Справа № 3/406-3/265А
Суддя: Черпіцька Л.Т.
Дата ухвалення: 2015-10-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 жовтня 2015 року м. Київ К/800/32513/13

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

Суддів:Черпіцької Л.Т.
Розваляєвої Т.С.
Маслія В.І.

провівши попередній розгляд адміністративної справи за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгово-роздрібна компанія "Євротек" на постанову господарського суду Львiвської областi від 21.02.2007р. та ухвалу Львівського апеляційного господарського суду від 01.02.2012р. у справі № 3/406-3/265А за позовом Військового прокурора Західного регіону України в інтересах держави в особі Міністерства оборони України, Академії сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного (є правонаступником - Військового інституту Національного університету "Львівська політехніка") до Пустомитівської районної державної адміністрації, треті особи: Приватне підприємство "Паритет КС", військовий радгосп "Львівський" про визнання недійсним розпорядження, -

ВСТАНОВИЛА:

У грудні 2006 року Військовий прокурор Західного регіону України в інтересах держави в особі Львівського ордена Червоної Зірки інституту Сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного Національного університету "Львівська політехніка" звернувся з позовом до Пустомитівської районної державної адміністрації про визнання недійсним розпорядження №626 від 09.09.2005 "Про передачу земельної ділянки в оренду ПП "Паритет КС".

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що Скнилівською сільською радою і Пустомитівською райдержадміністрацією рішення про передачу в оренду ПП "Паритет КС" земельної ділянка площею 9,5 га, яка знаходиться в с. Скнилів по вул. Чорновола, 2 та була закріплена за Львівським вищим військово-політичним училищем ( правонаступником якого є військовий інститут НУ "Львівська політехніка") в безтермінове і безоплатне користування, згідно виданого у 1989 році виконавчим комітетом Пустомитівської районної Ради народних депутатів державного акту № 040210 на право користування землею, прийнято в порушення вимог ст.ст.142, 153, 154 Земельного кодексу України, ст. 4 Закону України "Про оренду землі", яким регулюються земельні відносини між суб'єктами, які володіють землею та використовують її.

Постановою господарського суду Львівської області від 21.02.2007 позовні вимоги задоволено.

Ухвалою Львівського апеляційного господарського суду від 03.10.2007р. постанову господарського суду Львівської області від 03.10.2007 року скасована, адміністративне провадження у справі закрите.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 20.04.2010р. ухвалу Львівського апеляційного господарського суду від 03.10.2007 скасовано, а справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, оскільки предметом спору у даній справі не є спір про право, а спір із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішення - визнання нечинним розпорядження Пустомитівської РДА у зв'язку допущенням нею порушень встановленого законодавством та порядку передачі в оренду земель оборони.

Ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 01.02.2012р. постанову господарського суду Львівської області від 03.10.2007 року залишено без змін.

На постанову господарського суду Львiвської областi від 21.02.2007р. та ухвалу Львівського апеляційного господарського суду від 01.02.2012р. надійшла касаційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгово-роздрібна компанія "Євротек", в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального та процесуального права, ставиться питання про їх скасування та прийняття нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що згідно виданого у 1989 році виконавчим комітетом Пустомитівської районної Ради народних депутатів державного акту № 040210 на право користування землею, земельна ділянка площею 9,5 га, яка знаходиться в с.Скнилів по вул. Чорновола, 2 була закріплена за Львівським вищим військово-політичним училищем (правонаступником якого є військовий інститут НУ "Львівська політехніка") в безтермінове і безоплатне користування.

Рішенням Скнилівської сільської ради №124 від 26.07.2005 розглянуто звернення ПП "Паритет КС" і передано останньому в оренду земельну ділянку площею 10,2 га терміном на 15 років за адресою м. Скнилів, вул.Чорновола, 2.

Розпорядженням голови Пустомитівської районної державної адміністрації №626 від 09.09.2005р. "Про передачу земельної ділянки в оренду ПП "Паритет КС" для ведення підсобного господарства на території Скнилівської сільської ради за межами населеного пункту постановлено передати приватному підприємству "Паритет КС" в довгострокову оренду терміном на 15 років земельну ділянку площею 10,1771 га для ведення підсобного господарства на території Скнилівської сільської ради за межами населеного пункту.

Не погоджуючись з розпорядженням РДА військовий прокурор і звернувся з даним позовом.

Розглядаючи справу та задовольняючи позовні вимоги суди попередніх інстанцій виходили з того, що Пустомитівська районна державна адміністрація без отримання згоди попереднього землекористувача на вилучення передала в оренду ПП "Паритет КС" земельну ділянку, яка згідно державної статистичної звітності належить до земель оборони, і закріплена за Військовим інститутом НУ "Львівська політехніка".

Колегія суддів погоджується з такими висновками судів враховуючи наступне.

Як встановлено судами оспорюваних розпорядженням голови Пустомитівської РДА № 626 від 09.09.2005 року «Про передачу земельної ділянки в оренду ПП «Паритет КС» для ведення підсобного господарства на території Скнилівської сільської ради за межами населеного пункту» було передано ПП «Паритет КС» в довгострокову оренду терміном на 15 років земельну ділянку площею 10,1771 га для ведення підсобного господарства на території Скнилівської сільської ради за межами населеного пункту.

Разом із тим, відповідно до виданого у 1989 році виконавчим комітетом Пустомитівської районної Ради народних депутатів Львівської області державним актом № 040210 на право користування землею, земельна ділянка площею 9,5 га, яка знаходиться в с. Скнилів по вул.. Чорновола, 2 була закріплена в безтермінове і безоплатне користування за Львівським вищим військово-політичним училищем, правонаступником якого був ВІ НУ «Львівська політехніка», а на даний час - Академія сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного.

Відповідно до ст. 14 Закону України «Про Збройні Сили України» земля, води інші природні ресурси, а також майно, закріплені за військовими частинами, військовими навчальними закладами, установами та організаціями Збройних Сил України, є державною власністю, належить їм на праві оперативного управління.

Оскільки доказів належного оформлення права власності чи користування спірною земельною ділянкою за іншою фізичною чи юридичною особою суду не надано, то суди дійшли вірного висновку про необґрунтованість посилань третіх осіб на те, що правонаступник Львівського вищого військово-політичного училища втратив право користування нею на підставі положень Закону України «Про розмежування земель державної і комунальної власності». Земельного кодексу України (у і| І редакції 2001 року), постанови Верховної Ради України «Про земельну реформу» від 18.12.1990 року.

Отже, земельна ділянка площею 9,5 га на території ВРГ «Львівський», яка згідно із державним актом № 449 була закріплена за Львівським вищим військово-політичним училищем для ведення підсобного і господарства, згідно із ст. 77 Земельного кодексу України, ст.ст. 1, 2 Закону України «Про використання земель оборони» належить до земель оборони.

Відповідно до ч.5 ст. 116 Земельного кодексу України (в редакції станом на час прийняття оскаржуваного рішення) надання у користування земельної ділянки, що перебуває у власності або у користуванні, провадиться лише після вилучення (викупу) її в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Порядок вилучення земельних ділянок передбачений статтею 149 ЗК України, відповідно до якої земельні ділянки, надані у постійне користування із земель державної та комунальної власності, можуть вилучатися для суспільних та інших потреб за рішенням органів державної влади та органів місцевого самоврядування. Вилучення земельних ділянок провадиться за згодою землекористувачів на підставі рішень Кабінету Міністрів України, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій, сільських, селищних, міських рад відповідно до їх повноважень.

Таким чином, вірним є висновок судів попередніх інстанцій щодо неправомірності дій Пустомитівської районної державної адміністрації, пов'язаних з наданням земельної ділянки без її належного вилучення.

Також, погоджуючись із позицією судів попередніх інстанцій щодо наявності підстав для розгляду зазначеного спору у порядку адміністративного судочинства України, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до частини другої статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

За змістом пункту 1 частини першої статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України справа адміністративної юрисдикції - це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Згідно з пунктом 7 частини першої статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України суб'єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій.

Відповідно до пункту "а" статті 17 Земельного кодексу України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, до повноважень місцевих державних адміністрацій у галузі земельних відносин належить, зокрема, розпорядження землями державної власності в межах, визначених цим Кодексом.

Відповідно до частини першої статті 116 Земельного кодексу України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що при прийнятті рішень про надання земельних ділянок у власність місцева державна адміністрація діє як суб'єкт владних повноважень.

Реалізація у спірних правовідносинах суб'єктивних прав фізичних і юридичних осіб, що передбачені нормами приватного права, не переводить такий спір у категорію приватноправового.

Так, відповідно до частини четвертої статті 11 Цивільного кодексу України у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов'язки виникають безпосередньо з актів органів державної влади, органів влади АРК або органів місцевого самоврядування.

Відповідно до пункту 10 частини другої статті 16 Цивільного кодексу України способами захисту цивільних прав та інтересів є визнання незаконним рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади АРК або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Порушені права землекористувачів підлягають захисту в порядку, передбаченому статтею 152 Земельного Кодексу з урахуванням обов'язкового дотримання норм чинного законодавства. Згідно із цими нормами захист прав громадян і юридичних осіб на земельні ділянки здійснюються, зокрема, шляхом визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування, що кореспондується з вимогами частини другої статті 55 Конституцій України і частини десятої статті 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні".

Аналіз зазначених норм дає підстави вважати, що оскарження рішень, дій та бездіяльності органів місцевого самоврядування та органів державної влади є окремим способом захисту права, пов'язаним з їх діяльністю як суб'єктів владних повноважень що здійснюють владні функції. В іншому ж випадку (наприклад, оспорювання формування волі власника) виокремлення цього способу захисту було б позбавлено сенсу. Особа, яка реалізує своє суб'єктивне право через прийняття суб'єктом владних управлінських функцій відповідного рішення, чи вчинення ним дій, вступає з ним в публічно-правові відносини і має право на захист свого права в адміністративному суді.

Так, визнання протиправними та скасування (визнання незаконними - в редакції статті 16 Цивільного кодексу України) рішень органів місцевого самоврядування та органів державної влади є окремим способом захисту цивільних прав та інтересів, порушених зазначеними органами під час реалізації ними своїх повноважень. Наведення цього способу захисту в Цивільному кодексі України свідчить про те, що рішення суб'єкта владних повноважень можуть не лише призводити до виникнення, зміни чи припинення цивільних правовідносин, але й порушувати цивільні права особи, що виникли з інших підстав. Водночас, це не впливає на визначення судової юрисдикції спору, оскільки вона визначається виключно процесуальним законодавством, в даному випадку - статтею 17 Кодексу адміністративного судочинства України. Кодекс адміністративного судочинства України відносить спір до публічно-правового та, відповідно, підсудного адміністративним судам, виходячи з природи дій суб'єкта владних повноважень, який повинен здійснювати у спірних правовідносинах владні управлінські функції.

З урахуванням зазначеного, виходячи з предмету спірних правовідносин, зважаючи на наявність у відповідача у спірних правовідносинах визначальних ознак суб'єктів владних повноважень у розумінні пункту 7 частини першої статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів дійшла висновку про наявність у переданому на вирішення суду спорі визначальних ознак справи адміністративної юрисдикції.

За таких обставин судова колегія дійшла висновку, що при вирішенні справи судами першої та апеляційної інстанцій вірно застосовані норми матеріального та процесуального права. Доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують. За таких обставин підстав для задоволення касаційної скарги судова колегія не вбачає.

Згідно із ст. 220 КАС України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Керуючись статтями 220, 220-1, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів Вищого адміністративного суду України

УХВАЛИЛА:

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгово-роздрібна компанія "Євротек" відхилити, а постанову господарського суду Львiвської областi від 21.02.2007р. та ухвалу Львівського апеляційного господарського суду від 01.02.2012р. залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення копії особам, які беруть участь у справі та може бути переглянута в порядку ст.ст. 235-2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: