Справа № 820/2854/15
Суддя: Рибченко А.О.
Дата ухвалення: 2015-10-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 жовтня 2015 року м. Київ К/800/37578/15

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

головуючого судді-доповідача Рибченка А.О.

суддів: Карася О.В.

Олендера І.Я.

за участю секретаря судового засідання: Міщенко Ю.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Харкові Міжрегіонального головного управління Державної фіскальної служби

на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 22 червня 2015 року

та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 05 серпня 2015 року

у справі № 820/2854/15

за позовом Публічного акціонерного товариства «Мегабанк»

до Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Харкові Міжрегіонального головного управління Державної фіскальної служби

про скасування податкових повідомлень-рішень, -

ВСТАНОВИВ:

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 22 червня 2015 року, залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 05 серпня 2015 року, адміністративний позов Публічного акціонерного товариства «Мегабанк» (далі - ПАТ «Мегабанк»; позивач) до Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Харкові Міжрегіонального головного управління Державної фіскальної служби (далі - СДПІ з ОВП у м. Харкові МГУ ДФС; відповідач) задоволено в повному обсязі. Скасовано податкові повідомлення-рішення № від 10 березня 2015 року та № від 10 березня 2015 року. Стягнуто з Державного бюджету України на користь ПАТ «Мегабанк» судовий збір у розмірі 487,20 грн.

Не погоджуючись з прийнятими судовими рішеннями у справі, відповідач оскаржив їх в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України.

В поданій касаційній скарзі СДПІ з ОВП у м. Харкові МГУ ДФС, посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову Харківського окружного адміністративного суду від 22 червня 2015 року, ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 05 серпня 2015 року та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

В запереченні на касаційну скаргу позивач просить залишити її без задоволення, а постановлені у справі судові рішення - без змін.

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України, перевіривши правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з таких підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що відповідачем проведено документальну позапланову виїзну перевірку правомірності нарахування ПАТ «Мегабанк» від'ємного значення різниці між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового кредиту з податку на додану вартість за листопад 2014 року та декларування залишку від'ємного значення, який після бюджетного відшкодування включається до складу податкового кредиту наступного податкового періоду, за грудень 2014 року, за результатами якої складено акт № 24/28-09-43-02-04/09804119 від 19 лютого 2015 року.

На підставі зазначеного акту перевірки контролюючим органом прийнято податкове повідомлення-рішення № від 10 березня 2015 року, яким позивачу зменшено розмір від'ємного значення суми податку на додану вартість на 5 998 449,00 грн., та податкове повідомлення-рішення № від 10 березня 2015 року, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість у розмірі 105 610,00 грн. (84 488,00 грн. - основний платіж, 21 122,00 грн. - штрафні (фінансові) санкції).

Перевіркою встановлено порушення банківською установою пунктів 198.2, 198.6 статті 198, пунктів 200.1, 200.2, 200.3, 200.4 статті 200 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин; далі - ПК України) у зв'язку з безпідставним неврахуванням строків давності, встановлених статтею 15 Закону України від 21 грудня 2000 року № 2181-III «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) та пунктом 198.6 статті 198 ПК України, при формуванні податкового кредиту з податку на додану вартість за операціями з поставки заставного майна Товариством з обмеженою відповідальністю «Дніпропетровський завод кранів та засобів механізації «Дніпрокран», Приватною фірмою «Мінкан», Акціонерним товариством закритого типу «Сінтез» з іноземними інвестиціями, Товариством з обмеженою відповідальністю «Рафтінг», Товариством з обмеженою відповідальністю «Торгівельний дім «Ярославна» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Мідас».

Надаючи оцінку правомірності прийняття контролюючим органом оспорюваних актів індивідуальної дії, судові інстанції в розглядуваній ситуації виходили, зокрема, з того, що позивач діяв відповідно до податкової консультації щодо обмежень в строках збереження права на податковий кредит, якщо банк протягом трьох років не зможе реалізувати майно, наданої йому СДПІ з ОВП у м. Харкові МГУ ДФС листом № 10831/10/50-123 від 12 грудня 2012 року, відповідно до якої для банківських установ при одержанні ними права власності на заставне майно з метою подальшого продажу право на податковий кредит зберігається до моменту продажу такого заставленого майна. Тобто, строки давності до права на податковий кредит при одержанні банківською установою права власності на заставне майно з метою подальшого продажу не застосовуються.

Згідно з підпунктом 14.1.172 пункту 14.1 статті 14 ПК України податковою консультацією є допомога контролюючого органу конкретному платнику податків стосовно практичного використання конкретної норми закону або нормативно-правового акта з питань адміністрування нарахування та сплати податків чи зборів, контроль за справлянням яких покладено на такий контролюючий орган.

Податкова консультація має індивідуальний характер і може використовуватися виключно платником податків, якому надано таку консультацію (пункт 52.2 статті 52 ПК України).

Відповідно до пункту 53.1 статті 53 ПК України не може бути притягнуто до відповідальності платника податків, який діяв відповідно до податкової консультації, наданої йому у письмовій або електронній формі, а також узагальнюючої податкової консультації, зокрема, на підставі того, що у майбутньому така податкова консультація або узагальнююча податкова консультація була змінена або скасована.

З огляду на викладене, судові інстанції дійшли обґрунтованого висновку про безпідставність прийняття контролюючим органом оскаржуваних податкових повідомлень-рішень.

За наведених обставин, колегія суддів Вищого адміністративного суду України вважає постанову Харківського окружного адміністративного суду від 22 червня 2015 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 05 серпня 2015 року такими, що прийняті з правильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, а тому суд касаційної інстанції не знаходить підстав, які могли б призвести до їх зміни чи скасування.

Керуючись статтями 220, 221, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Харкові Міжрегіонального головного управління Державної фіскальної служби залишити без задоволення, а постанову Харківського окружного адміністративного суду від 22 червня 2015 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 05 серпня 2015 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути переглянута Верховним Судом України з підстав і в порядку, встановленими главою 3 розділу IV Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий Рибченко А.О.

Судді Карась О.В.

Олендер І.Я.