Справа № 2а/0470/2908/12
Суддя: Турлакова Наталія Василівна
Дата ухвалення: 2012-04-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 березня 2012 р. Справа № 2а/0470/2908/12
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого суддіОСОБА_1
при секретарі судового засіданняОСОБА_2
за участю представників сторін:
представника позивача : представника відповідача : не зявився (заява про розгляд справи без його участі) ОСОБА_3
розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом Управління Пенсійного фонду України в м. Жовті Води Дніпропетровської області до Відділення виконавчої дирекції ОСОБА_4 соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Жовті Води Дніпропетровської області про зобовязання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

До Дніпропетровського окружного адміністративного суду звернулось Управління Пенсійного фонду України в м. Жовті Води Дніпропетровської області з адміністративним позовом до Відділення виконавчої дирекції ОСОБА_4 соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Жовті Води Дніпропетровської області з позовними вимогами про: - зобовязання відділення виконавчої дирекції ОСОБА_4 соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань в м. Жовті Води Дніпропетровської області включити до актів щомісячної звірки витрати на виплату і доставку щомісячної державної адресної допомоги, передбаченої Постановою Кабінету міністрів України № 265 від 26.03.08 р., особам, які отримують пенсії по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві, або професійного захворювання та пенсії у звязку з втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання за період з 01.01.2012р. по 31.01.2012р. та сплатити заборгованість в розмірі 49547,55 грн.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що відповідач не приймає до відшкодування суми виплаченої адресної допомоги та витрат на її доставку за період січень 2012р., в розмірі 49547,55грн., по особових справах потерпілих, яким виплачено пенсію по інвалідності в наслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсій у звязку з втратою годувальника, до яких включались витрати управління по виплаті щомісячної державної адресної допомоги передбаченої постановою Кабінету Міністрів України № 265 від 26.03.08р., тим самим порушуючи вимоги Закону України «Про пенсійне забезпечення» та ст.21 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» ( далі Закон № 1105-ХІУ).

Відповідач позов не визнав, надав суду письмові заперечення проти позову, в яких просив у задоволенні позову відмовити, обґрунтовуючи свої доводи Постановою Кабінету Міністрів України №5-4/4 від 04.03.2003 року, яка на думку відповідача є єдиним документом, який передбачає відшкодування ОСОБА_4 відповідача ОСОБА_4 позивача кошти і п.4 вказаного Порядку визначений виключний перелік сум, які приймаються до заліку для відшкодування. Відшкодування адресної допомоги, та інших доплат вказаним Порядком не передбачено. Закон України №1105-ХІУ, не передбачає відшкодування витрат на виплату щомісячної державної адресної допомоги, доплати та надбавок, здійснених органами Пенсійного фонду інвалідам, які отримують пенсії по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання. Виплата їх здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України. Вважає що підстави для включення до акту звірки та відшкодування витрат по виплаті державної адресної допомоги відсутні.

Представник позивача в судове засідання не зявився, направив заяву про розгляд справи без його участі, в порядку письмового провадження, просив позов задовольнити посилаючись на доводи викладені в адміністративному позові.

Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позову заперечував посилаючись на доводи викладені в запереченнях на адміністративний позов.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши представника відповідача, проаналізувавши чинне законодавство, суд прийшов до наступного.

Судом встановлено, матеріалами справи підтверджено, що відповідно Довідки розрахунку № 342 від 09.02.2012р. складеного позивачем, заборгованість по відшкодуванню коштів відповідачем складається з суми державної адресної допомоги відповідно до постанови КМУ № 265 від 26.03.2008р., та витрат на доставку державної адресної допомоги, понесена ПФУ за період січень 2012р. складає 49547,55 грн., з яких сума витрат на доставку державної адресної допомоги, за вказаний період понесена ПФУ складає 194,27 грн.

Вказані суми були включені позивачем до актів щомісячної звірки витрат по особовим справам потерпілих, яким виплачено пенсії по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсій у звязку з втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві, до загальної суми витрат, що підлягають відшкодуванню за січень 2012р., проте відповідач відмовляється від прийняття до заліку та відшкодування вказаних сум.

Призначення та виплата пенсій, у тому числі пенсії по інвалідності внаслідок трудового каліцтва або професійного захворювання здійснюється відповідно до Закону України „Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування органами Пенсійного фонду України.

Статтею 1 Основ законодавства України про загальнообов'язкове державне соціальне страхування встановлено, що загальнообов'язкове державне соціальне страхування - це система прав, обов'язків і гарантій, яка передбачає надання соціального захисту, що включає матеріальне забезпечення громадян у разі хвороби, повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати страхових внесків власником або уповноваженим ним органом, громадянами, а також бюджетних та інших джерел, передбачених законом.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про пенсійне забезпечення» громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, в звязку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.

З набранням чинності Законом України „Про загальнообовязкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності обовязок відшкодування шкоди, заподіяної працівникові внаслідок ушкодження його здоровя або в разі його смерті при настанні страхового випадку, зокрема виплати йому пенсії по інвалідності покладено на ОСОБА_4 соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань.

Перелік соціальних послуг та виплат, які здійснюються та відшкодовуються ОСОБА_4, передбачено статтею 21 Закону № 1105-XIV.

Відповідно до цієї статті ОСОБА_4 зобовязаний у встановленому законом порядку своєчасно та в повному обсязі відшкодовувати шкоду, заподіяну працівникові внаслідок ушкодження здоровя, в тому числі пенсії по інвалідності від трудового каліцтва або професійного захворювання та пенсії у звязку з втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, у разі настання страхового випадку.

Відповідно до п.1 Постанови Кабінету Міністрів України № 265 від 26.03.2008 р.(із змінами внесеними згідно з Постановою КМ №862 від 24.09.2008р) «ОСОБА_3 питання пенсійного забезпечення громадян» встановлено, що у разі, установити, що у разі, коли щомісячний розмір пенсійних виплат (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткових пенсій, цільової грошової допомоги, сум індексації та інших доплат до пенсій, встановлених законодавством, крім пенсій за особливі заслуги перед Україною та щомісячної доплати до пенсії у зв'язку з втратою годувальника членам сімей шахтарів, смерть яких настала внаслідок нещасного випадку на виробництві) не досягає в осіб, яким призначено пенсію у зв'язку з втратою годувальника, на одного непрацездатного члена сім'ї 100 відсотків, на двох - 120 відсотків, на трьох і більше - 150 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого законом для осіб, які втратили працездатність, таким особам надається щомісячна державна адресна допомога до пенсії у сумі, що не вистачає до зазначених розмірів.

П.4, 5 вищевказаної Постанови передбачено, що виплата щомісячної державної адресної допомоги, передбаченої цією постановою, здійснюється за рахунок коштів, з яких виплачується пенсія або державна соціальна допомога. Щомісячна державна адресна допомога встановлюється з 1 квітня 2008 р. і переглядається у зв'язку із збільшенням прожиткового мінімуму, встановленого законом для осіб, які втратили працездатність.

Аналіз положень наведеної норми постанови № 265, якою передбачено надання щомісячної державної адресної допомоги, дає підстави вважати, що така допомога як окремий вид соціальної допомоги не входить до складу розміру пенсії по інвалідності та пенсії у звязку з втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання.

Пунктом 4 постанови № 265 встановлено, що виплата щомісячної державної адресної допомоги здійснюється за рахунок коштів, з яких виплачується пенсія або державна соціальна допомога.

Вирішуючи питання, чи здійснюються ці виплати за рахунок коштів ОСОБА_4, необхідно враховувати те, що страхування від нещасного випадку є самостійним видом загальнообовязкового державного соціального страхування, за допомогою якого здійснюється соціальний захист, охорона життя та здоровя громадян у процесі їх трудової діяльності.

Одним з основних принципів страхування від нещасного випадку є цільове використання коштів, які відповідно до статті 46 Закону № 1105-XIV не формуються за рахунок Державного бюджету України, не включаються до його складу та використовуються виключно за їх прямим призначенням.

Зважаючи на особливості фінансування страхування від нещасного випадку, виключно цільове використання цих коштів та враховуючи те, що адресна допомога як окремий вид соціальної допомоги не входить до складу розміру пенсії по інвалідності та пенсії у звязку з втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, ОСОБА_4 не може нести витрати на виплату державної адресної допомоги.

Отже, на думку суду доводи позивача, ґрунтується на помилковому розумінні норм матеріального права.

Вказана правова позиція відповідає правовій позиції Верховного Суду України у справах цієї категорії, висловленій у постановах від 6 червня 2011 року № 21-57а11, 20 червня 2011 року № 21-59а11 та № 21-118а11, 05 грудня 2011року № 21-334а11, 19 грудня 2011року.

При цьому ч.2 ст.161 КАС України передбачено, що при виборі правової норми, що підлягає застосуванню до спірних правовідносин, суд зобовязаний враховувати висновки Верховного Суду України, викладені у рішеннях, прийнятих за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 237 цього Кодексу.

За викладених вище обставин та відповідних доказів, суд вважає, що позов Управління Пенсійного фонду України в м. Жовті Води Дніпропетровської області до Відділення виконавчої дирекції ОСОБА_4 соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Жовті Води Дніпропетровської області про зобовязання вчинити певні дії задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст.158-163 КАС України суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного позову Управління Пенсійного фонду України в м. Жовті Води Дніпропетровської області до Відділення виконавчої дирекції ОСОБА_4 соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Жовті Води Дніпропетровської області про зобовязання вчинити певні дії, - відмовити.

Постанова суду набирає законної сили та може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд в порядку, визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст. 186 КАС України, апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Повний текст постанови складений 30.03.2012р.

Суддя ОСОБА_1