Справа № 814/1998/15
Суддя: Градовський Ю.М.
Дата ухвалення: 2015-11-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 листопада 2015 р.м.ОдесаСправа № 814/1998/15

Категорія: 5.2.2 Головуючий в 1 інстанції: Гордієнко Т. О.

Судова колегія Одеського апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючого: Градовського Ю.М.

суддів: Кравченко К.В.,

Лукянчук О.В.

розглянувши в порядку письмового провадження в м.Одесі апеляційну скаргу Миколаївської митниці ДФС на постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 14 липня 2015р. по справі за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Миколаївський глиноземний завод" до Миколаївської митниці Державної фіскальної служби України про визнання протиправним та скасування рішення,-

В С Т А Н О В И Л А:

У червні 2015р. товариство з обмеженою відповідальністю "Миколаївський глиноземний завод" (далі Товариство) звернулось в суду із позовом до Миколаївської митниці ДФС України в якому просило визнати протиправним та скасувати рішення №504000006/2015/000010/1 від 22.04.2015р., визнати нечинною та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні чи пропуску товарів, транспортних засобів через митний кордон України №504010000/2015/00054 від 22.04.2015р..

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 22.04.2015р. позивачем для митного оформлення товару гідроксид натрію до Миколаївської митниці ДФС подано електронну митну декларацію №504010000/2015/001047, відповідно до якої заявлено митну вартість товару за основним методом оцінки за ціною товару.

Перевіривши надані до митного оформлення документи, Миколаївська митниця ДФС з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов'язала позивача або уповноважену ним особу надати податкові документи протягом десяти днів.

Позивач зазначив, що для підтвердження заявленої митної вартості 22.04.2015р. Товариство надало додаткові документи, відповідно до переліку разом з поясненнями до них але відповідач дійшов висновки про те, що надані додаткові документи не підтверджують митну вартість у повному обсязі.

Таким чином, відповідач обрав другорядний метод визначення митної вартості за ціною договору щодо ідентичних товарів склавши картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення за №504010000/2015/00054 та 22.04.2015р. прийняв рішення про коригування митної вартості товарів за №504000006/2015/000010/1.

Позивач, не погоджуючись з висновками митних органів про наявність розбіжностей в поданих для митного оформлення документах та вважаючи вищевказані рішення неправомірними, просив позов задовольнити.

Постановою Миколаївського окружного адміністративного суду від 14 липня 2015р. адміністративний позов задоволено.

Визнано протиправним та скасовано рішення Миколаївської митниці Державної фіскальної служби України №504000006/2015/000010/1 від 22.04.2015р..

Визнано нечинною та скасовано картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні чи пропуску товарів, транспортних засобів через митний кордон України № 504010000/2015/00054 від 22.04.2015р.

Присуджено з Державного бюджету України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Миколаївський глиноземний завод" судовий збір у сумі 182,70грн., сплачений платіжним дорученням №02880 від 19.06.2015р.

В апеляційній скарзі апелянт просить постанову суду скасувати та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на порушення норм права.

Сторони були сповіщення про час і місце розгляду справи у встановленому законом порядку, проте в судове засідання відповідач чи його представник не прибули, про причини не повідомили. Представник позивача в судове засіданні прибув, але подав заяву про розгляд справи в порядку письмового провадження. Судова колегія вважає, що у відповідності до п.1 ч.1 ст.197КАС України, апеляційну скаргу можливо розглянути в порядку письмового провадження, оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для вирішення справи по суті.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи апеляційної скарги, пояснення на неї, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до висновку про залишення скарги без задоволення, постанови суду без змін, з наступних підстав.

За правилами ст.200КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем надані усі необхідні документи для митного оформлення товару та складові його вартості, а тому посилання митних органів в своїх рішеннях про відсутність інформації щодо страхування оцінюваного товару є безпідставними, та такими, що не ґрунтуються на законі.

Вирішуючи спір судова колегія вважає, що суд першої інстанції повно та об'єктивно дослідив обставини по справі, надані докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Так, судом першої інстанції встановлено, підтверджено матеріалами справи, що рішенням про коригування митної вартості товарів від 22.04.2015р. за №504000006/2015/000010/1 (а.с.30,31) метод за ціню договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються не застосовується у зв'язку з тим, що подані документи не містять усіх даних, що підтверджують числові значення складових митної вартості, а саме: відсутня інформація щодо страхування оцінюваного товару, не надано бухгалтерську документацію щодо оплати складових митної вартості (страхування). З наведених підстав митними органом 22.04.2015р. виставлена картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарі, транспортних засобів комерційного значення за №504010000/2015/00054 (а.с.32-34).

Перевіряючи правомірність прийнятих митними органами рішень, суд першої інстанції виходив з того, що за правилами ч.1 ст.51 МК України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Частиною 1 ст.52 МК України передбачено, що заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

У відповідності до ч.1 ст.54 МК контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Частинами 2, 3 зазначеної статті передбачено, що контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу. За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Зі змісту п.2 ч.5 ст.54 МК України вбачається, що митний орган з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості.

В частині 2 ст.53 МК України зазначені документи, які підтверджують вартість товарів.

За правилами ч.3 ст.53 МК України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації;

5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Відповідно до ч.6 ст.54 МК України орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

В рішенні про коригування митної вартості товарів від 22.04.2015 року за №504000006/2015/000010/1 відповідачем зазначено: метод за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції) не застосовується згідно ч.2 ст.58 МК України у зв'язку з тим, що подані документи не містять всіх даних, що підтверджують числові значення складових митної вартості (відсутня інформація щодо страхування); декларантом не надано в повному обсязі витребувані митними органом додаткові документи для підтвердження митної вартості товарів. У зв'язку з відсутністю цінової інформації щодо вартості ідентичних товарів метод визначення митної вартості за ціною договору щодо ідентичних товарі не застосовується. Основою для визначення митної вартості є вартість операцій з подібними товарами, як продані в Україну і час експорту яких є максимально наближений до митного оформлення оцінюваних товарів, за рівнем 0,364дол./кг (МД №/2013/002028 від 18.09.2013р.). У відповідності зі ст.57 МК України проведена процедура консультацій з метою обґрунтованого вибору підстав для визначення митної вартості товарів відповідно до вимог ст.60 МК України.

Отже, судова колегія не може погодитись із підставами для коригування митної вартості, викладенні в рішенні, виходячи з наступного.

Що стосується ненадання позивачем документів про страхування оцінюваного товару колегія суддів зазначає, що згідно п.7 ч.10 ст.58 МК України при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються також і витрати на страхування цих товарів, якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті.

Як вбачається з матеріалів справи, задекларований позивачем товар не страхувався.

Про відсутність факту страхування товару, який поставлявся на адресу позивача за контрактом, зазначає також і ВАТ «ЄТК» у письмовій відповіді №240/5262 від 14.11.2013р. на запит позивача від 11.11.2013р. за вих. №504/101-10 про надання документів, які витребувала митниця по попереднім поставкам товару за вказаним контрактом (а.с.53).

Наведені докази дають підстави для висновку, що відсутність факту страхування задекларованого позивачем товару свідчить про необґрунтованість вимоги митниці щодо надання документів про страхування товару.

В обґрунтування своєї позиції митниця посилається на те, що оскільки задекларований товар відноситься до 2-го класу небезпеки, то відповідно до Закону України «Про перевезення небезпечних вантажів» передбачене обов'язкове страхування відповідальності суб'єктів перевезення небезпечних вантажів на випадок настання негативних наслідків при перевезенні небезпечних вантажів. З цих підстав відповідач вважає, що витрати на обов'язкове страхування перевезення товару повинні бути включені до митної вартості товару.

Позивач не заперечує проти того факту, що задекларований ним товар відноситься до категорії небезпечних вантажів і Законом України «Про перевезення небезпечних вантажів» передбачене обов'язкове страхування відповідальності при перевезенні таких вантажів, однак зазначає, що відповідно до ч.10 ст.58 МК України обов'язковою складовою митної вартості є фактично понесені витрати на страхування товару, а не на страхування відповідальності за перевезення таких товарів; страхування відповідальності суб'єктів перевезення небезпечних вантажів відповідно до Закону України «Про страхування» є іншим видом страхування ніж майнове страхування товару.

Колегія суддів вважає такий висновком обґрунтованим, виходячи з того, що статтею 4 ЗУ «Про страхування» передбачені такі види страхування: 1) особисте страхування, предметом якого є життя, здоров'я, працездатність та пенсійним забезпеченням; 2) майнове страхування, предметом якого майнові інтереси щодо володіння, користування і розпорядження майном; 3) страхування відповідальності, предметом якого є майнові інтереси з відшкодуванням страхувальником заподіяної ним шкоди.

При цьому п.26 ч.1 ст.7 ЗУ «Про страхування» до обов'язкового віднесено страхування відповідальності суб'єктів перевезення небезпечних вантажів на випадок настання негативних наслідків при перевезенні небезпечних вантажів.

Отже, страхування відповідальності суб'єктів перевезення небезпечних вантажів є іншим видом страхування, ніж страхування товару, який перевозиться.

За змістом ЗУ «Про перевезення небезпечних вантажів» страхувальниками відповідальності на випадок настання негативних наслідків перевезення небезпечних вантажів можуть бути відправник, перевізник чи одержувач товару.

За своїм змістом витрати на обов'язкове страхування відповідальності при перевезенні небезпечних вантажів на території України є складовою частиною витрат на перевезення таких вантажів по території України.

Згідно з п.5 ч.10 ст.58 МК України до переліку витрат, які мають включатися до митної вартості товарів, якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, входять витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України.

Відповідно до п.2 ч.11 ст.58 МК України витрати на транспортування товару після його ввезення не включаються до митної вартості за умови виділення їх з ціни, що була фактично сплачена за оцінювані товари, які документально підтверджено та які піддаються обчисленню.

З наведених законодавчих положень слідує, що витрати на обов'язкове страхування відповідальності при перевезенні небезпечних вантажів по території України, як складова частина витрат на транспортування таких вантажів по території України, не включається до митної вартості, якщо ці витрати можливо виділити з ціни, що була фактично сплачена за оцінювані товари.

В матеріалах справи відсутні докази того, що при транспортуванні задекларованого позивачем товару по території України здійснювалось страхування відповідальності такого перевезення згідно Закону України «Про перевезення небезпечних вантажів», і сторони на існування такого факту не посилаються.

Слід зазначити, що недотримання суб'єктами перевезення небезпечних вантажів вимог щодо обов'язкового страхування відповідальності на випадок настання негативних наслідків при перевезенні таких вантажів тягне відповідальність згідно ст.25 ЗУ «Про перевезення небезпечних вантажів».

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів вважає помилковими доводи митниці, щодо ненадання позивачем документів про страхування відповідальності при перевезенні задекларованого товару по території України є підставою для коригування митної вартої.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів дійшла до висновку, що викладені відповідачем в рішенні про коригування митної вартості від 22.04.2015р. підстави для такого коригування є необґрунтованими, а надані позивачем до митниці документи на підтвердження митної вартості задекларованого товару за своїм змістом та обсягом не виключають можливість визначити митну вартість цього товару за основним методом - за ціною договору.

В доводах апеляційної скарги апелянт посилається на неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права. На думку судової колегії, викладені у скарзі доводи не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи по суті.

За таких обставин, судова колегія вважає, що постанова суду постановлена з додержанням норм процесуального та матеріального права, а тому не вбачає підстав для її скасування.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.196,200,206КАС України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Миколаївської митниці ДФС - залишити без задоволення.

Постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 14 липня 2015р. - залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які брали участь у справі, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуючий: Ю.М. Градовський

Судді: К.В. Кравченко

О.В. Лук`янчук