Справа № 817/3024/15
Суддя: Гломб Ю.О.
Дата ухвалення: 2015-10-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 817/3024/15

28 жовтня 2015 року м. Рівне

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Гломба Ю.О. за участю секретаря судового засідання Маринич В.М. та сторін і інших осіб, які беруть участь у справі:

позивача: представник Васильєва В.Ю.,

відповідача: представник Бінковський О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1
доВійськова частина НОМЕР_1 (В/ч пп. НОМЕР_2 )
про визнання наказу незаконним та його скасування, визнання контракту припиненим,

ВСТАНОВИВ :
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 (В/ч пп. НОМЕР_2 ) про визнання наказу від 30.03.2015 №80 щодо вибуття ОСОБА_1 незаконним та його скасування, визнання контракту від 29.04.2011 року припиненим у зв`язку із закінченням строку, на який його було укладено, зобов`язати вчинити дії, пов`язані із звільненням від проходження військової служби.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, та з наведених у позові підстав, просив задовольнити їх в повному обсязі.

У письмових запереченнях проти адміністративного позову представник відповідача зазначив, що під час дії контракту, укладеного ОСОБА_1 з Міністерством оборони в особі командира військової частини НОМЕР_1 настав особливий період, у зв`язку з чим дія контракту продовжена на понад встановлений строк на період до оголошення демобілізації військовослужбовців, які проходять службу за контрактом.

В задоволенні позовним вимог просить відмовити повністю.

Заслухавши у судовому засіданні пояснення представника позивача, який наполягав на задоволенні позову, представника відповідача, який щодо задоволення позову заперечував, дослідивши наявні у справі письмові докази, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову.

Свій висновок суд обґрунтовує таким.

29.04.2011 між Міністерством оборони України в особі командира військової частини НОМЕР_1 полковника ОСОБА_2 та ОСОБА_1 укладено контракт про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України строком на три роки - до 29.04.2015 (а.с.8).

Згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 29.04.2011 №113 старшого солдата запасу ОСОБА_1 прийнято в добровільному порядку на військову службу за контрактом та призначено на посаду старшого стрільця 2 механізованого відділення 1 механізованого взводу 9 механізованої роти 3 механізованого батальйону ВОС-100868А (а.с.43).

На підставі рапорту ОСОБА_1 від 06.02.2014 (а.с.44), командиром 30 окремої механізованої бригади видано наказ від 04.03.2014 №24-пм, §5 якого звільнено ОСОБА_1 з військової служби у запас за пунктом «а» частини 6 (у зв`язку із закінченням строку контракту) (а.с.46).

Наказом командира 30 окремої механізованої бригади від 18.03.2014 №31-пм, §5 наказу від 04.03.2014 №24-пм відмінено як нереалізований (а.с.45).

Відповідно до наказу командира військової частини польова пошта НОМЕР_2 від 30.03.2015 №80 ОСОБА_1 є таким що вибув 30.03.2015 у службове відрядження в склад сил та засобів, які залучаються та беруть безпосередню участь в Антитерористичній операції на території Донецької та Луганської областей, забезпеченні її проведення, з метою виконання службових (бойових) завдань у м.Артемівськ (а.с.10).

Відповідно до довідки від 11.06.2015 року №4476 ОСОБА_1 перебуває на військовій службі у військовій частині польова пошта НОМЕР_2 , яка входить до складу сил, що залучаються та беруть участь в антитерористичній операції на території Донецької та Луганської областей в період з 23.07.2014 по 05.09.2014, з 01.04.2015 по теперішній час (а.с.9)

Згідно з конституційними приписами захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є обов`язком громадян України, а військову службу вони відбувають відповідно до закону (стаття 65 Конституції України).

Надаючи юридичної кваліфікації встановленим обставинам справи, суд виходить з наведених конституційних положень і законодавства, зокрема: Закону України від 25 березня 1992 року № 2232-ХІІ «Про військовий обов`язок і військову службу» (далі - Закон № 2232-ХІІ), Закону України від 21 жовтня 1993 року № 3543-ХІІ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» (далі - Закон № 3543-ХІІ), Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10 грудня 2008 року № 1153/2008 (далі - Положення № 1153).

За змістом частини першої статті 2 Закону № 2232-ХІІ військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, пов`язаній із захистом Вітчизни.

Види військової служби визначені частиною шостою цієї ж статті, серед яких військова служба за контрактом осіб рядового складу.

Саме такого виду військову службу проходив позивач.

Однією з особливостей служби за контрактом є його строковість.

Згідно з п. «а» ч.6 статті 26 Закону № 2232-ХІІ (у редакції, чинній на час написання рапорту) контракт припиняється (розривається), а військовослужбовці, які проходять військову службу за контрактом, звільняються з військової служби у зв`язку із закінченням строку контракту.

У той же час розділом XIV Положення № 1153 встановлені особливості проходження військової служби та виконання військового обов`язку в особливий період.

Поняття особливого періоду наведене у частині першій статті 1 Закону № 3543-ХІІ, за правилами якої особливий період - це період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Таким чином, особливий період пов`язується, зокрема, із проведенням мобілізації.

Особливістю проходження військової служби в період мобілізації є те, що усі військовослужбовці, які перебувають на цей час на військовій службі у Збройних Силах України, звільненню в запас не підлягають, за винятком військовослужбовців-жінок, які мають дітей віком до 16 років (підпункт 2 пункту 252 Положення № 1153).

Загальновідомим є факт, що Указом Президента України від 17 березня 2014 року №303/2014, затвердженим Законом України від 17 березня 2014 року № 1126-VI, в Україні оголошено часткову мобілізацію.

Цей Указ набрав чинності 18 березня 2014 року, а відповідно до його пункту 3 мобілізація проводиться протягом 45 діб з дня набрання Указом чинності.

За змістом статті 1 Закону № 3543-ХІІ особливий період продовжується з моменту оголошення рішення про мобілізацію та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Мобілізацією, згідно з положеннями наведеної статті, є комплекс заходів, здійснюваних, серед іншого, з метою переведення Збройних Сил України на організацію і штати воєнного часу.

У частині четвертій статті 3 Закону № 3543-ХІІ зазначено, що зміст мобілізації становить переведення національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій, а також адміністративно-територіальних одиниць України на роботу в умовах особливого періоду.

Таким чином, закінчення періоду мобілізації не є самостійною підставою для припинення особливого періоду. Законом не визначено чіткого порядку припинення особливого періоду.

Водночас статтею 1 Закону № 3543-ХІІ надано визначення поняттю демобілізації як комплексу заходів, спрямованих, серед іншого, на планомірне переведення Збройних Сил України, інших військових формувань, на організацію і штати мирного часу.

Суд враховує, що законодавчі обмеження щодо звільнення військовослужбовців пов`язані у першу чергу з особливим станом і лише у другу - з мобілізацією як його складовою частиною.

Відповідно до ч.2, п. b) ч.3 ст. 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ніхто не може бути присилуваний виконувати примусову чи обов`язкову працю. Для цілей цієї статті значення терміна "примусова чи обов`язкова праця" не поширюється на будь-яку службу військового характеру або - у випадку, коли особа відмовляється від неї з мотивів особистих переконань у країнах, де така відмова визнається, - службу, яка вимагається замість обов`язкової військової служби.

Враховуючи, що особливий період настав під час дії контракту ОСОБА_1 від 29.04.2015, дію такого контракту відповідачем правомірно продовжено на понад встановлений строк на період до оголошення демобілізації. Не встановлено судом й підстав для визнання незаконним та скасування наказу від 30.03.2015 №80.

Вказана правова позиція викладена також й в постанові Вищого адміністративного суду України від 16.02.2015 у справі №800/582/14.

Викладене дає підстави для висновку про необґрунтованість позовних вимог, а отже, і про відмову в задоволенні позову.

Сплачена сума судового збору позивачу не присуджується.

Керуючись статтями 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні позову, - відмовити повністю.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.
Апеляційна скарга подається до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Житомирського апеляційного адміністративного суду.
Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Гломб Ю.О.