Справа № 815/211/15
Суддя: Калашнікова О.В.
Дата ухвалення: 2015-10-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 жовтня 2015 року м. Київ К/800/21801/15

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

Калашнікової О.В.,

Васильченко Н.В.,

Леонтович К.Г.,

провівши попередній розгляд справи за касаційною скаргою Південної митниці Міндоходів на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 02 лютого 2015 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 23 квітня 2015 року у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Л-ФОРТ" до Південної митниці Міндоходів про визнання протиправним та скасування рішення, -

в с т а н о в и л а:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Л-ФОРТ" звернулося в суд з позовом до Південної митниці Міндоходів, в якому просило визнати протиправними та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів №500040001/2014/410050/2 від 21.11.2014 року та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №500040001/2014/00240 від 21.11.2014 року.

Позовні вимоги мотивовано тим, що митним органом протиправно, на підставі необґрунтованого висновку щодо заниження позивачем митної вартості товарів, що ввозилися на територію України, прийнято рішення про визначення іншої, відмінної від заявленої декларантом, митної вартості товарів.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 02 лютого 2015 року, залишеною без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 23 квітня 2015 року, позов задоволено, визнано протиправними і скасовано рішення про коригування митної вартості товару №500040001/2014 /410050/2 від 21.11.2014 року та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №500040001/2014/00240 від 04.12.2014 року.

Не погоджуючись з оскаржуваними судовими рішеннями, Південна митниця Міндоходів звернулася до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, у якій просить їх скасувати та відмовити у позові.

Перевіривши правову оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, проаналізувавши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Вищого адміністративного суду України вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судами першої та апеляційної інстанцій, на виконання умов зовнішньоекономічного контракту № 10-2014 від 02.10.2014 року, укладеного між ТОВ "Л-ФОРТ" (покупець) та компанією "VEZZA LIMITED CORP." (Панама), на митну територію України ввезено та відповідно до митної декларації № 500060001/2014/019965 заявлено до митного оформлення товар - "іграшки", з визначенням митної вартості товару згідно з інвойсом №100-240 від 23.10.2014 року на загальну суму 59003,68 доларів США.

На підтвердження заявленої митної вартості товару, декларантом надано митному органу: митні декларації на бланках єдиного адміністративного документа форм МД-2, МД-3, пакувальний лист №100-240 від 23.10.2014 року, картку обліку особи, яка здійснює операції з товарами № 500/2014/0000894, інформацію про позитивні результати здійснення санітарно-епідеміологічного та радіологічного контролю товару, електронний інвойс № 100-240 від 23.10.2014 року, акт про проведення фізичного огляду товарів та інших предметів № 2178 від 20.11.2014 року, лист відправника № 5512 від 24.10.2014 року, міжнародні товарно-транспортні накладні № 9342 та 4637, акти про зважування вантажів на вантажній ділянці ПП "Контейнерний термінал Іллічівськ" (ДСД № 435-0) від 20.11.2014 року, зовнішньоекономічний контракт № 10-2014 від 02.10.2014 року та інші товаросупровідні документи.

21 листопада 2014 року Південною митницею Міндоходів було прийнято рішення про коригування митної вартості товарів № /2014/410050/2, згідно з яким загальна вартість товару була визначена у сумі 78660,00 доларів США.

У графі рішення 33 "Обставини прийняття Рішення та джерела інформації, що використовувалися митним органом для визначення митної вартості", зазначено, що подані документи містять розбіжності, а саме: 1) відповідно до підпункту 3.1 зовнішньоекономічного контракту від 02.10.2014 року №10-2014 зазначено, що розрахунок за товари здійснюється як у вигляді передплати, так і з відстроченням платежу, оплата за товар здійснюється згідно інвойсів. У інвойсі наданому до митного оформлення відсутні жодні відомості щодо порядку здійснення розрахунку за товари; 2) у інвойсі від 23.10.2014 року №100-240 відсутній підпис іноземного контрактоутримувача, а також не однозначно вказано за яку саме одиницю виміру визначено ціну товару. У наданих декларантом додаткових документах, а саме у прас-листі продавця №Б/Н від 22.10.2014 року не вказано за яку саме одиницю виміру визначено ціну товару. У розділі "Результати дослідження" висновку експерта від 20.11.2014 року №51-60-01/11-2014 про вартісні характеристики товару не вказано на яких умовах поставки ним визначено ринкову вартість товару.

Також, для підтвердження заявленої митної вартості декларант або уповноважена особа зобов'язана протягом 10 календарних днів надати такі додаткові документи: виписку з бухгалтерської документації; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; копію митної декларації країни відправлення; висновок експертної організації про вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованою експертною організацією; інформацію біржових організацій про вартість товару.

21 листопада 2014 року декларант повідомив про неможливість надання додаткових документів.

Крім того, в рішенні зазначено, що згідно з пунктом 6 статті 54 Митного кодексу України заявлену декларантом митну вартість товару митним органом не може бути визнано в наслідок виявлених розбіжностей та не підтвердження заявленої декларантом митної вартості шляхом надання додаткових документів. Митна вартість оцінюваних товарів не може бути визначена митним органом згідно з положеннями статей: 58 і 59 Митного кодексу України - у митного органу відсутня інформація щодо вартості операцій з ідентичними товарами; 60 Митного кодексу України - у митного органу відсутня інформація щодо вартості операцій з подібними (аналогічними) товарами тому, що у митного органу немає документально підтвердженої інформації щодо якості товарів із заявленими торговими марками та репутації цих товарів на ринку; 62, 63 Митного кодексу України - у митного органу відсутня інформація, необхідна для обчислення вартості на основі віднімання та додавання вартості. Митний орган пропонує визначити митну вартість оцінюваних товарів шляхом застосування резервного методу визначення митної вартості з використанням способів, які є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (САТТ), згідно з положеннями статті 64 Митного кодексу України, ґрунтуючись на раніше визнаних митними органами митних вартостях товарів, митне оформлення яких вже здійснено.

Оскільки декларант надіслав електронним повідомленням лист від 21.11.2014 року №2/11 про неможливість подання всіх запитуваних додаткових документів, то, на підставі аналізу наявної у митного органу інформації щодо митної вартості на товари буде здійснено коригування митної вартості до рівня митної вартості аналогічних товарів (застосовано обґрунтовану гнучкість в застосуванні методу), митне оформлення яких вже здійснено, з заявленої декларантом - з 3,75дол. США/кг ( товар №1-5) до 5,00 дол. США/кг (МД №500040001/14/19340 від 08.11.2014 року товар №1,3,4,5 та МД № 500040001/2014/16798 від 26.09.2014 року товар №2).

Таким чином, відповідачем при визначенні митної вартості товарів згідно з рішенням від 27.08.2014 року №500060001/2014/410050/2 застосований резервний метод визначення митної вартості товарів, які імпортуються в Україну.

Крім того, 04.12.2014 року Південною митницею Міндоходів складено картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № 500040001/2014/00240. Причинами відповідної відмови позначено: "згідно статті 55 Митного кодексу України виконання яких забезпечує можливість прийняття митної декларації, митного оформлення, випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного значення, здійснюється шляхом подання до митного органу нової митної декларації із врахуванням рішення про коригування митної вартості від 21.11.2014 року №500040001/2014/410050/2".

Задовольняючи позовні вимоги, суди першої та апеляційної інстанцій виходили з того, що митний орган в межах спірних відносин діяв з порушенням норм законодавства.

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанцій, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 54 Митного кодексу України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу. За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Митний орган з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право: упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості; у випадках, встановлених цим Кодексом, здійснювати коригування заявленої митної вартості товарів та інше.

Митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраною декларантом або уповноваженою ним особо. Методу визначення митної вартості умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Таким чином, митний орган має виключну компетенцію в питаннях перевірки та контролю правильності обчислення декларантом митної вартості. Разом з тим, саме припущення митного органу щодо подання декларантом невідповідних документів чи наявності в них розбіжностей, розбіжність між рівнем заявленої декларантом митної вартості товару та рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких вже здійснено, не є достатнім для висновку про недостовірність даних щодо митної вартості товарів, заявленої декларантом, або беззаперечною підставою для незастосування обраного декларантом методу визначення митної вартості, у зв'язку з чим вимагає від суду в кожному випадку здійснювати аналіз поданих декларантом документів. Колегія суддів зазначає, що необхідність подачі додаткових документів має бути обумовлена тим, які факти в аспекті митної вартості товару мав на меті встановити (спростувати) митний орган.

Згідно з частинами другою, третьою, четвертою, п'ятою, шостою статті 53 Митного кодексу України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п'ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу); якщо рахунок сплачено, банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

У разі якщо подані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

У разі якщо митний орган має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв'язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу, крім документів, зазначених у частинах другій та третій цієї статті, подає (за наявності) такі документи: 1) виписку з бухгалтерських та банківських документів покупця, що стосуються відчуження оцінюваних товарів, ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів на території України; 2) довідкову інформацію щодо вартості у країні-експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам; 3) розрахунок ціни (калькуляцію).

Забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

Декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару.

Відповідно до частини першої статті 55 Митного кодексу України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Згідно частинами другою, третьою статті 57 Митного кодексу України основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

Як зазначено судами попередніх інстанцій, відповідачем не надано доказів проведення відповідних консультацій з позивачем.

Крім того, судами попередніх інстанцій встановлено, що декларантом були надані усі необхідні документи, які давали митному органу змогу визначити митну вартість товару. В свою чергу, відповідач, випробовуючи додаткові документи, не вказав підстави їх витребування. Митним органом ні в рішенні, ні у картці відмови не обґрунтовано, в чому полягали об'єктивні сумніви у заявленій позивачем митній вартості, або неточності у визначеній митній вартості.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що ціна на окрему одиницю товару (іграшки) міститься у прайс-листі від 22.10.2014 року, який підписаний директором компанії постачальника "VEZZA LIMITED CORP." (Панама) а у висновку експерта філії "Одеський аукціонний центр" ПАТ ДАК "Національна мережа аукціонних центрів "Фонду Державного майна України від 20.11.2014 року №51-60-01/11-2014 зазначено мінімальну та максимальну ринкову вартість за кожну одиницю товару (іграшки).

В той же час, відповідач не надав доказів того, що документи, подані позивачем для митного оформлення товару, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів в недостовірності наданої інформації.

Південною митницею Міндоходів не було надано доказів, на підставі яких визначено митну вартість товару в оскарженому рішенні від 21.11.2014 року, не надано доказів в підтвердження неможливості застосування усіх попередніх методів визначення митної вартості згідно з вимогами статті 57 Митного кодексу України.

Відповідач у своєму рішенні про коригування митної вартості товарів від 21.11.2014 року №500040001/2014/410050/2 вказує, що подані декларантом документи містять розбіжності, а саме: у інвойсі від 23.10.2014 року №100-240 відсутні відомості щодо терміну оплати за товари та відсутній підпис продавця та у прайс-листі не вказано за яку саме одиницю виміру визначено ціну товарів.

Разом з тим, судами попередніх інстанцій вірно зазначено, що інвойс має містити дату складання, найменування та реквізити продавця і покупця, найменування товарів, їх ціну, загальну вартість рахунку, валюту, ставки та розмір податку. Також, в інвойсі можуть зазначатись реквізити зовнішньоекономічної угоди, відповідно до якого здійснюється поставка, реквізити відвантажувального документа, платіжні реквізити та інші відомості, у разі якщо їх наявність в інвойсі передбачена умовами договору, такі як умови поставки, умови оплати, місце завантаження, розмір та підстави надання знижок. Крім того, фактично інвойс є розрахунково-платіжним документом, що передбачає тільки виставлення певних сум до оплати покупцям за поставлені товари, тобто не має містити інформації щодо термінів оплати. Щодо наявності підпису керівника підприємства на інвойсі, то відповідно до Рекомендації Європейської економічної комісії ООН № 6 1983 року "Формуляр - зразок уніфікованого рахунку для міжнародної торгівлі" рахунок має місце для підписів та інших видів підтвердження автентичності, коли вони необхідні. Міжнародною практикою допускається використання рахунків-фактури без підпису особи, що його склала.

Разом із цим, прайс-лист це систематизований збірник цін (тарифів) за групами та видами товарів і послуг та має містити відомості, яких достатньо будь-якому покупцю для отримання інформації щодо умов продажу товару. Законодавством України не передбачено затвердженої форми прайс-листу чи вимог щодо його заповнення.

Як вірно зазначено судами попередніх станцій, формально нижчий рівень митної вартості імпортованого позивачем товару від рівня митної вартості іншого митного оформлення, не може розцінюватися як заниження позивачем митної вартості, не є перешкодою для застосування першого методу визначення митної вартості товару і не може бути достатньою підставою для відмови у здійсненні митного оформлення товару за першим методом визначення його митної вартості.

З огляду на наведене, колегія суддів погоджується з висновком судів попередніх інстанцій щодо наявності підстав для задоволення позову.

Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального чи процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

За правилами частини першої статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Керуючись статтями 160, 167, 220, 220-1, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Касаційну скаргу Південної митниці Міндоходів - відхилити.

Постанову Одеського окружного адміністративного суду від 02 лютого 2015 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 23 квітня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через 5 днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі і оскарженню не підлягає, але може бути переглянута Верховним судом України з підстав, в порядку та у строки, визначені ст.ст. 236 - 239-1 КАС України.

Судді: