Справа № 820/8329/15
Суддя: Бадюков Ю.В.
Дата ухвалення: 2015-10-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

27 жовтня 2015 р. № 820/8329/15

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Бадюкова Ю.В., розглянувши в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами в приміщенні суду в м. Харкові адміністративну справу за позовом

Державного підприємства "Завод імені ОСОБА_1"
до Основ'янської об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області
про скасування податкового повідомлення-рішення,-

В С Т А Н О В И В:

Державне підприємство "Завод імені ОСОБА_1" (далі по тексту - позивач, ДП "Завод імені ОСОБА_1") звернулося до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Основ'янської обєднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області (далі по тексту відповідач, Основянська ОДПІ), в якому просить суд скасувати податкове повідомлення-рішення від 24.07.2015 року № НОМЕР_1 яким зменшено Державному підприємству "Завод імені ОСОБА_1" розмір від'ємного значення суми податку на додану вартість в розмірі 505812, 00 грн.

В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначив, що на підставі акта перевірки Основ'янської ОДПІ від 09.07.2015 р. № 2233/20-38-15-01-09/14315629 було винесене оскаржуване податкове повідомлення рішення від 24.07.2015 року. Позивач вважає необґрунтованими висновки відповідача, зроблені в акті перевірки ДП "Завод імені ОСОБА_1" по взаємовідносинам із ТОВ «Торговий дім «ПК Індустрія», у звязку з чим просив суд скасувати зазначене податкове повідомлення-рішення, оскільки, на його думку, воно прийняте без врахування фактичних обставин здійснення господарських операцій позивачем та вимогам чинного законодавства.

На думку позивача, формування ДП "Завод імені ОСОБА_1" сум податкового кредиту за податковими накладними, виписаними ТОВ «Торговий дім «ПК Індустрія» та розміру відємного значення з податку на додану вартість за перевіряємий період підтверджено належним чином складеними первинними документами, які відображають реальність господарських операцій позивача з контрагентом - ТОВ «Торговий дім «ПК Індустрія».

Вважає, що взаємовідносини контрагента із особами постачальниками по ланцюгу не мають юридичного значення для правильності визначення позивачем податкового кредиту по операціям із ТОВ «Торговий дім «ПК Індустрія» та зазначає також, що акти перевірок постачальників контрагента по ланцюгу не є первинними документами бухгалтерського обліку, які свідчать про нереальність вчинення господарських операцій.

Представник відповідача надав письмові заперечення проти позову, в яких послався на обґрунтованість висновків акта перевірки від 09.07.2015 р. № 2233/20-38-15-01-09/14315629 Основ'янської ОДПІ по взаємовідносинам позивача із ТОВ «Торговий дім «ПК Індустрія» та прийнятого на підставі зазначеного акта оскаржуваного податкового повідомлення - рішення. Зазначив, що в ході перевірки встановлено, що позивач у перевіряємому періоді травень та грудень 2014 року мав взаємовідносини з ТОВ «Торговий дім «ПК Індустрія».

Документальною позаплановою виїзною перевіркою позивача в частині правомірності формування податкового кредиту та відємного значення було встановлено порушення ДП "Завод імені ОСОБА_1" п.п. 198.1, 198.3, 198.6 ст. 198, п. 201.1 ст. 201 Податкового кодексу України, що призвело до завищення податкового кредиту на загальну суму 505482 грн., в тому числі по взаємовідносинам із контрагентом ТОВ «Торговий дім «ПК Індустрія» за травень 2014 року на суму ПДВ 185809 грн. за грудень 2014 року на суму ПДВ 320003 грн.

Вважає такі висновки законним та обґрунтованими, а винесене на їх підставі оскаржуване податкове повідомлення рішення правомірними, оскільки товар позивачем отримано від контрагентом ТОВ «Торговий дім «ПК Індустрія», який в свою чергу, його отримав від ТОВ «Інформер торг», який не є виробником, імпортером вказаного товару. Встановити виробника чи імпортера далі по ланцюгу постачання неможливо.

Враховуючи отриману податкову інформацію та лист застереження підприємство - ТОВ «Торговий дім «ПК Індустрія» здійснювало діяльність направлену на здійснення операцій повязаних із наданням податкової вигоди третім особам.

Як зазначає відповідач, викладені обставини свідчать про неможливість позивачем реального здійснення фінансово-господарських операцій та ведення господарської діяльності у порядку передбаченому приписами діючого законодавства України.

Позивач, повідомлений належним чином про дату, час та місце судового розгляду справи до суду не зявився, надав клопотання про розгляд справи без участі представника за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до ч. 6 ст. 128 КАС України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Згідно вимог ч. 6 ст. 12 та ч. 1 ст. 41 КАС України під час судового розгляду справи в судовому засіданні забезпечується повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, крім випадків неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи у разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження).

Перевіривши матеріали справи і оцінивши наявні докази в їх сукупності, суд встановив наступні обставини.

Судом встановлено, що позивач, ДП «Завод ім. В.О. Малишева» пройшов передбачену чинним законодавством процедуру державної реєстрації, набув статусу юридичної особи та зареєстрований в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, взятий на облік як платник податків в Основ'янській ОДПІ та зареєстрований як платник податку на додану вартість - свідоцтво № 30007189.

Судом встановлено, що Основ'янською ОДПІ проведено документальну позапланову виїзну перевірку ДП «Завод ім. В.О. Малишева» за результатами якої був складений акт від 09.07.2015 р. № 2233/20-38-15-01-09/14315629 «Про результати документальної позапланової виїзної перевірки ДП «Завод ім. В.О. Малишева» в частині правомірності формування податкового кредиту та від'ємного значення з контрагентом ТОВ "Торговий Дім "ПК Індустрія" по деклараціям з ПДВ за періоди травень, грудень 2014 року» (далі по тексту акт перевірки).

Згідно висновків акта перевірки встановлено порушення ДП «Завод ім. В.О. Малишева» п.п. 198.1, 198.3, 198.6 ст. 198, п. 201.1 ст. 201 Податкового кодексу України, що призвело до завищення податкового кредиту на загальну суму 505482 грн., в тому числі по взаємовідносинам із контрагентом ТОВ «Торговий дім «ПК Індустрія» за травень 2014 року на суму ПДВ 185809 грн. за грудень 2014 року на суму ПДВ 320003 грн.

Не погодившись із висновками акта перевірки позивач подав на акт від 09.07.2015 р. № 2233/20-38-15-01-09/14315629 письмові заперечення № 2751/16 від 14.07.2015 року.

За результати розгляду заперечень податковим органом були переглянуті результати перевірки, викладені в акті, стосовно взаємовідносин ДП «Завод ім. В.О. Малишева» з ТОВ «Торговий дім «ПК Індустрія» за травень та грудень 2014 р. та надано висновок щодо правомірності висновку акта перевірки та залишено його без змін.

На підставі вищезазначеного висновку акта перевірки, Основянською обєднаною державною податковою інспекцією м. Харкова винесено податкове повідомлення рішення від 24.07.2015 року № НОМЕР_1, яким зменшено Державному підприємству "Завод імені ОСОБА_1" розмір від'ємного значення суми податку на додану вартість в розмірі 505812, 00 грн.

ДП «Завод ім. В.О. Малишева» не погоджується з задокументованими у акті перевірки від 09.07.2015 р. № 2233/20-38-15-01-09/14315629 порушеннями та винесеним на підставі такого акта податковим повідомленням-рішенням про зменшення Державному підприємству "Завод імені ОСОБА_1" розмір від'ємного значення суми податку на додану вартість в розмірі 505812, 00 грн.

Як вбачається з матеріалів справи у перевіряємому податковим органом періоді позивач мав господарські взаємовідносини із ТОВ «Торговий дім «ПК Індустрія», яке на час вчинення господарських операцій із позивачем у травні та грудні 2014 року було зареєстроване юридичною особою 17.06.2013 р., номер запису 1 055882, взято на податковий облік 18.06.2013 року Західною ОДПІ м. Харкова, відомості про юридичну особу підтверджено, про що свідчить копія витягу з офіційного сайту Мінюсту https://usr.minjust.gov.ua/ua/freesearh.

Судом встановлено, що між ДП «Завод ім. В.О. Малишева» (покупець) та ТОВ "ТД"ПК Індустрія" (постачальник), був укладений договір поставки № 627 дп від 22.01.2014 року, згідно п. 1.1 якого постачальник зобов'язується поставити, а покупець прийняти та оплатити товар згідно прийнятого до сплати рахунку - фактури, кількість, ціна за одиницю, асортимент, технічні характеристики, порядок оплати та строки поставки якого зазначені у Специфікаціях або прийнятих до сплати рахунку фактури, що з м моменту їх підписання та скріплення печатками є невідємними його частинами (а.с. 149 155 т. 2).

Поставка товару здійснюється силами та за рахунок Постачальника за адресою: м. Харків, вул. Плеханівська, 126, склад ДП «Завод ім. В.О. Малишева» (п.п. 5.2, 5.3 договору).

Умови оплати - 100% попередня оплата, що встановлено п. 1 специфікації до договору поставки № 627 дп від 22.01.2014 року (а.с. 157 т. 2).

Поставка товару здійснюється протягом 30 днів з моменту оплати, що передбачено п. 2 специфікації до договору поставки № 627 дп від 22.01.2014 року (а.с. 157 т. 2).

Факт здійснення господарських операцій на виконання договору поставки № 627 дп від 22.01.2014 року підтверджується копіями: податкових накладних, прибуткових ордерів, видаткових накладних, товарно - транспортних накладних (а.с. 74 250 т.1, а.с. 1-87 т.2), перепусток на ввезення товарно матеріальних цінностей (а.с. 88 101 т.2), рахунків на оплату на банківських виписок (а.с. 158 196 т. 2), журналів реєстрації довіреностей (а.с. 206 243 т. 2), банківських виписок (а.с. 210 229 т.3).

Як вбачається з матеріалів справи, видача підшипників, отриманих від ТОВ «ТД«ПК Індустрія» у виробництво відбувалася шляхом складання начальниками та/або заступники начальників цехів (140, 580, ПО, 310 (управління 300) 200, 530 та інш.) вимог, і таким чином, затребовували підшипники через матеріально-відповідальних осіб, які затверджувалися начальником бюро допоміжних матеріалів, а також провідним економістом та передавалися до складів після чого комірниками складів підшипники зазначені в вимогах видавалися матеріально-відповідальним особам під підпис (а.с. 150 209 т. 3).

В свою чергу факт безпосередньої передачі на виробництво продукції підтверджуються накладними на внутрішнє переміщення матеріалів (а.с. 1 149 т. 3).

Як встановлено в ході проведення перевірки, згідно реєстру отриманих податкових накладних за травень, грудень 2014 року до складу податкового кредиту віднесено суми ПДВ по податковим накладним, відображеним в таблиці (додаток №1).

Згідно ст. 1 Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення. Відповідно до ч.1, 2 ст.9 Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій, що повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Пунктом 2.1 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 1995 року №88, який зареєстрований в Міністерстві юстиції України 5 червня 1995 року за №168/704, визначено, що первинні документи - це документи, створені у письмовій або електронній формі, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення. Пунктом 2.4 вказаного положення встановлено, що первинні документи повинні мати такі обов'язкові реквізити: найменування підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), дата і місце складання, зміст та обсяг господарської операції, одиниця виміру господарської операції (у натуральному та/або вартісному виразі), посади і прізвища осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий чи електронний підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Оцінивши зазначені вище первинні документи за правилами ст. 86 КАС України, суд зазначає, що зміст оглянутих документів містить назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; особистий підпис особи, яка брала участь у здійсненні господарської операції; первинні документи виписані реально існуючими субєктами права.

Таким чином, суд приходить до висновку, що оглянуті документи не мають дефектів форми або змісту, які в силу ст. 9 Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні, ст.44 Податкового кодексу України, п.2.4 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку (затверджено наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995р. №88, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 05.06.1995р. за №168/704; далі за текстом Положення №88) спричиняють втрату первинними документами юридичної сили і доказовості, призвели до зміни в структурі активів платника податків, а відтак сприймаються судом як належні та допустимі докази реальності вчинення господарських операцій.

У п.198.1 ст.198 Податкового кодексу України вказано, що право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг (п.п."а"п.198.1 ст.198).

Згідно з п.198.2 ст.198 Податкового кодексу України датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

За правилами п.198.3 ст.198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Пунктом п.198.6 ст.198 Податкового кодексу України визначено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними або оформлені з порушенням вимог чи не підтверджені митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу). У разі якщо на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, які попередньо віднесені до податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до закону. Відповідно до п. 201.4 ст. 201 Податкового кодексу України податкова накладна виписується у двох примірниках у день виникнення податкових зобов'язань продавця. Оригінал податкової накладної видається покупцю, копія залишається у продавця товарів/послуг.

Пунктом 200.1. ст. 200 Податкового кодексу визначено, що сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

При позитивному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені цим розділом (п. 200.2. ст. 200 ПК України).

У п. 200.3. ст. 200 ПК України вказано, що при від'ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу), а в разі відсутності податкового боргу - зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

Отже, виходячи із системного аналізу вказаних норм, для підтвердження даних податкового обліку можуть братись до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції. Тобто, податковий кредит для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на додану вартість має бути підтверджений належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків.

Відповідачем по справі не надано доказів фактичного нездійснення господарських операцій, суми за якими позивачем включені до складу податкового кредиту при обчисленні податку на додану вартість. Наявні в матеріалах судової справи та досліджені в ході судового розгляду первинні документи за змістом відповідають вимогам законодавства, що предявляються до первинних документів, доказів недостовірності даних в цих документах відповідачем не надано.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що усі витрати позивача з оплати вартості замовлених робіт були обєктивно необхідні позивачу для забезпечення власної господарської діяльності.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Суд також відмічає, що в силу положень Цивільного кодексу України, Господарського кодексу України та Закону України Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців позивач та його контрагент є окремими субєктами права, а таким чином за змістом Податкового кодексу України позивач та контрагенти позивача є окремими платниками податку на додану вартість. За таких обставин, межі юридичної відповідальності кожного платника ПДВ, яка (слід розуміти відповідальність) відповідно до ст. 61 Конституції України має індивідуальний характер, поширюються на діяння, що визнаються законом протиправними та були вчинені саме цим платником. Притягнення субєкта права до юридичної відповідальності за діяння, що було вчинено іншою особою, згідно з законом є неможливим.

Судом встановлено, що позивач та його контрагент на момент здійснення господарських операцій перебували зареєстрованими у встановленому порядку як юридичні особи. Разом з тим, податковий орган протиправно не взяв до уваги наявність належним чином оформлених первинних та податкових документів, на підтвердження належного укладення та виконання договору поставки.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Судом встановлено, що під час розгляду відповідачем за правилами ч. 2 ст. 71 КАС України не спростовано достовірності відомостей первинних та розрахункових документів, поданих платником податків на підтвердження факту реальності здійснення господарських операцій за спірними правочинами.

З огляду на наведене вище, оцінивши наявні в справі докази, суд приходить до висновку, що оскільки позивачем були отримані податкові накладні від ТОВ «ТД «ПК Індустрія», які за формою та змістом відповідають нормам чинного законодавства України та засвідчують факт отримання позивачем товарів, які використано у власній господарській діяльності підприємства, суд приходить до висновку, що ДП "Завод імені ОСОБА_1" правомірно включило до складу податкового кредиту відповідні суми за перевіряємий період та правомірно визначив від'ємне значення податку на додану вартість за операціями з контрагентом ТОВ «ТД «ПК Індустрія».

Суд вказує на те, що дані перевірок контрагентів позивача іншими податковими органами не можуть бути підставою для висновку про неправомірність віднесення сум до валових витрат визнання податкового кредиту непідтвердженим.

Доказами порушення правил віднесення сум до валових витрат та формування податкового кредиту є матеріали перевірки платника податків, проведених з дослідженням його первинних бухгалтерських документів, а не дані актів перевірок чи про неможливість проведення зустрічних звірок.

Відповідно до ч.2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Статтею 86 КАС України передбачено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та обєктивному дослідженні (ч. 1 ст. 86); ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили (ч. 2 ст. 86); суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності.

Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових та службових осіб, інших субєктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Будь-яке рішення чи дії суб'єкта владних повноважень має бути законними та обґрунтованими , прийнятими чи вчиненими в межах наданих повноважень, мати під собою конкретні об'єктивні факти, на підставі яких його ухвалено або вчинено, а суд, відповідно до ч. 3 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, перевіряє чи прийнято такі рішення на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо, з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації, пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення, з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення, своєчасно, тобто протягом розумного строку.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що прийняте Основ'янською ОДПІ податкове повідомлення-рішення від 24.07.2015 року № НОМЕР_1 підлягає скасуванню, як таке, що прийняте з порушенням ч. 3 ст. 2 КАС України, а позовні вимоги підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 86, 94, 98, 158-163, 167, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов Державного підприємства "Завод імені ОСОБА_1" до Основ'янської об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області про скасування податкового повідомлення-рішення - задовольнити в повному обсязі.

Скасувати податкове повідомлення-рішення від 24.07.2015 року № НОМЕР_1 про зменшення Державному підприємству "Завод імені ОСОБА_1" розміру від'ємного значення суми податку на додану вартість на суму 505812, 00 грн. (п'ятсот п'ять тисяч вісімсот дванадцять гривень).

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя Бадюков Ю.В.