Справа № 2-а-751/1-2010
Суддя: Метелешко О. В.
Дата ухвалення: 2010-10-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а-751/1-2010р.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 жовтня 2010 року Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Метелешко О.В.

при секретарі Паєті О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора Березанського взводу ДПС при УДАІ ГУМВС України в Київській області ОСОБА_2 про скасування постанови та визнання дій неправомірними,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із вищевказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що постановою інспектора дорожньо-патрульної служби прапорщика міліції ОСОБА_3 ДПС Березанського взводу ДПС УДАІ ГУ МВС України в Київській області серія «АІ» № 201556 від 20.06.2010 року у справі про адміністративне правопорушення протокол серія «АІ 1» № 005306 від 20.06.2010 року його було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 255 грн.

Позивач вважає дану постанову необгрунтованою, такою, що не відповідає нормам КУпАП та винесеною з перевищенням компетенції субєкта владних повноважень, а саме не були зясовані й доведені обставини, які б свідчили, що в його діях є ознаки проступку, за який законом встановлено адміністративну відповідальність. Крім того, при ознайомленні з протоколом про адміністративні правопорушення в графі по суті порушення пояснено, що позивач рухався в с. Іванків, Бориспільського району, Київської області зі швидкістю 88 км/год. і був зупинений працівником ДАІ, який показав йому швидкість 88 км/год. Зважаючи на час, а саме 21 год. 12 хв., що зазначено у протоколі, позивач на приладі Беркут № 0510066 так і не зміг розгледіти ці показники, не кажучи вже про час фіксації порушення, який йому взагалі не було надано, мотивувавши, що час відображається в компютері автоматично. Позивач заперечував, що це швидкість не його автомобіля і він рухався на автомобілі НОМЕР_1 зі швидкістю в межах 60-70 км/год., згідно приладу для вимірювання швидкості руху на його транспортному засобі. Таким чином, підтвердити те, що швидкість заміряна приладом Беркут № 0510066 належить транспортному засобу інспектор не зміг, про що він зазначив у поясненнях до протоколу. Проте, інспектором всі його доводи, зауваження і клопотання біло проігноровано.

Враховуючи вищенаведене, позивач вказує на те, що дії інспектора дорожньо-патрульної служби прапорщика міліції ОСОБА_3 по складанню протоколу серії АІ № 005306 про адміністративне правопорушення та постанови серії АІ № 201556 від 20.06.2010 року є незаконними.

У судове засідання позивач з'явився, позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити.

Відповідач інспектор Березанського взводу ДПС при УДАІ ГУМВС України в Київській області ОСОБА_2 у судове засідання не з»явився, через канцелярію суду надав письмові заперечення, в яких просив залишити адміністративний позов без задоволення.

Вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до протоколу про адміністративі.е правопорушення серія АІ1 № 005306 від 20 червня 2010 року, ОСОБА_1 20 червня 2010 року о 21 год. 12 хв., керуючи автомобілем «Опель», н/з НОМЕР_2 на 48 км а/д Київ-Харків, рухався зі швидкістю 88 км/год., чим перевищив швидкість на 28 км/год. та порушив п. 12.4 ПДР України (а.с. 4).

у Відповідно до постанови у справі про адміністративне правопорушення серія АІ 201556 від 20 червня 2010 року на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у сумі 255 грн. 00 коп. (а.с. 5).

У запереченнях відповідач зазначив те, що адміністративний позов про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення серії АІ № 201556 від 20.06.2010 року не підлягає задоволенню, а саме зазначив, що відповідно до п. 12.9 ПДР України водієві забороняється: б) перевищувати максимальну швидкість, зазначену у пунктах 12.4 - 12.7, на ділянці дороги, де встановлено дорожні знаки 3.29, 3.31, або на транспортному засобі, на якому встановлено розпізнавальний знак відповідно до підпункту (и) пункту 30.3. Автомобільна дорога М-03 Київ-Харків, відноситься до інших доріг. Правопорушення було виявлено за допомогою вимірювача швидкості «Беркут» № 0510066, який пройшов державну повірку робочого засобу вимірювальної техніки та має відповідне свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки № 22-2/1945250, чинне до 15 січня 2011 року. У випадку відсутності сертифікації для роботи у підрозділах дорожньо-патрульної служби МВС України даний документ вказана Державна організація не видала б. На підставі результатів повірки границя допустимої абсолютної похибки виміри швидкості не перевищує + (-) 1 км/год. Відповідно до технічних характеристик приладу вимірювання «Беркут», він не має фото та відео фіксації, а лише забезпечує фіксацію швидкості та часу правопорушення. У свою чергу, інспектор ДПС прапорщик міліції ОСОБА_3, спираючись на показання технічного приладу та, оцінюючи докази в даній справі згідно ст. ст. 251 та 252 КУпАП, керуючись ст. ст. 276 та 283 КУпАП, виніс постанову про адміністративне правопорушення. Позивачу були надані дані з вказаного приладу з зазначенням швидкості автомобіля та часу фіксації порушення, надавався протокол про адміністративне правопорушення для підпису і дачі пояснень по суті порушення, чим він і скористався, внісши в графі: «по суті порушення пояснюю». Отже, в даному випадку не було допущено жодних порушень прав позивача. Також був ознайомлений з матеріалами справи, було розяснено його права та обовязки, передбачені ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП. Стосовно надання інспектором ДПС даних про допуск приладу для вимірювання швидкості та застосування його в Україні, то згідно п. 2.14 в), г) ПДР України, водій має право знати причину зупинки, перевірки та огляду транспортного засобу посадовою особою державного органу, яка здійснює нагляд за дорожнім рухом, а також її прізвище і посаду та вимагати від посадової особи предявлення посвідчення її особи. Зокрема зазначив, що враховуючи це все та те, що суперечності в поясненнях осіб щодо обставин події не можливо усунути та відсутності підстави надати перевагу одним поясненням перед іншими, в ході перевірки не здобуто достатніх даних, які б вказували на наявність в діях інспектора ДПС порушень чинного законодавства під час складання адміністративних матеріалів, тому просить позов залишити без задоволення.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив, що в протоколі про адміністративне правопорушення відсутні дані, які б вказували на розяснення прав та обовязків ОСОБА_1, передбачених ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП, що свідчить про порушення його законних прав при складанні протоколу про адміністративне правопорушення.

Щодо використання технічних засобів та технічних приладів для виявлення та фіксації порушень ПДР України, здійснених позивачем, то суд прийшов до наступного. Відповідач до заперечень на адміністративний позов долучив тільки постову відомість розстановки нарядів дорожньо-патрульної служби від 20.06.2010 року та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки. Жодних доказів на рахунок того, що дійсно 20 червня 2010 року ОСОБА_1 о 21 год. 12 хв., керуючи автомобілем «Опель», н/з НОМЕР_2 рухався зі швидкістю 88 км/год. суду не надано.

Згідно зі ст. 69 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Відповідно до ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких грунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року N 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини прога безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту», а також про адміністративні правопорушення на транспорті встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогах, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких грунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

З огляду на викладене, суд бере до уваги пояснення позивача і вважає, що спірна постанова не відповідає вимогам законодавства, оскільки відповідач не надав суду достатніх доказів на спростування пояснень позивача, а дане спростування, відповідно до ст. 71 КАС України, покладено на відповідача.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що постанова про адміністративне правопорушення серія АІ № 201556 від 20 червня 2010 року щодо ОСОБА_1 є протиправною.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись Постановою Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року N 14 "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту" ст. ст. 11, 70, 71, 159, 162, 163 КАС України,-

ПОСТАНОВИВ:

Позов ОСОБА_1 до Інспектора Березанського взводу ДПС при УДАІ ГУМВС України в Київській області ОСОБА_2 про скасування постанови та визнання дій неправомірними задовольнити.

Визнати дії Інспектора Березанського взводу ДПС при УДАІ ГУМВС України в Київській області ОСОБА_2 протиправними.

Визнати протиправною та скасувати постанову від 20 червня 2010 року у справі про адміністративне правопорушення про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення.

Апеляційна скарга на постанову суду подається до Київського апеляційного адміністративного через Дніпровський районний суд м. Києва протягом десяти днів з дня її проголошення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає до Київського апеляційного адміністративного суду.

Суддя: