Справа № 820/10462/15
Суддя: Старостін В.В.
Дата ухвалення: 2015-11-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.11.2015 р.Справа № 820/10462/15
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Старостіна В.В.

Суддів: Бегунца А.О. , Рєзнікової С.С.

за участю секретаря судового засідання Машури Г.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 06.10.2015р. по справі № 820/10462/15

за позовом ОСОБА_1

до Державної казначейської служби України , Ізюмського управління Державної казначейської служби України Харківської області

про визнання протиправною бездіяльності, зобов'язання вчинити певні дії, стягнення моральної шкоди та зобов'язання надати звіт про виконання,

ВСТАНОВИЛА:

05.10.2015 року позивач, ОСОБА_1, звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Державної казначейської служби України, Ізюмського управління Державної казначейської служби України Харківської області , в якому просив суд:

- визнати протиправною бездіяльність Державної казначейської служби України та 'її територіального органу - Ізюмського управління Державної казначейської служби України Харківської області, яке полягає у невиконанні судових рішень внаслідок чого не здійснено, в порядку та у строки встановлені законодавством України, безспірного списання користь позивача з боржника - Виконавчого комітету Ізюмської міської ради Харківської області середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу, за виконавчим листом від 16.01.2015 року виданим Борівським районним судом Харківської області по справі №2005/1595/12;

- зобов'язати Державну казначейську службу України виплатити на користь позивача середню заробітну плату за час вимушеного прогулу, у сумі 510154,47, згідно виконавчого листа від 16.01.2015 року виданого Борівським районним судом Харківської області по справі №2005/1595/12, за рахунок коштів передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання судових рішень;

- зобов'язати Державну казначейську службу України нарахувати та виплатити на користь позивача компенсацію за порушення строку перерахування коштів за рішенням суду про стягнення середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу, згідно виконавчого листа від 16.01.2015 року виданого Борівським районним судом Харківської області по справі №2005/1595/12, у розмірі 3% річних за період з 21 січня 2015 року по день фактичної виплати середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу, за рахунок коштів передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання судових рішень;

- стягнути з Державної казначейської служби України компенсацію за нанесену моральну шкоду у сумі 50000,00 грн.;

- зобов'язати Державну казначейську службу України, у встановлений судом розумний термін, подати звіт про виконання прийнятого судового рішення.

В обгрунтування позовних вимог, позивач зазначав, що Державною казначейською службою України, не вжито заходів, щодо забезпечення здійснення Ізюмським управлінням Державної казначейської служби України Харківської області безспірного списання на його користь середнього заробітку за час вимушеного прогулу, з рахунків боржника Виконавчого комітету Ізюмської міської ради Харківської області, па підставі виконавчого листа від 16.01.2015 року виданого Борівським районним судом Харківської області по справі №2005/1595/12, внаслідок чого грубо порушено право позивача встановлене постановою Борівського районного суду Харківської області від 18.12.2015 року.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 06.11.2015 року позовну заяву ОСОБА_1 до Державної казначейської служби України та Ізюмського управління Державної казначейської служби України Харківської області про визнання протиправною бездіяльності, зобов'язання вчинити певні дії, стягнення моральної шкоди та зобов'язання надати звіт про виконання - залишено без руху.

Позивач, не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказану ухвалу та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду справи.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач посилається на порушення судом першої інстанції при прийнятті рішення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного, на його думку, вирішення спору судом першої інстанції.

Сторони в судове засідання апеляційної інстанції не з'явилися, про дату, час та місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином, причини неявки не повідомили.

Відповідно до ч. 4 ст. 196 КАС України, неприбуття в судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час та місце апеляційного розгляду, не перешкоджає судовому розгляду справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 41 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що позивач звернувся до суду з позовними вимогами майнового характеру та позовними вимогами немайнового характеру.

Залишаючи позовну заяву без руху, суд першої інстанції виходив з того, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених ст. 106 КАС України.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Положення статей 104 - 109 КАС регулюють питання форми і змісту позовної заяви, права й обов'язки учасників цього етапу судового провадження, визначають повноваження суду, встановлюють види судових рішень, підстави та умови їх постановлення. Призначення цього етапу полягає в забезпеченні своєчасного й оперативного розгляду звернення особи до суду з метою захисту порушених її прав, свобод чи інтересів. На ньому вирішуються питання, пов'язані з можливістю відкриття судового провадження та організацією його здійснення.

Відповідно до ч. 1 ст. 108 КАС України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених ст. 106 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху, в якій зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб їх усунення і встановлюється строк, достатній для усунення недоліків.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 оскаржує бездіяльність Державної казначейської служби України, щодо умисного не виконання, па протязі 10 місяців, постанови Борівського районного суду Харківської області від 18.12.2012 року, в частині стягнення з боржника - Виконавчого комітету Ізюмської міської ради Харківської області на користь позивача «середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу», право отримання якої встановлено Борівським районним судом Харківської області, під час розгляду адміністративної справи №2005/1595/12, за позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Ізюмської міської ради Харківської області про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Отже позовні вимоги стосуються саме стягнення на користь ОСОБА_1, у відповідності до встановленого законодавством порядку виконання судових рішень, заробітної плати за час вимушеного прогулу, на підставі виконавчого листа від 16.01.2015 року виданого Борівським районним судом Харківської області по справі №2005/1595/12.

Таким чином, враховуючи, що підставою звернення до суду є бездіяльність Державної казначейської служби України, яка полягає в невиконанні судового рішення, позовні вимоги стосуються саме стягнення на користь ОСОБА_1, встановленої постановою Борівського районною суду Харківської області від 18.12.2012 року, середньої заробітної плати за час вимушеної о прогулу.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі.

Відповідно до статті 232 Кодексу законів про працю України, яка визначає трудові спори, що підлягають безпосередньому розглядові в районних, районних у місті, міських чи міськрайонних судах, спори з приводу оплати за час вимушеного прогулу або виконання нижчеоплачуваної роботи є трудовими спорами, тому на них поширюється дія пункту 1 частини першої статті 5 Закону України "Про судовий збір".

Колегія суддів зазначає, що ураховуючи положення пункту 1 статті 6 Конвенції та прецедентну практику Європейського суду з прав людини (зокрема, рішення від 19 червня 2001 року у справі "Креуз проти Польщі" (Kreuz v. Poland)), сплата судових витрат не повинна перешкоджати доступу до суду, ускладнювати цей доступ таким чином і такою мірою, щоб завдати шкоди самій суті цього права, та має переслідувати законну мету.

Статтею 56 Конституції України передбачено, що кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Відповідно до п.2 ч.4 ст. 105 КАС України адміністративний позов може містити вимогу про стягнення з відповідача - суб'єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, завданої його незаконними рішеннями, дією або бездіяльністю.

Вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб'єктів публічно-правових відносин, розглядаються адміністративним судом, якщо вони заявлені в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір.

Як слідує з адміністративного позову, позивач свої позовні вимоги щодо виплатити середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу пов'язує з незаконністю дій відповідача, а тому такі вимоги, з урахуванням положень п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" та п. 13 ч. 2 ст. 3 Закону України "Про судовий збір" не є об'єктами, за які справляється судовий збір. Як наслідок, суд першої інстанції прийшов до помилкового висновку про необхідність сплати судового збору за позовні вимоги щодо стягнення матеріальної та моральної шкоди.

Керуючись ч.1 ст. 41, ст.ст. 160, 167, 195, 196, п. 3 ст. 199, ч.6 ст.ст. 205, 206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 06.10.2015р. по справі № 820/10462/15 скасувати.

Справу за позовом ОСОБА_1 до Державної казначейської служби України , Ізюмського управління Державної казначейської служби України Харківської області про визнання протиправною бездіяльності, зобов'язання вчинити певні дії, стягнення моральної шкоди та зобов'язання надати звіт про виконання направити до суду 1 інстанції для продовження розгляду справи.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)Старостін В.В.
Судді(підпис) (підпис) Бегунц А.О. Рєзнікова С.С.
Повний текст ухвали виготовлений 06.11.2015 р.