Справа № 22-а-24581/11
Суддя: Рудніченко О. М.
Дата ухвалення: 2011-10-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Апеляційний суд Київської області
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 жовтня 2011 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі: головуючого судді Воробйової Н.С., суддів Рудніченко О.М.., ОСОБА_1, розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за апеляційною скаргою управління Пенсійного фонду України у Рокитнянському районі Київської області на рішення Рокитнянського районного суду Київської області від 12 липня 2010 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України у Рокитнянському районі Київської області про визнання протиправними дій та зобовязання вчинити певні дії, встановила:

У травні 2010 року ОСОБА_2. звернулася до Рокитнянського районного суду Київської області з позовом про визнання дій протиправними, проведення перерахунку, виплату державної пенсії та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, які передбачені ст. ст. 50, 54, 67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Позовні вимоги обґрунтовувала тим, що вона є інвалідом другої групи з 27 лютого 1998 року внаслідок професійного захворювання, повязаного з впливом наслідків аварії на ЧАЕС, категорія 1, та одержує державну пенсію та додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоровю у значно меншому розмірі, ніж передбачено вказаним законом. Оскільки відповідач відмовив провести відповідний перерахунок зазначених пенсій, то

просив суд визнати протиправною відмову відповідача в перерахунку державної пенсії та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, як особі, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи і віднесена до категорії 1. Зобовязати відповідача провести перерахунок і виплату державної пенсії, яка не може бути нижчою ніж вісім мінімальних пенсій за віком, та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, у розмірі 75 процентів мінімальної пенсії за віком відповідно до вимог ст. ст. 49, 50 та ч. 4 ст. 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" з 09 липня 2007 по даний час.

Рішенням Рокитнянського районного суду Київської області від 12 липня 2010 року позов задоволено частково, зобовязано відповідача провести перерахунок та виплату позивачці з 09 липня 2007 року по 31 грудня 2010 року, з 22 травня 2008 року по 30 червня 2010 року з урахуванням раніше здійснених виплат державної пенсії як інваліду V, другої групи в розмірі восьми мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії за шкоду, Ар заподіяну здоровю, у розмірі 75 процентів мінімальної пенсії за віком відповідно до вимог ст. 50 та ч. 4 ст. 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи". В задоволенні решти вимог відмовлено. Позивача звільнено від сплати судового збору, стягнуто з відповідача на користь держави 8,5 грн. та на користь позивачки 37 грн. судових витрат.

В апеляційній скарзі відповідач просить скасувати постанову суду та прийняти нову про відмову в позові, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Переглядаючи рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

По справі встановлено, що ОСОБА_2 зареєстрована і проживає у ІНФОРМАЦІЯ_1, є інвалідом другої групи з 27 лютого 1998 року внаслідок впливу наслідків аварії на ЧАЕС, категорія 1, перебуває на обліку в УПФУ у Рокитнянському районі Київської області і отримує пенсію по інвалідності другощоупи внаслідок захворювання, повязаного з впливом наслідків аварії на ЧАЕС.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, суд обгрунтовано виходив з положень ст. ст. 49, 50, ч. 4 ст. 54, ч. З ст. 67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 року з наступними змінами та доповненнями та прийшов до правильного висновку про те, що позивач відповідно до вказаних нормативно-правових актів має право на одержання державної пенсії у розмірі 8 мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, у розмірі 75 процентів мінімальної пенсії за віком. При цьому суд обгрунтовано виходив із засад пріоритету законів над підзаконними актами та прийшов до правильного висновку про те, що при розрахунку державної пенсії та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, передбачених наведеними вище статтями, застосуванню підлягає розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, встановлений у законі про Державний бюджет України на відповідний рік, ізЩ^ого визначається мінімальний розмір пенсії за віком.

Доводи апеляційної скарги про те, що положення ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» щодо порядку визначення розміру мінімальної пенсії за віком не поширюються на спірні правовідносини, не заслуговують на увагу, оскільки чинним законодавством не встановлено іншого, крім передбаченого частиною 1 вказаної статті, мінімального розміру пенсії за віком.

Однак, колегія суддів не може погодитись з висновком суду першої інстанції в частині стягнення з УПФУ у Рокитнянському районі Київської області на користь ОСОБА_2, 37 грн. судових витрат та на користь держави 8,5 грн., оскільки відповідач звільнений від сплати судового збору.

З урахуванням наведеного вище, колегія судців дійшла висновку про часткове скасування рішення в частині стягнення з УПФУ у Рокитнянському районі Київської сА^сті судових витрат.

Керуючись ст. ст. 195, 197, 198, 201, 202, 205, 207 КАС України, колегія суддів, -

постановила :

Апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України у Рокитнянському районі Київської області задовольнити частково

Скасувати рішення Рокитнянського районного суду Київської області від 12 липня 2010 року в частині стягнення з Управління Пенсійного фонду України у Рокитнянському районі Київської області на користь ОСОБА_2 37 грн. судових витрат та на користь держави 8,50 грн.

В решті рішення залишити без змін.

Постанова набирає законної сили відповідно до ч. 5 ст. 254 КАС України та може бути оскаржена протягом двадцяти днів до Вищого адміністративного суду України після набрання нею законної сили.