Справа № 826/3525/14
Суддя: Бутенко В.І.
Дата ухвалення: 2015-10-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 жовтня 2015 року м. Київ К/800/41033/14

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

Бутенка В.І (доповідач), Амєліна С.Є., Штульман І.В.,

провівши в порядку касаційного провадження попередній розгляд адміністративної справи за позовом ОСОБА_4 до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в м. Києві (далі - ГУ МВСУ в м. Києві) про скасування наказу та поновлення на роботі,

в с т а н о в и в:

У березні 2014 року позивач звернувся до суду із вказаним позовом.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 28 квітня 2014 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 10 липня 2014 року, позов задоволено.

Визнано протиправними і скасовано накази ГУ МВСУ в м. Києві від 15 грудня 2011 року №384 в частині притягнення ОСОБА_4 до дисциплінарної відповідальності та від 26 грудня 2011 року №772о/с в частині його звільнення з органів внутрішніх справ України.

Поновлено позивача на посаді оперуповноваженого відділу боротьби з незаконним обігом наркотиків Святошинського районного управління ГУ МВС України в м. Києві з 27 грудня 2011 року.

В касаційній скарзі відповідач, посилаючись на порушення судами першої і апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення цих судів і залишити позов без розгляду.

Колегія суддів вважає, що касаційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що з 18 липня 2007 року ОСОБА_4 перебуває на службі в органах внутрішніх справ. На день звільнення працював на посаді оперуповноваженого відділу боротьби з незаконним обігом наркотиків Святошинського районного управління ГУ МВС України в м. Києві.

Наказом Головного управління МВС України в місті Києві від 15 грудня 2011 року №384 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих працівників Святошинського районного управління» за вчинення дисциплінарного проступку, який виразився в ігноруванні вимог відомчих нормативних актів щодо дотримання дисципліни та законності, порушенні вимог ст. 7 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, що призвело до скоєння надзвичайної події, на оперуповноваженого відділу БНОН Святошинського районного управління ГУМВС України в м. Києві старшого лейтенанта міліції ОСОБА_4 накладено дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення з органів внутрішніх справ.

Наказом ГУ МВС України в м. Києві від 26 грудня 2011 року №772о/с «Щодо особового складу» позивача звільнено з органів внутрішніх справ у запас Збройних Сил України з 27 грудня 2011 року.

Підставою для винесення вказаних наказів стали висновки службового розслідування за фактом надзвичайної події, скоєної оперуповноваженим відділу БНОН Святошинського РУ ГУМВС України в м. Києві старшим лейтенантом міліції ОСОБА_4, затвердженим 15 грудня 2011 року.

Службовим розслідуванням встановлено, що 11 жовтня 2011 року у ході проведення досудового слідства у кримінальній справі №49-3291 слідчим в особливо важливих справах Генеральної прокуратури України Слободяником І.П. затримано у порядку ст. 115 КПК України оперуповноваженого відділу БНОН Святошинського РУ ГУМВС України в місті Києві ОСОБА_4 та пред'явлено обвинувачення у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.307 та ч.3 ст.364 КК України.

У висновку службового розслідування зазначено, що вказана надзвичайна подія стала можливою унаслідок свідомого ігнорування ОСОБА_4 вимог нормативних документів МВС України та Головного управління МВС України в місті Києві щодо дотримання дисципліни і законності працівниками міліції та Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України.

В постанові Печерського районного суду м. Києва від 12 жовтня 2011 року щодо обрання запобіжного заходу у вигляді взяття під варту вказано, що ОСОБА_4, зловживаючи наданою йому владою, діючи за попередньою змовою з групою осіб, повторно вчинив незаконний збут особливо небезпечних наркотичних речовин.

Підставою для висновку про порушення позивачем вимог ст. 7 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України стали обставини, що були предметом доказування у кримінальному провадженні стосовно обвинувачених ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_4, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12

Сутність службової дисципліни, обов'язки осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ України (далі - особи рядового і начальницького складу) стосовно її дотримання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, порядок і права начальників щодо їх застосування, а також порядок оскарження дисциплінарних стягнень, порядок проходження служби в органах внутрішніх справ визначаються: Законом України від 20 грудня 1990 року №565-XII «Про міліцію» (далі - Закон №565-XII); Положенням про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29.07.1991 року №114 (далі - Положення), Законом України від 22 лютого 2006 року № 3460-IV «Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ» (далі - Дисциплінарний статут) та Інструкцією про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ України, затвердженої наказом МВС України від 06.12.1991 року №552 (далі - Інструкція).

Відповідно до ст. 62 Конституції України, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Згідно ч. 6 ст. 21 Закону №565-XII звільнення працівника міліції зі служби у зв'язку з обвинуваченням у вчиненні злочину допускається тільки після набуття звинувачувальним вироком законної сили.

Пунктом 67 Положення також передбачено, що особи рядового або начальницького складу, засуджені за вчинення злочину або притягнуті до адміністративної відповідальності за адміністративне корупційне правопорушення, підлягають звільненню із служби в органах внутрішніх справ у триденний строк з дня отримання органом внутрішніх справ копії відповідного судового рішення, яке набрало законної сили.

Статтею 14 Дисциплінарного статуту зазначено, що звільнення осіб рядового і начальницького складу з органів внутрішніх справ як вид дисциплінарного стягнення є крайнім заходом дисциплінарного впливу.

Рішенням Конституційного Суду України у справі за конституційним поданням Міністерства внутрішніх справ України щодо офіційного тлумачення положень ч. 3 ст. 80 Конституції України передбачено, що кримінальна відповідальність настає з моменту набрання законної сили обвинувальним вироком суду.

Однак вказані обставини проігноровано в спірних наказах відповідача.

Пунктом 15 Інструкції, яка була чинна на момент виникнення спірних правовідносин, передбачено, що особа, стосовно якої проводиться службове розслідування, має право: знайомитися після закінчення службового розслідування із затвердженим висновком, а з дозволу керівника, який призначив службове розслідування, з матеріалами перевірки в частині, що його стосуються, якщо це не суперечить вимогам про збереження державної і службової таємниці; оскаржувати затверджений висновок службового розслідування у порядку, встановленому Дисциплінарним статутом органів внутрішніх справ України.

На момент проведення службового розслідування та складання висновків позивач перебував під вартою у зв'язку з обранням міри запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою і був позбавлений можливості ознайомлення та оскарження висновків службового розслідування.

Матеріали справи не містять доказів отримання від позивача пояснень з приводу службового розслідування або відмови позивача від надання пояснення з приводу службового розслідування.

Відтак, суди першої та апеляційної інстанцій дійшли обґрунтованого висновку, що звільнення позивача з органів внутрішніх справ є неправомірним та було здійснено із порушенням порядку проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ та накладання дисциплінарних стягнень.

Колегія суддів погоджується із зауваженням судів попередніх інстанцій, що замість відсторонення позивача від виконання службових обов'язків на час проведення службового розслідування та вирішення кримінальної справи по суті, позивача було притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення, підставою для чого стало вчинення дисциплінарного проступку, який виразився у ігноруванні вимог відомчих нормативних актів щодо дотримання дисципліни та законності, порушенні вимог ст.7 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, що призвело до скоєння надзвичайної події (порушення кримінальної справи).

Судами також встановлено, що станом на момент розгляду даної справи в суді першої інстанції розслідування в рамках кримінальної справи, порушеної 15 вересня 2011 року, не було завершене, вироку стосовно обвинуваченого ОСОБА_4, який набрав законної сили, матеріали справи не містять, що дає підстави вважати, що твердження відповідачів про ігнорування з боку позивача вимог відомчих нормативних актів щодо дотримання дисципліни та законності, порушенні вимог ст. 7 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, що призвело до скоєння надзвичайної події, є необґрунтованим та безпідставним.

Відповідно до ч. 4 ст. 72 КАС України лише вирок у кримінальній справі, який набрав законної сили, є обов'язковим для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, щодо якої ухвалений вирок.

Отже, звільнення позивача на підставі п. 66 Положення відбулось передчасно.

Крім того, колегія суддів зазначає, що судом першої інстанції 28 квітня 2014 року було відмовлено в задоволенні клопотання відповідача про залишення позову без розгляду і поновлено позивачу строк звернення до суду з огляду на поважність причин пропуску такого строку.

При таких обставинах колегія суддів вважає, що суди першої та апеляційної інстанцій дійшли обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог, оскільки ці вимоги підтверджені встановленими обставинами справи і наявними в матеріалах справи доказами.

Доводи касаційної скарги зроблених цими судами висновків не спростовують.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що підстав для скасування чи зміни оскаржених судових рішень не вбачається.

Керуючись ст.ст. 220, 2201, 223, 224, 230, 231 КАС України, суд -

у х в а л и в:

Касаційну скаргу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в м. Києві залишити без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 28 квітня 2014 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 10 липня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та оскарженню не підлягає.

С у д д і : В.І. Бутенко

С.Є. Амєлін

І.В. Штульман