Справа № П/811/2246/15
Суддя: О.В. Кравчук
Дата ухвалення: 2015-10-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Україна КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД -------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 жовтня 2015 року Справа № П/811/2246/15

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кравчук О.В. розглянув у порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Титан ХХІ

до відповідача Кіровоградської об'єднаної Державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Кіровоградській області

про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень.

До Кіровоградського окружного адміністративного суду звернулося Товариство з обмеженою відповідальністю Титан ХХІ (далі позивач) з адміністративним позовом до Кіровоградської об'єднаної Державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Кіровоградській області (далі відповідач), у якому просить визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 09 липня 2015 року №, №.

Позовні вимоги ґрунтуються на тому, що за результатами документальної позапланової невиїзної перевірки Товариства з обмеженою відповідальністю Титан ХХІ податковим органом протиправно, без наявності достатніх на те підстав, зроблено висновок про порушення позивачем приписів Податкового кодексу України щодо формування позивачем податкового кредиту та витрат за взаємовідносинами з ТОВ ТПК Прайдінвест. Відтак, безпідставно, на думку позивача, винесено і оскаржувані податкові повідомлення-рішення.

Відповідач до суду подав заперечення на позовну заяву, у яких позов не визнав. Такі заперечення мотивовано тим, позаплановою перевіркою Титан ХХІ було виявлено укладення позивачем правочинів із ТОВ ТПК Прайдінвест та формування за такими взаємовідносинами витрат і податкового кредиту, відображення відповідних показників у податковій звітності без мети настання реальних правових наслідків. Відповідач наголошує, що ТОВ ТПК Прайдінвест, не має належних виробничих потужностей та умов для здійснення господарських операцій. З огляду на викладене відповідач вважає, що ним законно та обґрунтовано винесено оскаржувані податкові повідомлення-рішення (Т.1,а.с.204-205).

На підставі ухвали суду від 17 вересня 2015 року розгляд справи здійснено у порядку письмового провадження.

Розглянувши у письмовому провадженні подані представниками позивача і відповідача документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно і неупереджено оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю Титан ХХІ зареєстроване як юридична особа 29 серпня 2013 року (Т.1,а.с.31) та з того часу взяте на облік як платник податків, а з 01 грудня 2013 року перебуває на обліку у податковому органі як платник податку на додану вартість (Т.1,а.с.30).

У період з 12 по 18 червня 2015 року посадовими особами Кіровоградської об'єднаної Державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Кіровоградській області була проведена документальна позапланова невиїзна документальна перевірка ТОВ Титан ХХІ з питань правильності нарахування податкових збов'язань та податкового кредиту з податку на додану вартість, доходів та витрат, що враховуються при визначенні об'єкта оподаткування податком на прибуток підприємства по взаємовідносинах з ТОВ ТПК Прайдінвест за жовтень, грудень 2014 року.

За результатами перевірки податковим органом було складено Акт документальної позапланової невиїзної перевірки від 25 червня 2015 року №86/11-23-22-02/38802627, згідно якого контролюючий орган дійшов висновку про порушення позивачем: пунктів 198.2, 198.3, 198.6 статті 198 Податкового кодексу України №2755-ІV від 02.12.2010 року в частині заниження податку на додану вартість за жовтень 2014 року в сумі 237174,00 грн. та грудень 2014 року на суму 89200,00 грн. та пунктів 138.2,138.4,138.8 статті 138, пп.139.1.9 п.139.1 статті 139 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податок на прибуток за 2014 рік в сумі 213457,00 грн. (Т.1,а.с.10-24)

На підставі висновків вказаного Акта перевірки податковим органом було винесено податкові повідомлення-рішення від 09 липня 2015 року:

- №, яким позивачеві збільшено суму грошового зобовязання з податку на додану вартість на загальну суму 489561,00 грн (із них за основним платежем 326374,00 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями 163187,00 грн.);

- №, за яким ТОВ Титан ХХІ збільшено суму грошового зобовязання з податку на прибуток приватних підприємств на загальну суму 320186,00 грн. (із них за основним платежем 213457,00 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями 106729,00 грн.) (Т.1,а.с.6-7).

Як вбачається матеріалів справи, оскаржувані податкові повідомлення-рішення базуються на висновках акту перевірки про завищення позивачем витрат та податкового кредиту в результаті безпідставного формування таких витрат та кредиту за господарськими операціями з ТОВ ТПК Прайдінвест, які, на думку податкового органу, не мали реального характеру.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд виходить з такого.

За приписами статті 134 Податкового кодексу України у редакції, що підлягає застосуванню до спірних правовідносин, об'єктом оподаткування податку на прибуток підприємств є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом зменшення суми доходів звітного періоду, визначених згідно зі статтями 135 - 137 цього Кодексу, на собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг та суму інших витрат звітного податкового періоду, визначених згідно зі статтями 138 - 143 цього Кодексу, з урахуванням правил, встановлених статтею 152 цього Кодексу, а також дохід (прибуток) нерезидента, що підлягає оподаткуванню згідно зі статтею 160 цього Кодексу, з джерелом походження з України.

Водночас, відповідно до пункту 138.2 статті 138 Податкового кодексу України у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

У свою чергу, підпункт 139.1.9 пункту 139.1 статті 139 Податкового кодексу України містив застереження, за яким не включаються до складу витрат витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

Зокрема, відповідно до пункту 201.1 статті 201 Податкового кодексу України платник податку зобов'язаний надати покупцю (отримувачу) на його вимогу підписану уповноваженою платником особою та скріплену печаткою (за наявності) податкову накладну, складену за вибором покупця (отримувача) у паперовому вигляді або в електронній формі. При цьому, у податковій накладній зазначаються в окремих рядках такі обов'язкові реквізити: порядковий номер податкової накладної; дата виписування податкової накладної; повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - продавця товарів/послуг; податковий номер платника податку (продавця та покупця); місцезнаходження юридичної особи - продавця або податкова адреса фізичної особи - продавця, зареєстрованої як платник податку; повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - покупця (отримувача) товарів/послуг; опис (номенклатура) товарів/послуг та їх кількість, обсяг; ціна постачання без урахування податку; ставка податку та відповідна сума податку в цифровому значенні; загальна сума коштів, що підлягають сплаті з урахуванням податку; вид цивільно-правового договору; код товару згідно з УКТ ЗЕД (для підакцизних товарів та товарів, ввезених на митну територію України).

Статтею 9 Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні встановлені вимоги до первинних документів, які є підставою для бухгалтерського та податкового обліку.

Так, підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Такі первинні документи повинні мати обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Відповідно до підпункту 2.4 пункту 2 Положення Про документальне забезпечення записів в бухгалтерському обліку, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України № 168/704 від 05.06.1995 року, первинні документи (на паперових і машинозчитувальних носіях інформації) для надання їм юридичної сили і доказовості повинні мати такі обов'язкові реквізити: назва підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), код форми, дата і місце складання, зміст господарської операції та її вимірники (у натуральному і вартісному вираженні), посади, прізвища і підписи осіб, відповідальних за дозвіл та здійсненні господарської операції і складання первинного документа.

Що стосується правових підстав для формування податкового кредиту з податку на додану вартість, суд вважає за необхідне вказати таке.

Відповідно до пункту 198.3 статті 198 Податкового кодексу України у редакції, що підлягає застосуванню до спірних правовідносин, податковий кредит звітного періоду визначається виходячи із договірної (контрактної) вартості товарів (послуг), але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: 1) придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; 2) придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій в необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання у виробництві та/або поставці товарів (послуг) для оподатковуваних операцій у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари (послуги) та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Пунктом 198.6 статті 198 Податкового кодексу України встановлено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у звязку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

При цьому в пункті 198.2 зазначеної статті передбачено, що датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів із банківського рахунку платника податку в оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Відповідно до пункту 201.1 статті 201 Податкового кодексу України, платник податку зобов'язаний надати покупцю (отримувачу) на його вимогу підписану уповноваженою платником особою та скріплену печаткою (за наявності) податкову накладну, у якій зазначаються в окремих рядках такі обов'язкові реквізити: а) порядковий номер податкової накладної; б) дата виписування податкової накладної; в) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - продавця товарів/послуг; г) податковий номер платника податку (продавця та покупця); ґ) місцезнаходження юридичної особи - продавця або податкова адреса фізичної особи - продавця, зареєстрованої як платник податку; д) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - покупця (отримувача) товарів/послуг; е) опис (номенклатура) товарів/послуг та їх кількість, обсяг; є) ціна постачання без урахування податку; ж) ставка податку та відповідна сума податку в цифровому значенні; з) загальна сума коштів, що підлягають сплаті з урахуванням податку; и) вид цивільно-правового договору; і) код товару згідно з УКТ ЗЕД (для підакцизних товарів та товарів, ввезених на митну територію України).

З аналізу наведених правових норм у їх системному звязку, суд дійшов висновку, що необхідною умовою правомірності формування податкового кредиту та валових витрат є фактичне здійснення господарської операції платником податків.

У свою чергу, фактичне здійснення господарської операції платником податків посвідчується, зокрема, належно оформленими податковими накладними та іншими первинними бухгалтерськими документами.

Виходячи з викладеного, суд вважає за необхідне дослідити правомірність формування позивачем витрат та податкового кредиту по господарських операціях з ТОВ ТПК Прайдінвест у розрізі фактичного здійснення відповідних господарських операцій.

Враховуючи викладене, судом зясовано такі обставини.

Основними видами діяльності Товариства з обмеженою відповідальністю Титан ХХІ за КВЕД є, зокрема, діяльність приватних охоронних служб (80.10), діяльність готелів і подібних засобів тимчасового розміщування (55.10).

Судом встановлено, що Товариство з обмеженою відповідальністю Титан ХХІ здійснює діяльність пов'язану із охороною об'єктів, на яких встановлена відповідна кількість постів; від кількості постів залежить ціна договору про надання охоронних послуг. Представник позивача у письмових поясненнях наголосив, що ТОВ Титан ХХІ охороняє поля з врожаєм або товарно-матеріальні цінності, що обумовлює сезонне зростання об'ємів надання послуг з охорони. Відтак, для належного виконання своїх зобовязань на певні періоди ТОВ „Титан ХХІ залучає до надання охоронних послуг інших контрагентів.

Так, із ПАТ "Завод залізобетонних конструкцій ім.С.Ковальської", ТДВ "Первомайськдизельмаш", філією ПрАТ "Зернопродукт МХП", ПАТ "Миронівський завод по виготовленню круп і комбікормів", ДП "Київтранспарксервіс 1 ПАТ "Холдингова компанія "Київміськбуд", ТОВ "Носівський цукровий завод", ТОВ "Омельянівський кар'єр", ПАТ "Переяславський експерементальний комбінат хлібородуктів", ТОВ "Автобудкомплекс-К", ТОВ "Бетон Комплекс", ТОВ "Білогір'я молокопродукт", ПрАТ "Бобровицьке хліборприймальне підприємство", ПАТ "Виріський ХПП", ПрАТ "Іста-центр", ТОВ "Південний завод гідравлічних машин", ТОВ "Чернігівський ковальський завод", ТОВ "Племзавод новий Тростянець", ТОВ "Керамейя", ТОВ "Бурат-Агро, ТОВ "Український кардан", ПрАТ "Чернігівський автозавод", ТОВ "Тайтен машинері Україна", ТОВ "Чернігівська індустріальна молочна компанія", ПрАТ "Шполянський завод продтоварів", ПАТ "Комбінат Будіндустрії", ТОВ "Первомайськдизельмаш", ПАТ "Миронівський завод по виготовленню круп і комбікормів", ДП "Київтранспарксервіс 1", ТОВ "Носіївський цукровий завод", ТОВ "Омельянівський кар'єр", ПАТ "Переяславський експерементальний комбінат хлібопродуктів", ТОВ "Автобудкомплекс-К", ТОВ "Бетон Комплекс") позивач уклав договори про надання охоронних послуг, зокрема: додаткова угода до угоди №101 від 01.10.2014 року від 01.10.2010 року; додаткова угода від 01.10.2014 року; додаткова угода № 1 від 01.10.2014 року; договір про надання охоронних послуг №01/12/13 та дислокація до нього; додаткова угода №2 від 02.10.2014 року; договір про надання охоронних послуг №53/12/13 та дислокація до нього; додаткова угода №3 від 03.10.2014 року; договір про надання охоронних послуг №60/01/14 та дислокація до нього; додаткова угода №4 від 04.10.2014 року; договір про надання охоронних послуг №235/11-2013 та дислокація до нього; додаткова угода №5 від 06.10.2014 року; договір про надання охоронних послуг №33/12/13 та дислокація до нього;додаткова угода №6 від 07.10.2014 року; договір про надання охоронних послуг №26/12/13 та дислокація до нього; додаткова угода №7 від 08.10.2014 року; договір про надання охоронних послуг №06/12/13 та дислокація до нього; додаткова угода №8 від 09.10.2014 року; договір про надання охоронних послуг №43/12/13 та дислокація до нього; додаткова угода №9 від 10.10.2014 року; договір про надання охоронних послуг №02/12/13 та дислокація до нього; додаткова угода № 10 від 11.10.2014 року; договір про надання охоронних послуг №03/12/13 та дислокація до нього; додаткова угода № 11 від 13.10.2014 року; договір про надання охоронних послуг №30/12/13 та дислокація до нього; додаткова угода № 12 від 14.10.2014 року; договір про надання охоронних послуг №27/12/13 та дислокація до нього; додаткова угода № 13 від 15.10.2014 року; Договір про надання охоронних послуг №21/12/13 та дислокація до нього; додаткова угода № 14 від 16.10.2014 року; договір про надання охоронних послуг №56/12/13 та дислокація до нього; додаткова угода № 15 від 17.10.2014 року; договір про надання охоронних послуг №52/12/13 та дислокація до нього; додаткова угода №16 від 18.10.2014 року; договір про надання охоронних послуг №13/12/13 та дислокація до нього; додаткова угода № 17 від 20.10.2014 року; договір про надання охоронних послуг №29/12/13 та дислокація до нього; додаткова угода № 18 від 21.10.2014 року; договір про надання охоронних послуг №47/12/13 та дислокація до нього; додаткова угода № 19 від 22.10.2014 року; договір про надання охоронних послуг №19/12/13 та дислокація до нього; додаткова угода №20 від 23.10.2014 року; договір про надання охоронних послуг №14/12/13 та дислокація до нього; додаткова угода №21 від 24.10.2014 року; договір про надання охоронних послуг №12/12/13 та дислокація до нього; додаткова угода №22 від 25.10.2014 року; договір про надання охоронних послуг №59/12/13 та дислокація до нього; додаткова угода №23 від 27.10.2014 року; договір про надання охоронних послуг №23/12/13/804 та дислокація до нього; додаткова угода №24 від 28.10.2014 року; договір про надання охоронних послуг №45/12/13 та дислокація до нього; додаткова угода №25 від 29.10.2014 року; договір про надання охоронних послуг №34/12/13 та дислокація до нього; додаткова угода №26 від ЗО. 10.2014 року; договір про надання охоронних послуг №07/12/13 та дислокація до нього; додаткова угода №1 від 03.12.2014 року; договір про надання охоронних послуг №01/12/13 та дислокація до нього; додаткова угода №2 від 05.12.2014 року; договір про надання охоронних послуг №53/12/13 та дислокація до нього; додаткова угода №3 від 09.12.2014 року; договір про надання охоронних послуг №60/01/14 та дислокація до нього; додаткова угода №4 від 12.12.2014 року; договір про надання охоронних послуг №235/11-2013 та дислокація до нього;додаткова угода №5 від 17.12.2014 року; договір про надання охоронних послуг №33/12/13 та дислокація до нього; додаткова угода №6 від 22.12.2014 року; Договір про надання охоронних послуг №26/12/13 та дислокація до нього; додаткова угода №7 від 24.12.2014 року; договір про надання охоронних послуг №06/12/13 та дислокація до нього; додаткова угода №8 від 26.12.2014 року; договір про надання охоронних послуг №43/12/13 та дислокація до нього; додаткова угода №9 від 29.12.2014 року; договір про надання охоронних послуг №02/12/13 та дислокація до нього; додаткова угода № 10 від 30.12.2014 року; договір про надання охоронних послуг №03/12/13 та дислокація до нього (Т.1,а.с.55,242-250; Т.2, а.с.1-99).

З метою належного виконання договірних зобов'язань за вказаними правочинами ТОВ Титан ХХІ 01 жовтня 2014 року уклало договір надання охоронних послуг №101та додаткові угоди про співпрацю з ТОВ ТПК Прайдінвест, предметом яких є організація спільної діяльності в сфері охоронних послуг для досягнення господарських і комерційних цілей.

При цьому додатковими угодами та дислокаціями до договорів конкретизовано обєкти та кількість осіб, залучених до надання охоронних послуг субєктам господарювання.

Факт наданих позивачеві послуг за вищезазначеним угодами підтверджується наявними у матеріалах справи податковими накладними від 03 грудня 2014 року №304, від 05 грудня 2014 року №572, від 09 грудня 2014 року №1165, від 12 грудня 2014 року №1574,від 17 грудня 2014 року №2945, від 22 грудня 2014 року №4587, від 24 грудня 2014 року №4884,від 26 грудня 2014 року №5699, від 29 грудня 2014 року №7614, від 30 грудня 2014 року №8155, від 01 жовтня 2014 року №1, від 02 жовтня 2014 року №103, від 03 жовтня 2014 року №296, від 04 жовтня 2014 року №450, від 06 жовтня 2014 року №798, від 07 жовтня 2014 року №993, від 08 жовтня 2014 року №1079, від 09 жовтня 2014 року №1164,від 10 жовтня 2014 року №1304,від 11 жовтня 2014 року №1379,від 13 жовтня 2014 року №1690, від 14 жовтня 2014 року №1922, від 15 жовтня 2014 року №2061, від 16 жовтня 2014 року №2226, від 17 жовтня 2014 року №2942, від 18 жовтня 2014 року №3191, від 20 жовтня 2014 року №3882, від 21 жовтня 2014 року №4349,від 22 жовтня 2014 року №4574, від 23 жовтня 2014 року №4712, від 24 жовтня 2014 року №4878, від 25 жовтня 2014 року №5498, від 27 жовтня 2014 року №6185,від 28 жовтня 2014 року №6861, від 29 жовтня 2014 року №7595, від 30 жовтня 2014 року №8143 (Т.1,а.с.56, 58,60, 62,64, 66,68,70,72,74,76,78,80,82,84,86,88,90,92,94,96,98,100,102,104,106,108,110,112,114,116,118,120,122,124,126,), а також відповідними актами здачі-прийняття виконаних робіт (Т.1,а.с.57,59,61,63,65,67,69,71,73,75,77,79,81,83,85,87,89,91,93,95,97, 99, 101,103, 105,107, 109,111,113,115,117,119,121,123,125,127); на загальну суму 1958243,78 грн. (із них ПДВ 380 373,96 грн.).

На посвідчення факту залучення контрагента до охорони окремих обєктів позивач надав копії журналів прийому-здачі чергувань інспекторів охорони на постах (Т.2,а.с.100-162)

Системний аналіз вищезазначених правових норм, дослідження наявних в матеріалах справи договорів, податкових накладних, актів виконаних робіт свідчить про те, що документи, на підставі яких позивач включив понесені витрати до складу витрат та сформував податковий кредит, відповідають критеріям первинного документу, а відтак дії позивача щодо формування валових витрат та податкового кредиту є правомірними.

Даючи правову оцінку наведеним доказам, суд вважає, що ними підтверджується реальний характер господарських операцій ТОВ Титан ХХІ та ТОВ ТПК Прайдінвест, а відтак і правомірність формування позивачем валових витрат та податкового кредиту з податку на додану вартість.

Крім того, суд вважає за необхідне наголосити, що при перевірці позивача податковим органом не було взято до уваги первинні бухгалтерські документи ТОВ Титан ХХІ, а висновки про безтоварність господарських операцій позивача про зумовлені відомостями про відсутність контрагента позивача ТОВ ТПК Прайдінвест за місцем його реєстрації. Такі висновки податкового органу суперечать загальноправовим принципам. За відсутності доказів змови платника податків та його контрагента, узгодженості їх дій з метою перенесення податкового навантаження на особу, яка не виконує своїх зобов'язань зі сплати податків, самі по собі порушення, допущені контрагентом, не можуть впливати на оцінку правильності податкового обліку платника податків. Платник не несе відповідальності за дії всіх підприємств та організацій, що беруть участь у багатостадійному процесі сплати податків до бюджету. Отже, податкові органи не вправі тлумачити поняття добросовісності платника як таке, що породжує у останнього додаткові обов'язки, не передбачені чинним законодавством.

Встановлений судом факт правомірності формування позивачем податкового кредиту та витрат дає підстави для висновку про протиправне застосування до позивача і штрафних санкцій на суму 163187,00 грн. на підставі пункту 123.1 статті 123 Податкового кодексу України податковим повідомленням-рішенням № та у сумі 106729,00 грн., застосованих податковим повідомленням-рішенням №.

За приписами частини першої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. Водночас, відповідно до частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Однак, у дані справі відповідач не довів правомірності своїх рішень.

Викладене вище дає підстави вважати, що позивачеві було протиправно донараховано податкові зобовязання з податку на прибуток підприємств та з податку на додану вартість за основним платежем і за штрафними санкціями, а тому суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог та для скасування оскаржуваних повідомлень-рішень.

На підставі частини першої статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України сплачений позивачем судовий збір в розмірі 487,20 грн. (Т.1,а.с.5) присуджується позивачеві за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 2, 17, 71, 86, 94, 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Кіровоградської об'єднаної Державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Кіровоградській області № від 09 липня 2015 року, яким ТОВ Титан ХХІ збільшено суму грошового зобовязання з податку на додану вартість на загальну суму 489561,00 грн (із них за основним платежем 326374,00 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями 163187,00 грн.).

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Кіровоградської об'єднаної Державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Кіровоградській області № від 09 липня 2015 року, яким ТОВ Титан ХХІ збільшено суму грошового зобовязання з податку на прибуток приватних підприємств на загальну суму 320186,00 грн. (із них за основним платежем 213457,00 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями 106729,00 грн.).

Присудити Товариству з обмеженою відповідальністю Титан ХХІ судовий збір у розмірі 487,20 грн. (чотириста вісімдесят сім гривень, двадцять копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Кіровоградської об'єднаної Державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Кіровоградській області.

Постанова суду набирає законної сили у порядку, встановленому статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Кіровоградський окружний адміністративний суд в десятиденний строк з дня отримання копії цієї постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя Кіровоградського окружного

адміністративного суду ОСОБА_1