Справа № 810/3522/15
Суддя: Лапій С.М.
Дата ухвалення: 2015-09-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 вересня 2015 року № 810/3522/15

Київський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Лапія С.М.,

при секретарі судового засідання Феленюк О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за адміністративним позовом ТОВ "Еталон-К" до Київської митниці ДФС України про визнання протиправним та скасування рішення,

в с т а н о в и в:

До Київського окружного адміністративного суду звернулось ТОВ "Еталон-К" з позовом до Київської митниці ДФС України, в якому просить визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів від 18.07.2015 №125110011/2015/010112/2 та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №125110011/2015/00148.

Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що оскаржуване рішення прийнято з порушенням визначеного законом порядку, без дотримання основних принципів митного регулювання.

У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги з підстав, викладених у позовній заяві та додаткових письмових поясненнях, просив позов задовольнити.

Представник відповідача позовних вимог не визнав, просив відмовити у задоволенні позову з підстав, викладених у письмових запереченнях.

Заслухавши доводи та пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, суд дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог у звязку з наступним.

Територіальним органом Київської митниці митним постом «Східний термінал» прийнято рішення про коригування митної вартості товарів ТОВ "Еталон-К" від 18.07.2015 №125110011/2015/010112/2 та видано картку відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 18.07.2015 №125110011/2015/00148.

Вважаючи вказані протиправними, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Як встановлено судом, між позивачем та компанією Solifmance OU (Талін, ОСОБА_1) 01.10.2010 р. укладено контракт №01/10-1-ІМ, згідно умов якого позивач купує на умовах FOB (Валенсія, Іспанія) товари відповідно до інвойсів (рахунків-фактур), що надаються при фактичному отриманні кожної партії товару.

Позивач 17.07.2015 з метою митного оформлення товару: плитки керамічної облицювальної глазурованої завтовшки не більше 15 мм. з камяної кераміки для покриття підлоги та для облицювання стін, подав митному органу митну декларацію №125110011/2015/009809, в якій вартість частини товару визначена за основним методом за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції) (п. 1 ч. 1 ст. 57 МК України) та за другорядним методом за ціною договору щодо ідентичних товарів відповідно до пп. 2 п. 2 ч. 1 ст.57 МК України.

Для підтвердження заявленої митної вартості товару позивач разом із Митною декларацією надав перелік документів, які зазначені і в ОСОБА_2 відмови, зокрема: зовнішньоекономічний договір (контракт) №01/10-1-ІМ від 01.10.2010, інвойси (рахунок-фактури) від 02.07.2015 №611/15, №612/15, від №613/15, №614/15, №615/15, №616/15, №617/15, №618/15, №619/15, №620/15, №621/15, №622/15, №623/15, доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) б/н від 01.02.2015, міжнародну автомобільну накладну (CMR) №015233 від 03.07.2015, картку обліку особи, яка здійснює операції з товарами №125/2012/0001248 від 28.11.2012, книжка МДП (Carnet TIR) №МХ.75586609 від 02.07.2015, інформацію про позитивні результати здійснення фітосанітарного контролю товару №2730 від 03.07.2015, інформацію про позитивні результати здійснення радіологічного контролю товару №2730 від 03.07.2015, декларації про походження товару від 02.07.2015 №611/15, №612/15, №613/15, №614/15, №615/15, №616/15, №617/15, №618/15, №619/15, №620/15, №621/15, №622/15, №623/15, копію митної декларації країни відправлення №15S003WM08 від 03.07.2015, лист б/н від 01.06.2015.

В ході розгляду документів, наданих до оформлення згідно Митної декларації від 17.07.2015 №125110011/2015/009809, беручи до уваги цінову інформацію Єдиної автоматизованої інформаційної системи Держмитслужби України на товари, що ввозились на митну територію України у період заявлення товару до митного оформлення, митним органом встановлено наступні розбіжності.

Так, Декларантом обрано методи визначення митної вартості за ціною договору щодо ідентичних товарів на всі товари, крім товарів №9, №10, №12, за яким було заявлено метод №1 за ціною договору, однак не надано належних документів на підтвердження формування такої митної вартості товарів.

Зокрема, у ході перевірки поданих до митного оформлення документів за ЕМД від 17.07.2015 №125110011/2015/009809 митним органом встановлено, що вони не містили всіх відомостей, які підтверджують числові значення складових митної вартості товару.

Згідно глави 1 розділу 2 Порядку заповнення митних декларацій на бланку єдиного адміністративного документа, затвердженого наказом Мінфіну від 30.05.2012 № 651, відомості про митну вартість товарів вказуються у графі 12 у валюті України. У правому підрозділі графи 22 зазначається сума наведених у графах 42 ЄАД і додаткових аркушів МД фактурних вартостей задекларованих товарів у валюті, код якої зазначений у лівому підрозділі графи (або сума фактурних вартостей за ЄАД і аркушами специфікації).

Зі змісту графи 22 вказаної ЕМД слідує, що фактурна вартість товару складає 9 717,51 дол. США, що в перерахунку на гривні за курсом, зазначеним у графі 23, складає 213 655,85 грн., у той час як митна вартість товарів згідно з даними графи 12 визначена у сумі 281 661,91 грн.

У той же час, надані декларантом позивача разом з ЕМД документи (контракт з додатковою угодою, рахунки) підтверджують лише фактурну вартість товару, але не відображають усіх складових митної вартості товару, зокрема, відсутні документи, передбачені п.п. 6, 8 ч. 2 ст. 53 МКУ.

ТОВ «Еталон-К» здійснює імпорт товару «плитка керамічна облицювальна глазурована» за зовнішньоекономічним контрактом із компанією Solifmance OU ОСОБА_1, яка не є виробником вищезазначеного товару.

Так, виробником товарів значаться різні компанії, перелік яких вказано у п. 1 додаткової угоди б/н від 01.04.2015 до контракту купівлі-продажу №01/10-ІМ від 01.10.2010, графах 31 товарів МД від 17.07.2015 №125110011/2015/009809 тощо. Отже, митне оформлення товарів здійснювалось за непрямим контрактом.

За результатами розгляду документів митним органом виявлено, що вони містили розбіжності, а саме у гр. 20 МД 17.07.2015 №125110011/2015/009809 умовами поставки визначено СРТ UA Бровари, тоді як у п. 3 контракту купівлі-продажу №01/10-ІМ від 01.10.2010 умовами поставки значиться FOB («Інкотемс 2000») Валенсія, у інвойсах від 02.07.2015 СРТ (Carriage Paid То) Бровари, у прас-листі продавця (компанії Solifmance OU ОСОБА_1) EXW.

Крім того, митна вартість товарів, заявлена позивачем, відрізнялась від середньоконтрактної вартості, визначеної митницею під час порівняння рівня заявленої митної вартості товарів з наявною у митного органу інформацією про рівень цін на такі товари, і відповідно до Єдиної автоматизованої інформаційної системи ДМСУ ціна митного оформлення таких же товарів, які ввозив позивач, більше заявленої ним.

Отже, у документах, наданих до митного оформлення, дійсно містилися розбіжності. Крім того, вони не містили всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

На підставі викладеного суд приходить до висновку, що позивачем надано неповну інформацію про заявлену митну вартість імпортованого товару, тому висновок митного органу про невиконання декларантом обов'язків, передбачених ч. 2 ст. 53 МК України та ненадання обовязкових документів на підтвердження заявленої митної вартості, суд вважає обґрунтованим.

Контроль із застосуванням системи управління ризиками це оцінка ризику шляхом аналізу (у тому числі з використанням інформаційних технологій) поданих документів у конкретному випадку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України з метою обрання форм та обсягу митного контролю, достатніх для забезпечення додержання вимог законодавства України з питань державної митної справи. Під ризиком, відповідно до ч.І ст. 361 МК України, розуміється ймовірність недотримання вимог законодавства України з питань державної митної справи.

Наказом Держмитслужби України від 13.12.2010 № 1467, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 11.02.11 за № 180/18918, затверджено Порядок застосування автоматизованої системи аналізу та управління ризиками (далі АСАУР) під час митного контролю та митного оформлення товарів із застосуванням вантажної митної декларації (далі - Порядок 1467).

Даний Порядок розроблено з метою практичної реалізації положень стандартних правил 6.3, 6.4, 6.9 Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур від 18.05.73, до якої Україна приєдналась згідно із Законом України «Про приєднання України до протоколу про внесення змін до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур».

Відповідно до п. 1.4 Порядку 1467 за результатами оцінки ризику за вантажною митною декларацією АСАУР формується перелік митних процедур (далі МП). Сформовані АСАУР вказівки, що містяться в переліку МП, здійснюються посадовими особами митних органів при проведенні митного контролю та митного оформлення, з урахуванням виду МП та повідомлення до МП, та відповідно до нормативно-правових актів, що регулюють порядок проведення митного контролю та митного оформлення товарів і транспортних засобів (п. 1.6 Порядку 1467).

Модуль АСАУР імплементовано до програмно-інформаційного комплексу «Інспектор-2006» (далі ПІК «Інспектор-2006»), який введено в експлуатацію наказом Держмитслужби України від 25.01.2007 № 48 з метою вдосконалення механізму митного оформлення товарів. Саме за допомогою ПІК «Інспектор-2006» під час перевірки електронної копії МД здійснюється оцінка ризиків відповідно до АСАУР.

Отже, обовязковість застосування АСАУР передбачено положеннями стандартних правил 6.3, 6.4, 6.9 Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур від 18.05.73, до якої Україна приєдналась згідно із Законом України «Про приєднання України до протоколу про внесення змін до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур, статтями 320, 361 Митного кодексу України та Порядком застосування автоматизованої системи аналізу та управління ризиками під час митного контролю та митного оформлення товарів із застосуванням вантажної митної декларації, затвердженого наказом Держмитслужби України від 13.12.10 №1467 (зареєстровано у Мінюсті 11.02.2011 за №180/18918).

Так, згідно митної декларації від 17.07.2015 №125110011/2015/009809 на товари №№ 2, 5, 6, 8, 12, 15, 18, 21, 25, 28 спрацювала АСАУР за кодами форм митного контролю « 105-2,106-2» (т. 1, а.с. 176 179), що передбачають необхідність здійснити контроль правильності визначення митної вартості товарів, витребування додаткових документів, які підтверджують митну вартість товарів.

Згідно ч. 3 ст. 53 МКУ у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи.

Частиною 6 ст. 53 МКУ передбачено, що декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару.

Також Митним кодексом України (ст. 54) передбачено, що орган доходів і зборів з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право:

- упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості;

- у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею S3 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості;

- у випадках, встановлених цим Кодексом, здійснювати коригування заявленої митної вартості товарів.

З метою відпрацювання профілів ризику, сформованих АСАУР, та враховуючи те, що декларантом за поданою ЕМД було самостійно обрано другорядний метод визначення митної вартості (за ціною договору щодо ідентичних товарів), проте надані документи не містили всіх відомостей, що підтверджували числові значення складових митної вартості товару, на виконання вимог ч. 3 ст. 53 МКУ, декларанту для підтвердження заявленої митної вартості митним органом надіслано в електронному вигляді (копія додається) вимогу про надання додаткових документів, а саме:

- рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);

- виписку з бухгалтерської документації;

- висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини;

- виписку з бухгалтерських та банківських документів покупця, що стосується відчуження оцінюваних товарів, ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів на території України;

- довідкову інформацію щодо вартості у країні експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам;

- рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця;

- рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);

- ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів.

Згідно ч. 1 ст. 266 МКУ декларант зобовязаний:

- здійснити декларування товарів, транспортних засобів комерційного призначення відповідно до порядку, встановленого цим Кодексом;

- на вимогу органу доходів і зборів пред'явити товари, транспортні засоби комерційного призначення для митного контролю і митного оформлення;

- надати органу доходів і зборів передбачені законодавством документи і відомості, необхідні для виконання митних формальностей;

- у випадках, визначених цим Кодексом та Податковим кодексом України, сплатити митні платежі або забезпечити їх сплату відповідно до розділу X цього Кодексу;

- у випадках, визначених цим Кодексом та іншими законами України, сплатити інші платежі, контроль за справлянням яких покладено на митні органи.

Як встановлено судом, 18.07.2015, без надання додатково витребуваних документів, в електронному вигляді представником декларанта ОСОБА_3 направлено повідомлення на адресу митниці, в якому зазначено, що із запитом ТОВ «Еталон-К» ознайомлене, надати додаткові документи немає можливості, просить винести рішення без врахування терміну, зазначеного у ст. 53 МКУ.

Отже, неподання додаткових документів згідно витребуваного переліку обєктивного позбавило відповідача можливості підтвердити заявлену митну вартість товарів.

При цьому, згідно правової позиції Верховного суду України, викладеної у постанові від 10.04.2015 у справі №21-52а12 за позовом ВАТ «Грета» до Східної митниці, митниця може вимагати, а субєкт господарювання має надати лише належні документи для перевірки та підтвердження правильності зазначеної митної вартості товару. Надання неналежних документів не може вважатися виконанням вимог митниці щодо підтвердження митної вартості товарів.

Як пояснив відповідач, аналізуючи наявну інформацію стосовно рівня митної вартості товарів, які були ввезені на митну територію України в максимально наближений період на момент митного оформлення, з урахуванням невідповідності у документах та не підтвердження числових значень складових митної вартості товару, митницею прийнято рішення про неможливість застосування заявленої декларантом митної вартості товару та винесено Рішення про коригування митної вартості товарів від 18.07.2015 року №125110011/2015/010112/2.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 9 КАС України суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України.

Дане положення безпосередньо стосується таких норм міжнародного права, як стаття VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 року (далі ГАТТ).

Так, відповідно до ст. VII п.2 (а) ГАТТ оцінка імпортованого товару для митної мети повинна ґрунтуватись на дійсній вартості імпортованого товару, який обкладається митом, або аналогічного товару, та не повинна ґрунтуватись на вартості товару національного походження або на вільних чи фіктивних оцінках.

Статтею 17 Угоди про застосування статті VII Генеральної угоди по тарифам і торгівлі 1994 року, ніщо в цій Угоді не тлумачиться як обмежуюче або таке, що ставить під сумнів право митних адміністрацій переконуватися у правдивості або точності будь-якої заяви, документу або декларації, що надаються для цілей митної оцінки.

При здійсненні контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган повинен впевнитися, що заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість товару ґрунтується на дійсній вартості, під якою відповідно до ст. VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 року, згода на обовязковість якої надана Верховною Радою України, розуміється ціна, за якою такий або аналогічний товар продається або пропонується для продажу при нормальній ході торгівлі в умовах вільної конкуренції.

Відповідно до ч. 2 ст. 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів та зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у ч. 1 ст. 58 МК України.

За результатами контролю митний орган визнає заявлену митну вартість або ж приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень ст. 55 МК України (ч. 3 ст. 54 МК України).

Рішення про коригування митної вартості товарів приймається митним органом у письмовій формі, якщо митним органом виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість (ч. 1 ст. 55 МК України).

Таке рішення має містити необхідні реквізити, визначені ч. 2 ст. 55 МК України, а форма рішення затверджена наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 №598 (зареєстровано у Міністерстві юстиції України 01.06.2012 за №883/21195) далі Правила 598.

При цьому у Рішенні про коригування митної вартості обовязково зазначається про право декларанта на випуск товару у вільний обіг за умови надання гарантій, передбачених розділом X МК України у разі незгоди з таким рішенням. Строк дії таких гарантій складає 90 календарних днів (ч. 7 ст. 55 МК України).

Протягом 80 днів з дня випуску товарів декларант або уповноважена ним особа може подати додаткові документи для підтвердження заявленої ним вартості, (ч. 8 ст. 55 МК України). Орган доходів та зборів, у разі надання вказаних документів, розглядає їх та виносить письмове рішення щодо визнання чи невизнання заявленої митної вартості.

Відповідно до ч. 6 ст. 54 МК України орган доходів та зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі:

- невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості;

- неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;

- невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу.

У разі відмови у митному оформленні складається картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні, випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення, форма та порядок заповнення якої визначено Порядком виконання митних формальностей при здійсненні митного оформлення товарів із застосуванням митної декларації на бланку єдиного адміністративного документа затверджено наказом Міністерства фінансів України від 30.05.2012 №631 (зареєстровано у Міністерстві юстиції України 10.08.2012 за № 1360/21672, далі Порядок 631).

Як встановлено судом, визначення митної вартості товару «плитка керамічна облицювальна глазурована», митним органом здійснювалось у відповідності до статей 49 64 Митного кодексу України, Методичних рекомендацій щодо роботи посадових осіб митних органів з аналізу, виявлення та оцінки ризиків при здійсненні контролю правильності визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, затверджених наказом ДМСУ від 13.07.2012 № 362, цінової інформації, наявної у митного органу.

Оскільки, заявлена позивачем митна вартість не відповідала цінам, що склалися на відповідний товар на ринку імпорту на момент здійснення імпортної операції, що є порушенням п. 6 Указу Президента України від 25.08.1994 № 475/94 «Про заходи щодо запобігання експорту товарів походженням з України за цінами, що можуть розглядатися як демпінгові, та врегулювання торговельних спорів», яким встановлено, що при здійсненні субєктами підприємницької діяльності України експортних та імпортних операцій безпосередньо або через зовнішньоторговельного посередника, контрактні (зовнішньоторговельні) ціни мають відповідати цінам, що склалися чи складатимуться на відповідний товар на ринку експорту чи імпорту на момент здійснення експортної, імпортної операції. Відповідальність за обґрунтування цін за зовнішньоекономічними контрактами покладається на субєктів підприємницької діяльності.

Згідно пп. 1.4. п. 1 Розділу 2 Наказу ДМСУ № 602 контроль за правильністю визначення митної вартості товарів під час проведення митного контролю та митного оформлення товарів здійснюється шляхом контролю правильності обрання декларантом методу визначення митної вартості.

Відповідно до ст. 57 Митного кодексу України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами:

- основний за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції);

- другорядні:

а) за ціною договору щодо ідентичних товарів;

б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів;

в) на основі віднімання вартості;

г) на основі додавання вартості (обчислена вартість);

ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Тобто, митні органи мають виключну компетенцію в питаннях перевірки та контролю правильності обчислення декларантом митної вартості. Однак, дискреційні функції митних органів мають законодавчі обмеження у випадках незгоди із задекларованою митною вартістю. До таких, зокрема, належать процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору підстав для визначення митної вартості та обов'язок послідовного вибору методів (від першого до резервного) визначення митної вартості товарів.

Так, застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

Як зазначено вище, відповідно до митної декларації від 17.07.2015 №125110011/2015/009809 декларантом під час визначення митної вартості товарів обрано другорядні методи визначення митної вартості за ціною договору щодо ідентичних товарів на всі товари крім товарів №9, № 10, №12, за яким заявлено метод № 1 за ціною договору.

Згідно ч. 2 ст. 58 МК України метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов'язковою при її обчисленні.

Щодо доводів позивача в частині неправомірності застосування митним органом резервного методу визначення митної вартості, суд зазначає, що в графі 33 Рішення про коригування митної вартості №125110011/2015/0101129/2 від 18.07.2015 чітко обґрунтовано неможливість застосування попередніх методів визначення митної вартості товарів. Зокрема, в ній зазначається, що метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції) не застосовується тому що у наданих декларантом до митного оформлення документах для підтвердження митної вартості товарів не містяться всі відомості щодо підтвердження числових значень складових митної вартості товарів (також декларантом застосовано 2 метод визначення митної вартості), декларант відмовився від надання додаткових документів для підтвердження заявленої ним митної вартості.

Як пояснив відповідач, метод за ціною подібних товарів застосовано до товару №2 у звязку з тим, що у митного органу наявна інформація щодо раніше імпортованих товарів випущених у вільний обіг за МД від 13.07.2015 №100270001/2015/218556.

Методи визначення митної вартості за ціною договору щодо ідентичних товарів та метод визначення митної вартості за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів не застосовано у звязку з відсутністю інформації щодо вартості ідентичних, подібних товарів та невідповідності вимога ст. 59-60 МК України.

Слід зазначити, що саме декларант є зацікавленою особою щодо митного оформлення задекларованого ним товару, а тому він повинен доводити правильність визначення ним митної вартості всіма передбаченими законом способами та брати активну участь у проведенні процедури консультацій з метою обрання підстав для застосування певного методу визначення митної вартості задекларованого ним товару.

Згідно ст. 266 МК України на декларанта покладений обов'язок надати органу доходів і зборів передбачені законодавством документи і відомості, необхідні для виконання митних Процедур.

При цьому, у випадку, коли позивач вважає, що отриманої ним під час консультації інформації недостатньо, то він мав право звернутися до митного органу з вимогою про надання письмової інформації про причини, за яких заявлена ним митна вартість не можу бути визнана, в тому числі і про надання письмової інформації щодо порядку і методу визначення митної вартості при коригуванні заявленої митної вартості, а також щодо підстав для здійснення такого коригування згідно п.п. 7, 8 ч. 2 ст. 52 МК України.

У такому випадку митний орган зобовязаний надати письмову інформацію на вимогу декларанта (п.п. 2, 3 ч. 4 ст. 54 МК України).

Проте, позивачем не надано доказів звернення до Київської митниці ДФС для отримання такої інформації, що свідчить про зрозумілість і достатність наведених причин невизнання заявленої митної вартості, що надавались під час консультації, а також містяться у графі 33 оскаржуваного Рішення про коригування митної вартості товарів.

На підставі викладеного суд вважає, що з декларантом були проведенні належні консультації щодо вибору методу визначення митної вартості, а дії посадових осіб Київської митниці ДФС відповідають вимогам закону.

Щодо послідовного застосування методів визначення митної вартості, суд зазначає наступне.

Основний метод (ст. 58 МКУ за ціною договору (контракту) щодо ідентичних товарів, які імпортуються (вартість операції)) неможливо застосувати, враховуючи відсутність документально підтвердженої інформації щодо внутрішньої структури ціни реалізації імпортних товарів (у звязку з наданням неповних відомостей про митну вартість товарів, ненадання належних додаткових документів).

Метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна з складових митної вартості, яка є обовязковою при її обчисленні.

Оскільки позивачем у встановленому порядку не підтверджено заявлену ним митну вартість товару, а саме декларантом не надано додаткових документів, які б підтвердили заявлену митну вартість товарів, то митним органом застосувати перший метод визначення митної вартості було неможливо.

Отже, визначення митної вартості обґрунтовано здійснювалось відповідно до вимог ст. 57 МК України шляхом послідовного використання методів визначення митної вартості (статті 59- 64 Митного кодексу України).

Щодо другорядного методу 2а (ст. 59 МКУ за ціною договору щодо ідентичних товарів).

Так, у разі якщо митна вартість оцінюваних товарів не може бути визначена згідно з ст. 58 МКУ, за основу для її визначення береться вартість операції з ідентичними товарами, що продаються на експорт в Україну з тієї ж країни і час експорту яких збігається з часом експорту оцінюваних товарів або є максимально наближеним до нього. При застосуванні цього методу визначення митної вартості за основу береться прийнята митним органом вартість операції з ідентичними товарами з дотриманням умов, зазначених у цій статті.

При цьому під ідентичними розуміються товари, однакові за всіма ознаками з оцінюваними товарами, у тому числі за такими, як:

- фізичні характеристики;

- якість та репутація на ринку;

- країна виробництва;

- виробник.

Ціна договору щодо ідентичних товарів береться за основу для визначення митної вартості товарів, якщо ці товари ввезено приблизно в тій же кількості та на тих же комерційних рівнях, що й оцінювані товари.

Оскільки позивачем не підтверджено заявлену ним митну вартість товару, а саме декларантом не надано додаткових документів, які б підтвердили заявлену митну вартість товарів, то застосувати другий метод визначення митної вартості також було неможливо.

Щодо другорядного методу 2б (ст. 60 МКУ - за ціною договору (контракту) щодо подібних (аналогічних) товарів.

Так, у разі якщо митна вартість оцінюваних товарів не може бути визначена згідно з положеннями ст.ст. 58, 59 МКУ, за митну вартість береться прийнята митним, органом вартість операції з подібними (аналогічними) товарами, які продано на експорт в Україну і час експорту яких збігається з часом експорту оцінюваних товарів або є максимально наближеним до нього.

Під подібними (аналогічними) розуміються товари, які хоч і не однакові за всіма ознаками, але мають схожі характеристики і складаються зі схожих компонентів, завдяки чому виконують однакові функції порівняно з товарами, що оцінюються, та вважаються комерційно взаємозамінними.

Для визначення, чи є товари подібними (аналогічними), враховуються якість товарів, наявність торгової марки та репутація цих товарів на ринку.

Ціна договору щодо подібних (аналогічних) товарів береться за основу для визначення митної вартості товарів, якщо ці товари ввезено приблизно в тій же кількості і на тих же комерційних рівнях,- що й оцінювані товари.

Як пояснив відповідач, у даному випадку у митного органу та декларанта була відсутня інформація щодо митних оформлень за ціною договору (контракту) щодо подібних (аналогічних) товарів.

Щодо другорядного методу 2в (ст. 62 МКУ на основі віднімання вартості).

Так, у разі якщо митна вартість оцінюваних товарів не може бути визначена відповідно до положень статей 58-61 цього Кодексу, їх митна вартість визначається згідно з положеннями цієї статті на основі віднімання вартості, крім випадків, коли на вимогу декларанта або уповноваженої ним особи послідовність застосування цієї статті та статті 63 цього Кодексу може бути зворотною.

У разі якщо оцінювані або ідентичні чи подібні (аналогічні) імпортні товари продаються (відчужуються) на митній території України у незмінному стані, для визначення митної вартості товарів за цим методом за основу береться ціна одиниці товару, за якою оцінювані або ідентичні чи подібні (аналогічні) імпортовані товари продаються на території України у найбільших загальних кількостях покупцю, який не є пов'язаною з продавцем особою, одночасно або у час, наближений до дати ввезення оцінюваних товарів, за умови вирахування, якщо вони можуть бути виділені, певних компонентів, передбачених ст. 62 МКУ.

Як пояснив відповідач, у митного органу та декларанта відсутня зазначена інформація, тому застосування вказаного методу було неможливим. Для застосування вказаного методу усі складові митної вартості мають бути документально підтверджені, чого у даному випадку не було. Зокрема, декларантом до митного оформлення не надавались калькуляції ціни товару, без яких застосування вказаного методу є неможливим.

Щодо другорядного методу 2г (ст. 63 МКУ на основі додавання вартості (обчислена вартість).

Так, для визначення митної вартості товарів на основі додавання вартості (обчислена вартість) за основу береться надана виробником товарів, що оцінюються, або від його імені інформація про їх вартість, яка повинна складатися із сум:

- вартості матеріалів та витрат, понесених виробником при виробництві оцінюваних товарів. Така інформація повинна базуватися на комерційних рахунках виробника за умови, що такі рахунки сумісні із загальновизнаними принципами бухгалтерського обліку, які застосовуються в країні, де ці товари виробляються;

- обсягу прибутку та загальних витрат, що дорівнює сумі, яка звичайно відображається при продажу товарів того ж класу або виду, що й оцінювані товари, які виготовляються виробниками у країні експорту для експорту в Україну;

- загальних витрат при продажу в Україну з країни вивезення товарів того ж класу або виду, тобто витрат на завантаження, розвантаження та обробку оцінюваних товарів, їх транспортування до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України, витрат на страхування цих товарів.

Проте, така інформація не була надана декларантом, а митний орган не володіє інформацією щодо продажу (відчуження) товарів на митній території України, оскільки не здійснює контроль за товарами після їх митного оформлення та випуску у вільний обіг.

Щодо другорядного методу 2г (ст. 64 МКУ резервний метод).

Так, у разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58 63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GATT/TATT).

Митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватись на раніше визнаних (визначених) органами доходів та зборів митних вартостях.

Як встановлено судом, у Київської митниці ДФС наявна інформація для застосування другорядного методу 2ґ (резервного методу) відповідно до ст. 64 МК України.

На підставі викладеного та керуючись ст. 54, 55 МК України посадовою особою митниці прийнято Рішення про коригування заявленої декларантом митної вартості товару від 18.07.2015 №125110011/2015/010112/2, яким визначено митну вартість товару за другорядним методом відповідно до ст. 64 МК України з урахуванням наявної у митного органу інформації щодо вартості подібних товарів.

Оскільки митну декларацію № 100270001/2015/218556, яку взято за джерело коригування, оформлено 13.07.2015, то в даному випадку дотримано 90-дений термін до спірного митного оформлення, встановлений ст. 5 Угоди про застосування статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 року.

Внаслідок прийняття рішення про коригування митної вартості товарів від 18.07.2015 №125110011/2015/010112/2, Київською митницею ДФС видано позивачу ОСОБА_2 відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 18.07.2015 №№125110011/2015/00148 з розясненням вимог, виконання яких забезпечує можливість прийняття митної декларації, митного оформлення, випуску чи пропуску товарів, а саме: подання нової митної декларації за митною вартістю відповідно до рішення про коригування митної вартості товарів від 18.07.2015 №125110011/2015/010112/2.

Також слід відмітити, що митним законодавством України не передбачено ані прийняття рішення про незастосування того чи іншого методу визначення митної вартості товарів, ані викладення в рішенні про визначення митної вартості товарів (здійснення митної оцінки) причин не застосування інших методів, а ніж резервного методу визначення митної вартості товару.

Отже, застосування резервного методу в даному випадку повністю відповідає вимогам законодавства з питань державної митної справи, а дії відповідача щодо визначення митної вартості товарів є правомірними, а тому рішення про коригування митної вартості є обґрунтованим.

Частиною 7 ст. 55 МКУ передбачено, що у випадку незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування заявленої митної вартості товарів орган доходів і зборів за зверненням декларанта або уповноваженої ним особи випускає товари, що декларуються, у вільний обіг за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю цих товарів, визначеною декларантом або уповноваженою ним особою, та забезпечення сплати різниці між сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною декларантом або уповноваженою ним особою, та сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною органом доходів і зборів, шляхом надання гарантій відповідно до розділу X цього Кодексу. Строк дії таких гарантій не може перевищувати 90 календарних днів з дня випуску товарів.

Відповідно до ч. 8 ст. 55 МКУ протягом 80 днів з дня випуску товарів декларант або уповноважена ним особа може надати органу доходів і зборів додаткові документи для підтвердження заявленої ним митної вартості товарів, що декларуються.

Позивачем використано можливість випустити товари у вільний обіг шляхом надання гарантій за ЕМД від 29.07.2015 № 125110011/2015/010521, і загальна сума наданих гарантій за оформленою МД складає 14 350,81 грн.

Також при прийнятті рішення у даній справі судом враховується наступне.

Так, в мотивувальній частині постанови Вищого адміністративного суду України від 20.05.2014 у справі К/800/369/14 зазначено, що аналіз норм ст. 49-64 МК України, а також положень наказу Мінфіну від 24.05.2012 №598 "Про затвердження форми рішення про коригування митної вартості товарів, Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів та Переліку додаткових складових до ціни договору" дає підстави вважати, що митні органи мають виключну компетенцію в питаннях перевірки та контролю правильності обчислення декларантом митної вартості і з цією метою мають повноваження витребовувати додаткові документи для перевірки правильності зазначеної митної вартості товару в разі наявності підстав для сумніву в правильності митної оцінки товару, що переміщується через митний кордон України.

Митниця може вимагати, а суб'єкт господарювання має надати лише належні документи для перевірки та підтвердження правильності зазначеної митної вартості товару. Надання неналежних документів не може вважатися виконанням вимог Митниці щодо підтвердження митної вартості товарів.

У той же час, з урахування наявності розбіжностей у поданих позивачем документах та отриманій інформації про те, що митна вартість подібного товару перевищує заявлений декларантом рівень митної вартості, у суд вважає обґрунтованим висновок Митниці наявність підстав для сумніву в правильності митної оцінки товару. За таких обставин, митний орган обґрунтовано запропонував позивачу надати додаткові документи.

Також згідно мотивувальної частини ухвали Вищого адміністративного суду України від 20.01.2015 у справі К/800/51598/13 суд погодився з тим, що митний орган обґрунтовано запропонував товариству надати додаткові документи у звязку з отриманням інформації про те, що митна вартість того ж товару перевищує заявлений декларантом рівень митної вартості.

В мотивувальній частині ухвали Вищого адміністративного суду України від 11.02.2015 по справі №К/800/19563/14 колегією суддів також досліджувалось довідка експерта. При цьому також зазначено, що експерт посилається виключно на цінову політику, орієнтовану конкретному субєкту господарювання, а не на конюнктуру ринку в цілому, оскільки в ході експертного аналізу експертом розглядалися документи, що надавались до митного оформлення (контракт, інвойс, специфікація, товарно-транспортні документи) та інформація, отримана з мережі Інтернет без зазначення конкретних виробників аналогічної продукції. З огляду на це колегією суддів вказано, що експертом фактично вартісний аналіз проводився на підставі наданих до митного оформлення товаросупровідних документів контрактоотримувачем, що свідчить про те, що експертом не здійснено аналіз цін на подібні (аналогічні) товари, при цьому не зазначено конкретні джерела інформації (не вказано, інформація яких саме підприємств), а наявні лише посилання на ресурси Інтернет.

Крім того, у вказаній ухвалі, провівши системний аналіз положень ст. 49-64 МК України, колегія суддів Вищого адміністративного суду України прийшла до висновку, що обов'язок доведення митної ціни товару лежить саме на субєкті господарювання. При цьому митний орган у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей може витребувати додаткові документи.

Частиною 1 ст. 11 КАС України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а ч. 1 ст. 71 КАС України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, коли судом здійснюється розгляд справ про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, у яких обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

На виконання цих вимог відповідач як суб'єкт владних повноважень довів правомірність прийнятого рішення. Водночас, докази, подані позивачем, не підтверджують обставини, на які він посилається на обґрунтування позовних вимог, були спростовані доводами відповідача та доказами, наявними в матеріалах справи, а тому суд дійшов висновку, що адміністративний позов задоволенню не підлягає.

Відповідно до ч. 3 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» під час подання адміністративного позову майнового характеру сплачується 10 відсотків розміру ставки судового збору. Решта суми судового збору стягується з позивача або відповідача пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимоги.

За подання до адміністративного суду адміністративного позову майнового характеру ставка судового збору встановлена у розмірі 2 відсотки розміру майнових вимог, але не менше 1,5 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 4 розмірів мінімальної заробітної плати (ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір»).

З урахування розміру майнових вимог, заявлених позивачем, ставка судового збору становить 1 827,00 грн., у звязку з чим позивачем сплачено судовий збір у сумі 182,70 грн. (платіжне доручення від 07.07.2015 № 4472).

Отже, решта суми судового збору у сумі 1 644,30 грн. підлягає стягненню з позивача на користь Державного бюджету України.

Керуючись ст.ст. 11, 14, 69, 70, 71, 94, 97, 122, 158-163, 167, 254, 257 КАС України, суд -

п о с т а н о в и в:

У задоволенні адміністративного позову відмовити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю " Еталон-К " до Державного бюджету України судовий збір у сумі 1 644 (одна тисяча шістсот сорок чотири) грн. 30 коп.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано в установлені строки. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду подається до Київського апеляційного адміністративного суду через Київський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Лапій С.М.

Дата виготовлення і підписання повного тексту постанови - 02 жовтня 2015 р.