Справа № 11600/10/2070
Суддя: Волошин Д.А.
Дата ухвалення: 2011-02-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

07 лютого 2011 р. № 2-а- 11600/10/2070

Харківський окружний адміністративний суд у складі :

головуючого судді - Волошина Д.А.

за участю секретаря судового засідання Боклаг А.С.

за участю позивача ОСОБА_1, представників: позивача ОСОБА_2, відповідача ОСОБА_3, третьої особи - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління МВС України в Харківській області, третя особа: Начальник Головного Управління МВС України в Харківській області ОСОБА_4 Дмитрієвич про визнання бездіяльності незаконною та стягнення суми,-

В С Т А Н О В И В:

До Харківського окружного адміністративного суду звернувся позивач ОСОБА_1 (далі-позивач) з адміністративним позовом до Головного управління МВС України в Харківській області, (далі відповідач) третя особа: Начальник Головного Управління МВС України в Харківській області ОСОБА_4 Дмитрієвич, в якому з урахуванням уточнених позовних вимог просив визнати бездіяльність Головного Управління МВС України в Харківській області відносно затримки виконання судового рішення незаконним та стягнути на користь позивача середню заробітну плату за час затримки виконання судового рішення в сумі 20338,80 грн.

В обґрунтування позову зазначає, що постановою Харківського окружного адміністративного суду від 19.02.2009 року було поновлено позивача на службі в органах внутрішніх справ та стягнуто кошти за час вимушеного прогулу з 24.03.08р. по 19.02.09р. в сумі 18640 грн. із розрахунку 1743,75 грн. за місяць. Ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 10.11.2009 року постанова Харківського окружного адміністративного суду від 19.02.2009 року залишена без змін. Зазначає, що 20.02.09р. відповідач повинен був виконати судове рішення і поновити позивача на роботі. Між тим поновлено позивача на роботі тільки 02.02.10р. в примусовому порядку після відкриття виконавчого провадження, шляхом призначення на посаду старшого уповноваженого в ОСОБА_5 Несвоєчасне виконання судового рішення потягло за собою вимушений прогул з 20.02.09р. по 02.02.10р. і втрату заробітку за цей час в сумі 20338,80 грн.

Відповідач проти позову заперечує, з підстав викладених у письмових запереченнях на позов, зазначає, що ним рішення суду виконано у встановлені законодавством строки, а саме з моменту набрання чинності та надходження тексту рішення до відповідача, а отже позовні вимоги не підлягають задоволенню. Вказує, що позивач не звертався з рапортом або заявою до відповідача про виконання рішення суду та поновлення його на службі в органах внутрішніх справ в період з 20.02.09р. по 25.01.10р.

Третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на боці відповідача проти позову заперечує, зазначає, що ним рішення суду виконано у встановлені законодавством строки, а саме з моменту набрання чинності та надходження тексту рішення до відповідача, а отже позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Позивач та його представник в судовому засіданні підтримали заявлені позовні вимоги в повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти позову з підстав викладених у письмових запереченнях на позов.

Представник третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на боці відповідача в судовому засіданні заперечував проти позову.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши докази у їх сукупності, встановив наступне.

З 10.08.1994 року позивач працював в органах міліції, на момент звільнення працював на посаді старшого оперуповноваженого СБНОН Київського РВ ХМУ ГУМВСУ в Харківській області. Наказом № 153 о/с від 24.03.2008 року був звільнений зі служби в органах внутрішніх справ. Позивач з наказом про звільнення не погодився та оскаржив його у суді.

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 19.02.2009 року адміністративний позов позивача було задоволено частково, а саме скасовано наказ начальника ГУ МВС України в Харківській області № 153-о/с від 24.03.2008р.; поновлено ОСОБА_1 на службі в органах внутрішніх справ України; стягнуто на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 24.03.08р. по 19.02.09р. в розмірі 18640,52 грн.

Ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 10.11.2009 року постанова Харківського окружного адміністративного суду від 19.02.2009 року залишена без змін.

22.12.09р. позивач звернувся до підрозділу примусового виконання рішень відділу Державної виконавчої служби ГУЮ у Харківській області з заявами про відкриття виконавчого провадження про поновлення його на роботі в органах внутрішніх справ, стягнення коштів за час вимушеного прогулу та скасування наказу про звільнення.

11.01.2010р. підрозділ примусового виконання рішень відділу ДВС ГУЮ у Харківській області відкрив виконавче провадження за зазначеними заявами, що підтверджується постановами про відкриття виконавчого провадження за виконавчими документами. Постанови про відкриття виконавчого провадження були отримані відповідачем 12.01.10р., про що свідчить відмітка канцелярії відповідача. Зазначений факт був підтверджений представником відповідача в судовому засіданні та додаткових запереченнях на позов.

Постановою про закінчення виконавчого провадження від 25.02.2010р. підрозділ примусового виконання рішень відділу державної виконавчої служби ГУЮ у Харківській області закінчив виконавче провадження за виконавчим листом про поновлення позивача в органах внутрішніх справ, оскільки позивач був фактично поновлений в органах внутрішніх справ відповідно до наказу № 6 о/с від 25.01.2010р.

Відповідач наказом № 13 о/с від 02.02.2010р. призначив позивача на посаду старшого оперуповноваженого ВКМСД Жовтневого РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 256 КАС України передбачено, що негайно виконуються постанови суду про поновлення на посаді у відносинах публічної служби.

Як вбачається з постанови про відкриття виконавчого провадження від 11.01.2010 року про поновлення ОСОБА_1 на службі в органах внутрішніх справ на відповідача було покладено обовязок щодо негайного виконання рішення, що повністю відповідає положенню ст. 77 Закону України «Про виконавче провадження». Зазначена постанова надійшла до відповідача 12.01.2010 року, а була виконана лише 25.01.2010р., що свідчить про затримку виконання рішення суду, тобто відсутність його негайного виконання.

При цьому з ухвали Харківського апеляційного адміністративного суду від 10.11.09р. вбачається, що в судовому засіданні був присутній представник відповідача, а отже відповідач був обізнаний про прийняте судове рішення, однак жодних дій щодо виконання рішення суду не вчинив. Зазначена обставина свідчить, що позивач вимушений був звернутися до виконавчої служби за примусовим виконанням постанови Харківського окружного адміністративного суду від 19.02.09р.

Згідно з абз. 2 п. 13 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 06.03.2008 року №2 „Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства України під час розгляду адміністративних справ, при розгляді спорів з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби застосовуються положення, встановлені спеціальними законами. У разі коли ці закони зазначені питання не врегульовують, то необхідно субсидіарно застосовувати законодавство про працю, зокрема КЗпП України.

Спеціальним законодавством у даному випадку є Закон України «Про міліцію» та постанова Кабінету Міністрів Української РСР від 29.07.91 N 114 "Про затвердження Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ", які визначають загальні засади діяльності, статус осіб, які працюють в органах внутрішніх справ. У звязку з тим, що закон та положення не містить положень, які б врегульовували питання, повязані зі стягненням середнього заробітку за час затримки виконання судового рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого працівника, на думку суду, у даному випадку субсидіарно слід застосовувати законодавство про працю, зокрема КЗпП України.

Відповідно до ст. 236 Кодексу законів про працю України, у разі затримки власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки.

На підставі викладеного суд вважає, що мала місце бездіяльність відповідача, що полягала в затримці виконання судового рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого позивача з вини відповідача. А тому з відповідача на користь позивача слід стягнути середній заробіток за весь час такої затримки, оскільки з часу звільнення до його поновлення на роботі позивач ніде не працював.

Але разом з тим суд не погоджується із періодом стягнення середнього заробітку та сумою, яку необхідно стягнути, що заявлені позивачем у позові.

Так, позивач вважає, що час вимушеного прогулу виник за період з 20.02.09р. по 02.02.2010 року, коли його фактично було поновлено на роботі.

Суд зазначає, що виконання рішення суду здійснюється в добровільному або примусовому порядку. Відповідно до ч. 4 ст. 257 КАС України передбачено, що примусове виконання судових рішень в адміністративних справах здійснюється в порядку встановленому Законом України «Про виконавче провадження».

Позивач не надав суду доказів звернення до відповідача з заявою або рапортом, щодо виконання рішення суду про поновлення позивача в органах внутрішніх справ в період з 20.02.09р. по 25.01.10р. в добровільному порядку. Про відсутність таких звернень з боку позивача також свідчить лист ГУ МВС України в Харківській області від 11.10.2010 року. (а.с. 67) В судовому засіданні позивач пояснив, що після винесення ухвали Харківського апеляційного адміністративного суду від 10.11.09р. до відповідача не звертався, отримавши виконавчі листи звернувся до виконавчої служби 22.12.09р. за примусовим виконанням рішення суду. Таким чином зазначені обставини свідчать, що позивач в період з 20.02.09р. по 21.12.09р. не вчиняв дій, щодо виконання рішення про поновлення його в органах внутрішніх справ, отже вимушений прогул пов'язаний з затримкою виконання рішення суду почався саме з 22.12.09р., коли позивач звернувся до виконавчої служби за примусовим виконанням рішення суду.

Також суд зазначає, що постановою Харківського окружного адміністративного суду від 19.02.09р. зобовязано відповідача поновити позивача саме в органах внутрішніх справ, а не на посаді. Позивач був поновлений в органах внутрішніх справ наказом № 6 о/с від 25.01.10 року, таким чином суд приходить до висновку, що вимушений прогул пов'язаний з затримкою виконання рішення суду припинився саме 25.01.10 року, коли було виконано рішення суду, а не 02.02.10р., в звязку з чим період стягнення має бути визначений з 22.12.09р. по 25.01.2010 року.

Відповідно до довідки № 61/ФЧ-138 від 29.10.2010 року за повні два місяці роботи вбачається, що грошове утримання позивача до моменту його звільнення за один місяць складало 1708,87 грн. Отже сума стягнення за таких умов має бути визначена наступним чином : 1 місяць 3 дні * 1708.87 грн., що дорівнює 1879,78 грн.

Тому в задоволенні позовних вимог в частині стягнення більшої суми, за більший період, що визначені позивачем, слід відмовити.

Відповідно до ч. 3 ст. 94 КАС України, якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог.

Керуючись ст.19 Конституції України, ст. ст. 94, 160, 161, 162, 163, 167, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління МВС України в Харківській області, третя особа: Начальник Головного Управління МВС України в Харківській області ОСОБА_4 Дмитрієвич про визнання бездіяльності незаконною та стягнення суми задовольнити частково.

Визнати бездіяльність Головного Управління МВС України в Харківській області відносно затримки виконання судового рішення незаконною.

Стягнути з Головного Управління МВС України в Харківській області (61002, м. Харків вул. Раднаркомівська 5) на користь ОСОБА_1 середню заробітну плату за час затримки виконання судового рішення в сумі 1879.78 (одна тисяча вісімсот сімдесят девять грн. 78 коп.).

В іншій частині позову відмовити.

Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 (АДРЕСА_1) витрати по сплаті судового збору у розмірі 1, 70 грн. (одна грн. 70 коп.)

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення протягом десяти днів з дня її проголошення, у разі застосування судом частини третьої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного проваджені або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови складено 11 лютого 2011 року.

Суддя Волошин Д.А.