Справа № 820/11135/15
Суддя: Мельников Р.В.
Дата ухвалення: 2015-11-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

09 листопада 2015 р. № 820/11135/15

Суддя Харківського окружного адміністративного суду Мельников Р.В., розглянувши матеріали позовної заяви, поданої ОСОБА_1 до Державного реєстратора прав на нерухоме майно ОСОБА_2 Відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно Харківського районного управління юстиції Харківської області, Харківського районного управління юстиції Харківської області про визнання протиправним та скасування рішення,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить суд визнати протиправним та скасувати рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень №24108055 від 02.09.2015.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 107 Кодексу адміністративного судочинства України суддя після одержання позовної заяви з'ясовує, чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтею 106 цього Кодексу.

Вивчивши матеріали позовної заяви, суд встановив, що вона не відповідає вимогам статті 106 Кодексу адміністративного судочинства України, виходячи з наступного.

Приписами частини 4 статті 106 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що позовна заява підписується позивачем або його представником із зазначенням дати її підписання.

Відповідно до частин 2, 3 статті 56 Кодексу адміністративного судочинства України, представником може бути фізична особа, яка відповідно до частини другої статті 48 цього Кодексу має адміністративну процесуальну дієздатність. Представники беруть участь в адміністративному процесі на основі договору або закону.

Документи, що підтверджують повноваження представників закріплені статтею 58 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відтак, згідно з частинами 1, 3 зазначеної статті, повноваження представників, які беруть участь в адміністративному процесі на основі договору, на здійснення представництва в суді повинні бути підтверджені довіреністю. Оригінали довіреностей або засвідчені підписом судді копії з них приєднуються судом до справи.

Згідно з пунктами 1, 10 статті 34 Закону України "Про нотаріат", посвідчення правочинів (договори, заповіти, довіреності тощо) та засвідчення вірності копії (фотокопій) документів і виписок з них є нотаріальною дією.

Як вбачається з матеріалів справи, позовна заява від імені ОСОБА_1 підписана представником ОСОБА_3 На підтвердження повноважень представника до позовної заяви додано копію довіреності 61АА3860622, виданої 15.08.2015 в м. Ростов-на-Дону Ростовської області Російської Федерації та копію перекладу довіреності з російської мови на українську.

Суд зазначає, що довіреності, які видані іноземними органами і будуть предявлятися на території України, зокрема для вчинення нотаріальної дії нотаріусами України, мають відповідати вимогам, встановленим чинним законодавством України та міжнародним договорам.

Відповідно до статті 100 Закону України "Про нотаріат", документи, які складено за кордоном з участю іноземних властей або які від них виходять, приймаються нотаріусами за умови їх легалізації органами Міністерства закордонних справ України.

Без легалізації такі документи приймаються нотаріусами у тих випадках, коли це передбачено законодавством України, міжнародними договорами, в яких бере участь Україна.

Крім того, відповідно до статті 98 цього Закону нотаріуси приймають документи, складені відповідно до вимог іноземного права, а також вчиняють посвідчувальні написи за формою, передбаченою іноземним законодавством, якщо це не суперечить законодавству України.

Згідно зі статтею 13 Закону України "Про міжнародне приватне право", документи, що видані уповноваженими органами іноземних держав у встановленій формі, визнаються дійсними в Україні у разі їх легалізації, якщо інше не передбачено законом або міжнародним договором України.

Конвенція 1961 року, яка скасовує вимогу легалізації іноземних офіційних документів, згода на обовязковість якої надана Законом України від 10 січня 2002 року "Про приєднання України до Конвенції, що скасовує вимогу легалізації іноземних офіційних документів", набула чинності між Україною і державами-учасницями Конвенції, що не висловили заперечень проти її приєднання, з 22.12.2003.

Статтею 3 цієї Конвенції передбачено, що єдиною формальною процедурою, яка може вимагатися для посвідчення автентичності підпису, якості, в якій виступала особа, що підписала документ, та, у відповідному випадку, автентичності відбитку печатки або штампу, якими скріплений документ, є проставлення апостиля компетентним органом держави, в якій документ був складений.

Згідно з положеннями Конвенції, документ, на якому проставлено апостиль, не потребує ніякого додаткового оформлення чи засвідчення і може бути використаний в будь-якій іншій державі-учасниці Конвенції.

Для посвідчення довіреностей у порядку передоручення, нотаріусом витребовується основна довіреність, і якщо така довіреність виходить від іноземної юридичної чи фізичної особи, то вона визнається дійсною у разі її легалізації, якщо інше не передбачено законом або міжнародним договором України.

Україна є учасницею окремих міжнародних договорів, якими скасоване будь-яке додаткове засвідчення офіційних документів, що подаються до установ держав-учасниць такого Договору.

На сьогодні діють Договори про правову допомогу, зокрема, між Україною та Російською Федерацією.

Відповідними статтями зазначених договорів передбачено, що документи, що були складені або засвідчені відповідною установою однієї з Договірних Сторін, скріплені печаткою та засвідчені підписом компетентної особи, мають силу документа на території другої Договірної Сторони без будь-якого іншого засвідчення. Документи, що на території однієї з Договірних Сторін визнаються офіційними, вважаються такими ж і на території другої Договірної Сторони.

Крім того, відповідно до статті 79 Закону України "Про нотаріат", нотаріус засвідчує вірність перекладу документа з однієї мови на іншу, якщо він знає відповідні мови.

Якщо нотаріус не знає відповідних мов, переклад документа може бути зроблено перекладачем, справжність підпису якого засвідчує нотаріус.

Як вже зазначено вище, на підтвердження повноважень представника позивача до позовної заяви додано копію довіреності 61АА3860622, виданої 15.08.2015 в м. Ростов-на-Дону Ростовської області Російської Федерації, та копію перекладу довіреності з російської мови на українську.

Проте, переклад довіреності з російської мови на українську не засвідчений нотаріусом.

Враховуючи викладене, суд вважає, що позивачем не надано належного доказу на підтвердження права підпису представником ОСОБА_3 даного адміністративного позову.

Враховуючи викладене, суд зазначає, що усуваючи недоліки позовної заяви позивачу необхідно надати до суду оригінал довіреності на представника ОСОБА_3 та належним чином засвідчений переклад довіреності з російської мови на українську.

Згідно частини 1 статті 108 Кодексу адміністративного судочинства України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтею 106 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху, у якій зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб їх усунення і встановлюється строк, достатній для усунення недоліків. Копія ухвали про залишення позовної заяви без руху невідкладно надсилається особі, що звернулася із позовною заявою.

Керуючись статтями 106-108 Кодексу адміністративного судочинства України,

У Х В А Л И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до Державного реєстратора прав на нерухоме майно ОСОБА_2 Відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно Харківського районного управління юстиції Харківської області, Харківського районного управління юстиції Харківської області про визнання протиправним та скасування рішення - залишити без руху.

Надати позивачу термін - десять календарних днів з моменту отримання копії ухвали, для усунення недоліків позовної заяви, шляхом надання оригіналу довіреності на представника ОСОБА_3 та належним чином засвідченого перекладу довіреності з російської мови на українську.

Копію ухвали невідкладно надіслати позивачу.

Розяснити позивачеві, що у разі невиконання вимог ухвали позовна заява підлягає поверненню.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'яти днів з дня проголошення ухвали. У разі якщо ухвалу було постановлено в письмовому провадженні або згідно з частиною третьою статті 160 цього Кодексу, або без виклику особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного проваджені або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя Р.В. Мельников