Справа № 453/1242/14а,2а/453/2/15
Суддя: Гудим Любомир Ярославович
Дата ухвалення: 2015-11-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 листопада 2015 р. Справа № 876/3394/15

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді: Гудима Л.Я.,

суддів: Довгополова О.М., Святецького В.В.,

за участю секретаря судового засідання: Кудєрової О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Сколівського районного суду Львівської області від 02 березня 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Славської селищної ради Сколівського району Львівської області, треті особи - Славський селищний голова - Кінаш Михайло Степанович, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про зобов»язання до вчинення певних дій,-

В С Т А Н О В И В:

В серпні 2014 року позивач - ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Славської селищної ради Сколівського району Львівської області, треті особи - Славський селищний голова - Кінаш Михайло Степанович, ОСОБА_4, ОСОБА_5, в якому просив просив зобов»язати повернути йому земельну ділянку площею 0,21 га для ведення особистого селянського господарства, розташовану по АДРЕСА_1 та затвердити технічну документацію із землеустрою щодо видачі Державного акту на право власності на вказану земельну ділянку. Також просив стягнути з відповідача Славської селищної ради Сколівського району Львівської області на свою користь судові витрати у справі, які полягають у сплаті судового збору у розмірі 47 грн. 80 коп. та 74 грн. 00 коп., а також в оплаті послуг адвоката у розмірі 1500 грн.

В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що позивач понад тридцять років користується земельною ділянкою площею 0, 21 га, розташованою по АДРЕСА_1 за цільовим призначенням - ведення особистого селянського господарства. У 1996 році йому надано дозвіл на приватизацію зазначеної земельної ділянки для цієї ж мети, із уточненням її площі у 2009 році, після чого на його замовлення ліцензованою установою виготовлено проект землеустрою щодо видачі Державного акту на право власності на земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства. Однак відповідач своїм рішенням № 340 від 29.04.2011 року «Про розгляд заяви гр. ОСОБА_1.» відмовив йому у затвердженні зазначеної технічної документації із землеустрою у частині спірної земельної ділянки, так як нібито вона частково вилучена і надана гр. ОСОБА_1, а ще частина її надана заздалегідь у власність гр. ОСОБА_4 для будівництва та обслуговування житлового будинку. Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 14.08.2013 року вказане рішення відповідача визнане незаконним та скасоване. Разом з тим, відповідач і надалі відмовляється повернути у його користування для подальшого надання у власність спірну земельну ділянку у згаданому розмірі, як і не має наміру затверджувати вже виготовлену документацію із землеустрою з цього приводу. Він вважає такі дії відповідача протиправними, оскілки такі не відповідають вимогам ст. 122 ЗК України і порушують його права, визначені ст. 90 ЗК України, як власника землі. З огляду на вказане, він у порядку ст. ст. 152-153 ЗК України, обравши спосіб захисту своїх порушених прав, був змушений звертатися до суду із даним адміністративним позовом.

Постановою Сколівського районного суду Львівської області від 02 березня 2015 року в задоволенні адміністративного позову відмовити.

Не погоджуючись з вищезазначеною постановою суду першої інстанції, ОСОБА_1 оскаржив її в апеляційному порядку, який, покликаючись на неповне з»ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими, порушення судом норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить суд апеляційної інстанції скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову, якою адміністративний позов задовольнити повністю з підстав, викладених у своїй апеляційній скарзі.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, судова колегія дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково, а провадження у справі закрити. При цьому виходить з наступних міркувань.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, рішенням відповідача Славської селищної ради Сколівського району Львівської області № 39 від 26.01.1996 року «Про приватизацію земельних ділянок» (а.с. 37) позивачу було передано безкоштовно у приватну власність земельну ділянку для обслуговування житлового будинку площею 0,15 га та для ведення особистого підсобного господарства площею 0,21 га. Вказане рішення було уточнено рішенням відповідача Славської селищної ради Сколівського району Львівської області № 3714 від 17.11.2009 року «Про уточнення рішення 5-ої сесії ІІ-го скликання № 39 від 26.01.1996 року у смт. Славське» (а.с. 26) у частині визначення площ земельних ділянок, окремо на кожну земельну ділянку, а також цільового призначення земельної ділянки особистого підсобного господарства на особисте селянське господарство, а саме: для ведення особистого селянського господарства 0,21 га по АДРЕСА_1, для обслуговування житлового будинку 0,15 га по АДРЕСА_1.

Рішенням Славської селищної ради Сколівського району Львівської області №339 від 29.04.2011 року «Про розгляд заяви гр. ОСОБА_1.» (а.с. 27) позивачу затверджено технічну документацію із землеустрою щодо оформлення документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку площею 0,15 га.

Рішенням Славської селищної ради Сколівського району Львівської області №340 від 29.04.2011 року «Про розгляд заяви гр. ОСОБА_1.» (а.с. 28) позивачу відмовлено у затверджені Технічної документації із землеустрою щодо оформлення документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку площею 0,21 га, у зв»язку з тим, що частина даної земельної ділянки площею 0,08 га була вилучена за заявою позивача та передана його сину під будівництво житлового будинку.

Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду, винесеною 14.08.2013 року у справі №126650/12/9104 (а.с. 14-17) зазначене вище рішення відповідача Славської селищної ради Сколівського району Львівської області №340 від 29.04.2011 року «Про розгляд заяви гр. ОСОБА_1.» скасоване, як незаконне з тих підстав, що вилучення частини земельної ділянки площею 0,08 га у позивача проходило з порушенням ст. ст. 12, 142 ЗК України.

04.11.2013 року позивач звернувся до Славської селищної ради із заявою про повторне погодження технічної документації із землеустрою щодо оформлення документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку площею 0,21 га, однак таке питання на сесії селищної ради не розглядалось і жодного рішення з вказаного приводу не приймалось, а листом за вих. № 02-19/718 від 11.11.2013 року (а.с. 32) позивачу роз»яснено про необхідність проведення нових геодезичних обмірів у присутності представників селищної ради, з урахуванням прав суміжних землевласників та землекористувачів, або ж внесення змін в існуючу технічну документацію із землеустрою у частині площі земельної ділянки, після чого звернутися у встановленому порядку до селищної ради.

Розглянувши цей спір, суд виходив з того, що він є адміністративним, колегія суддів апеляційного суду вважає цей висновок помилковим.

Відповідно до положень ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов»язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Конституційний Суд України в п. 4 мотивувальної частини Рішення №7-рп/2009 від 16 квітня 2009 р. (справа про скасування актів органів місцевого самоврядування) вказав, що органи місцевого самоврядування, вирішуючи питання місцевого значення, представляючи спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ та міст, приймають нормативні та ненормативні акти. До нормативних належать акти, які встановлюють, змінюють чи припиняють норми права, мають локальний характер, розраховані на широке коло осіб та застосовуються неодноразово, а ненормативні акти передбачають конкретні приписи, звернені до окремого суб»єкта чи юридичної особи, застосовуються одноразово і після реалізації вичерпують свою дію.

Прийняте радою оскаржене рішення є ненормативним актом органу місцевого самоврядування, який вичерпав свою дію внаслідок його виконання. Скасування такого рішення Ради не породжує наслідків для власника, оскільки захист порушеного права у разі набуття права власності або укладання договору оренди юридичною чи фізичною особою має вирішуватися за нормами цивільного законодавства.

Ураховуючи наведене, позов, предметом якого є рішення органу місцевого самоврядування щодо передачі у власність, тобто ненормативний акт, що застосовується одноразово і з прийняттям якого виникають правовідносини, пов»язані з реалізацією певних суб»єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, не може бути задоволений, оскільки таке рішення органу місцевого самоврядування вичерпало свою дію шляхом виконання. Його скасування не породжує наслідків для власника, оскільки у такої особи виникло право власності і це право ґрунтується на правовстановлюючих документах.

З матеріалів справи, що предметом даного адміністративного позову є затвердження технічної документації із землеустрою щодо видачі державного акту про право власності на земельну ділянку, яка частково вже належить на праві приватної власності гр. ОСОБА_4 та ОСОБА_5

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що у разі прийняття органом місцевого самоврядування (як суб»єктом владних повноважень) ненормативного акта, що застосовується одноразово, який після реалізації вичерпує свою дію фактом його виконання і з прийняттям якого виникають правовідносини, пов»язані з реалізацією певних суб»єктивних прав та охоронюваних законом інтересів (зокрема, рішення про оформлення права власності), позов, предметом якого є спірне рішення органу місцевого самоврядування, не повинен розглядатися, оскільки обраний позивачем спосіб захисту порушених прав не забезпечує їх реального захисту.

Згідно з п. 7 ч. 1 ст. 3 КАС України справа адміністративної юрисдикції - це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб»єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до ст. 17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв»язку з здійсненням суб»єктом владних повноважень владних управлінських функцій, а також у зв»язку з публічним формуванням суб»єкта владних повноважень шляхом виборів або референдуму.

Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб»єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

З викладеного видно, що спір щодо земельної ділянки загальною площею 0,21 га по АДРЕСА_1 має вирішуватися у порядку цивільного судочинства, за правилами якого можливий одночасний розгляд вимог про визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності суб»єкта владних повноважень, а також вимоги про скасування акта про право власності, виданого на підставі такого рішення.

Така правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 11 листопада 2014 року (справа №21-405а14) і колегія суддів бере її до уваги.

Пунктом 1 частини 1 статті 157 КАС України передбачено, що суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Відповідно до частини 1 статті 203 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення суду першої інстанції та закрити провадження.

Керуючись ст. ст. 157, 160, 195, 196, 198, 203, 205, 206, 254 КАС України, суд -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково, постанову Сколівського районного суду Львівської області від 02 березня 2015 року у справі №453/1242/14-а - скасувати, а провадження у справі закрити.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили, а у разі складення ухвали в повному обсязі відповідно до ст. 160 КАС України - з дня складення ухвали в повному обсязі.

Головуючий суддя : Л.Я. Гудим

Судді: О.М. Довгополов

В.В. Святецький

Повний текст ухвали виготовлено та підписано 04.11.2015 року.