Справа № 819/645/14-а
Суддя: Хобор Романа Богданівна
Дата ухвалення: 2015-10-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 жовтня 2015 року Справа № 876/2183/15

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі :

головуючої судді Хобор Р.Б.

суддів: Попка Я.С., Сеника Р.П.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Тернопільського окружного адміністративного суду від 30 грудня 2014 року у справі № 819/645/14-а за позовом ОСОБА_1 до державної інспекції сільського господарства в Тернопільській області, Великоберезовицької селищної ради Тернопільського району про скасування рішення та зобов'язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся з позовом до державної інспекції сільського господарства в Тернопільській області, Великоберезовицької селищної ради Тернопільського району Тернопільської області про скасування приписів № 000044 від 25 квітня 2013 року та № 000178 від 26 червня 2013 року, визнання дій незаконними та зобов'язання вчинити певні дії.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що державною інспекцією сільського господарства в Тернопільській області було винесено приписи № 000044 від 25 квітня 2013 року та № 000178 від 26 червня 2013 року, якими позивача зобов'язано звільнити самовільно зайняту земельну ділянку площею 0,0177 га для обслуговування житлового будинку із земель загального користування на землях житлової та громадської забудови в межах населеного пункту на території Великоберезовицької селищної ради Тернопільського району. З даними приписами позивач не погоджується, вважає їх протиправними, а тому просить визнати дії державної інспекції сільського господарства в Тернопільській області незаконними, визнати недійсними та скасувати приписи № 000044 від 25 квітня 2013 року та № 000178 від 26 червня 2013 року, визнати недійсним та скасувати протокол про адміністративне правопорушення № 00231 від 29 липня 2013 року а також, зобов'язати Великоберезовицьку селищну раду Тернопільського району вчинити дії з відновлення протиповеневої канави в попередньому місці де вона раніше існувала.

Постановою Тернопільського окружного адміністративного суду від 30 грудня 2014 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись із вказаною постановою, її оскаржив позивач ОСОБА_1, який покликаючись на те, що вказана постанова прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права, просить постанову Тернопільського окружного адміністративного суду від 30 грудня 2014 року скасувати та прийняти нову постанову, якою позовні вимоги задоволити.

Заслухавши суддю - доповідача, перевіривши матеріали справи та апеляційну скаргу в межах наведених у ній доводів, колегія суддів дійшла до висновку про те, що апеляційну скаргу слід задоволити частково, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено те, що актом перевірки дотримання суб'єктами господарювання вимог земельного законодавства від 25 червня 2013 року встановлено те, що ОСОБА_1 самовільно зайняв земельну ділянку площею 0,0177га. для обслуговування житлового будинку (обгородив огорожею) із земель загального користування на землях житлової та громадської забудови в межах населеного пункту на території Великоберезовицької селищної ради Тернопільського району.

В результаті виявлених порушень, Державною інспекцією сільського господарства в Тернопільській області винесено припис від 25 квітня 2013 року № 000044, яким ОСОБА_1 зобов'язано звільнити самовільно зайняту земельну ділянку площею 0,00177га.

Згідно з актом перевірки дотримання суб'єктами господарювання вимог земельного законодавства від 25 червня 2013 року ОСОБА_1 не виконав вимог припису від 25 квітня 2013 року № 000044. Відтак, Державною інспекцією сільського господарства в Тернопільській області винесено припис від 26 червня 2013 року № 000178, яким ОСОБА_1 зобов'язано виготовити документи на право власності чи користування земельною ділянкою або звільнити самовільно зайняту земельну ділянку.

Згідно з витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав власності №4517178 від 06 червня 2013 року за ОСОБА_1 05 червня 2013 року було зареєстровано право власності на земельну ділянку площею 0,25 га. для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, яка розташована по АДРЕСА_1, на підставі договору дарування від 26.12.2003 року, посвідченого приватним нотаріусом Тернопільського районного нотаріального округу, зареєстрованого у реєстрі за №12481.

Як вбачається з витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку, 29 травня 2013 року проведено державну реєстрацію земельної ділянки за ОСОБА_1 на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), яка виготовлена 12 квітня 2013 року ПП фірма «Матек».

Приймаючи оскаржувану постанову, суд першої інстанції виходив з того, що вимоги позивача щодо визнання дій державної інспекції сільського господарства в Тернопільській області незаконними, визнання недійсними та скасування приписів № 000044 від 25 квітня 2013 року та № 000178 від 26 червня 2013 року задоволенню не підлягають.

Вимоги позивача щодо зобов'язання Великоберезовицької селищної ради Тернопільського району вчинити дії по відновленню протиповеневої канави в попередньому місці де вона раніше існувала, суд також не може задоволити, оскільки, як зазначив в судовому засіданні представник відповідача - Великоберезовицька селищна рада готова вчинити всі необхідні дії по відновленню протиповіневої канави, як тільки будуть усунуті перешкоди, створені самим позивачем.

Апеляційний суд не погоджується із висновком суду першої інстанції, щодо відсутності підстав для задоволення позову виходячи з наступного.

Відповідно до статті 5 Закону України "Про державний контроль за використанням та охороною земель" державний контроль за використанням та охороною земель усіх категорій та форм власності здійснює центральний орган виконавчої влади, який забезпечує реалізацію державної політики у сфері нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі. Державний контроль за дотриманням вимог законодавства України про охорону земель здійснює центральний орган виконавчої влади, який забезпечує реалізацію державної політики із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів. Моніторинг родючості ґрунтів земель сільськогосподарського призначення та агрохімічну паспортизацію земель сільськогосподарського призначення проводить центральний орган виконавчої влади з питань аграрної політики.

Відповідно до пункту 1 Положення про Державну інспекцію сільського господарства України, затвердженого Указом Президента України від 13.04.2011 № 459/2011, Державна інспекція сільського господарства України (Держсільгоспінспекція України) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра аграрної політики та продовольства України (далі - Міністр), входить до системи органів виконавчої влади і забезпечує реалізацію державної політики у сфері нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі.

Згідно з пунктом 4 Положення, Держсільгоспінспекція України відповідно до покладених на неї завдань організовує та здійснює державний нагляд (контроль) у частині дотримання земельного законодавства, використання та охорони земель усіх категорій та форм власності.

Пунктом 5 Положення передбачено, що Держсільгоспінспекція України та її посадові особи в межах своїх повноважень мають право, зокрема, складати акти перевірок, протоколи про адміністративні правопорушення та розглядати відповідно до законодавства справи про адміністративні правопорушення, давати обов'язкові для виконання приписи (розпорядження), а також подавати в установленому законодавством порядку до відповідних органів матеріали перевірок для притягнення винних осіб до відповідальності.

Апеляційним судом встановлено те, що згідно з витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав власності № 4517178 від 06 червня 2013 року, за ОСОБА_1 05 червня 2013 року було зареєстровано право власності на земельну ділянку площею 0,25 га. для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка розташована в АДРЕСА_1, на підставі договору дарування від 26 грудня 2003 року.

Матеріалами справи, в тому числі листом відповідача № 05 - 13/84 від 21 січня 2015 року підтверджується той факт, що земельна ділянка площею 0,0177 га за адресою АДРЕСА_1 є частиною земельної ділянки площею 0,25 га, та належить на праві приватної власності ОСОБА_1

Належність земельної ділянки площею 0,0177 га за адресою АДРЕСА_1 ОСОБА_1 на праві приватної власності виключає можливість самовільного захоплення ОСОБА_1 цієї земельної ділянки та зумовлює незаконність винесених щодо нього приписів про звільнення цієї земельної ділянки.

За наведених обставин апеляційний суд прийшов до висновку про те, що позовні вимоги в частині визнання протиправними та скасування приписів відповідача № 000044 від 25 квітня 2013 року та № 000178 від 26 червня 2013 року слід задоволити, а рішення суду першої інстанції в цій частині скасувати.

Щодо позовних вимог про визнання недійсним та скасування протоколу про адміністративне правопорушення № 00231 від 29 липня 2013 року.

Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Оскільки протокол про адміністративне правопорушення є документом, в якому, виключно, зафіксовані певні обставини, та сам по собі протокол не породжує правовідносин, що можуть бути предметом спору, він не створює юридичних наслідків у формі прав, обов'язків, їх зміни чи припинення, безпосередньо не впливає на права та обов'язки позивача та не є обов'язковим для виконання, отже не є нормативно - правовим актом чи правовим актом індивідуальної дії, апеляційний суд приходить до висновку про те, що такий протокол сам по собі не має правового значення у розумінні пункту 1 частини 2 статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому позовна вимога про скасування протоколу про адміністративне правопорушення задоволенню не підлягає.

Таким чином, на переконання апеляційного суду, в задоволенні позовних вимог про визнання недійсним та скасування протоколу про адміністративне правопорушення № 00231 від 29 липня 2013 року слід відмовити.

Вказаний висновок апеляційного суду узгоджується з позицією Вищого адміністративного суду України у справах К/800/17406/14 від 24 вересня 2015 року, К/9991/78634/12 від 24 березня 2015 року та інших.

Щодо вимоги позивача зобов'язати Великоберезовецьку селищну раду вчинити дії з відновлення протиповеневої канави в попередньому місці, апеляційний суд зазначає наступне.

Відповідно до пункту частини першої статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України справою адміністративної юрисдикції є переданий на вирішення адміністративного суду публічно - правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Статтею 17 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено категорії спорів, на які поширюється компетенція адміністративних судів.

Зокрема, пунктом 1 частини першої статті 17 цього Кодексу передбачено, що до компетенції адміністративних судів України належать спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності. Вжитий у цій процесуальній нормі термін "суб'єкт владних повноважень" відповідно до пункту 7 частини першої статті 3 цього ж Кодексу означає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхню посадову чи службову особу, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень.

Таким чином, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка правильності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), відповідно прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

Згідно з частиною другою статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

Частиною 1 ст. 203 КАС України передбачено, що постанова або ухвала суду першої інстанції скасовується в апеляційному порядку і позовна заява залишається без розгляду або провадження у справі закривається з підстав, встановлених відповідно статтями 155 і 157 цього Кодексу.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 157 КАС України суд закриває провадження у справі, зокрема, якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

З огляду на те, що вчинення Великоберезовецькою селищною радою дії з відновлення протиповеневої канави, стосується, виключно, господарської діяльності відповідача, не входить до сфери публічно - правових відносин та не пов'язане з виконанням сільською радою владних (управлінських) функції, вказаний спір не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства, а відтак провадження у справі в цій частині слід закрити, скасувавши рішення суду першої інстанції про відмову в задоволенні позову в цій частині.

З огляду на вищевикладене, доводи апеляційної скарги позивача є суттєвими і складають підстави для висновку про порушення судом норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, що є підставою для скасування постанови суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 157, 160, 195, 197, 198, 202, 203, 205, 207, 254 КАС України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову Тернопільського окружного адміністративного суду від 30 грудня 2014 року в справі № 819/645/14-а - скасувати та прийняти нову постанову відповідно до якої позовні вимоги ОСОБА_1 задоволити частково.

Визнати протиправним та скасувати припис державної інспекції сільського господарства в Тернопільській області реєстраційний номер № 000044 від 25 квітня 2013 року та припис державної інспекції сільського господарства в Тернопільській області № 000178 від 26 червня 2013 року.

В задоволенні позовних вимог в частині визнання недійсним та скасування протоколу про адміністративне правопорушення № 00231 від 29 липня 2013 року відмовити.

Провадження у справі в частині зобов'язання Великоберезовицької селищної ради вчинити дії по відновленню протиповеневої канави в попередньому місці де вона раніше існувала закрити.

Постанова набирає законної сили через п'ять днів після надіслання її копій особам, які беруть участь у справі та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання рішенням суду законної сили, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуюча суддя Р.Б. Хобор

Судді Я.С. Попко

Р.П. Сеник