у виплаті Допомоги, не є рішенням Міністерства оборони України як головного розпорядника бюджетних коштів про відмову у виплаті Допомоги, оскільки до повноважень начальника управління організаційного, соціального забезпечення та тарифікації Департаменту фінансів Міністерства оборони України не належить розгляд питань щодо прийняття рішення про призначення або відмову у призначенні Допомоги.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до положень ст. 6 КАС України кожна особа має право звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Завданням адміністративного судочинства згідно ст. 2 КАС України є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Згідно з ч. 2 ст. 17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема фізичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень.

З цієї норми слідує, що обов`язковими умовами для звернення особи до суду з позовом має бути наявний об`єкт захисту (порушене право, свобода чи інтерес), саме він є підставою для звернення за захистом свого права із застосуванням відповідного захисту.

Об`єкт захисту виникає у разі прийняття рішення з боку суб`єкта владних повноважень, яке на думку особи, що звертається з позовом, порушує її права, свободи або інтереси.

Враховуючи, що Міністерством оборони України жодних рішень щодо призначення або відмови у призначенні Допомоги ОСОБА_1 не приймалось, то порушення права, свободи чи інтересу Позивача відсутні, що свідчить як про відсутність самого об`єкту захисту у даній справі так і взагалі публічно-правового спору між Міністерством оборони України та Позивачем щодо відмови у виплаті ОСОБА_2 .

З огляду на викладене, враховуючи, що позивачем порушено порядок звернення з заявою про виплату одноразової грошової допомоги та не використано всі способи захисту порушеного права, суд дійшов висновку, що поданий позов ОСОБА_1 до суду є передчасним, а тому не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 8-11, 70, 71, 86, 87, 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, Корольовський районний суд м. Житомира,

П О С Т А Н О В И В :

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 відмовити.

Постанова суду може бути оскаржена в апеляційному порядку до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Корольовський районний суд м. Житомира шляхом подання апеляційна скарга протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає до Житомирського апеляційного адміністративного суду.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Cуддя К. В. Шалота