Справа № 22-а-26433/11
Суддя: Рудніченко О. М.
Дата ухвалення: 2011-11-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Апеляційний суд Київської області
П О С Т А Н О В А

Іменем України

09 листопада 2011 року м.Київ

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого Олійника В.І.,

суддів Панасюка С.П., Рудніченко О.М.,

розглянувши адміністративну справу за апеляційною скаргою управління пенсійного фонду в Рокитнянському районі Київської області на постанову Рокитнянського районного суду Київської області від 23 лютого 2010року по справі за позовною заявою ОСОБА_1 до управління пенсійного фонду в Рокитнянському районі Київської області, про визнання дій неправомірними та зобовязання провести донарахування та виплату недоотриманих сум пенсії, -

в с т а н о в и л а:

Позивач в лютому 2010 р. звернувся до суду із адміністративним позовом, який мотивував тим, що він є дитиною війни і згідно ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» має право на отримання щомісячного підвищення до пенсії у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком, встановленої ст.28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» та відповідно до ст. ст. 39 та 51 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» має право на доплату до пенсії за проживання на території радіоактивного забруднення у розмірі однієї мінімальної заробітної плати та додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоровю, у розмірі 25% мінімальної пенсії за віком. Оскільки відповідачем така доплата здійснюється у значно меншому розмірі, просила відновити пропущений строк, для звернення до суду, визнати неправомірною відмову відповідача щодо проведення перерахунку доплати та підвищення, зобовязати відповідача провести перерахунок та виплату щомісячної державної соціальної допомоги у розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком, як дитині війни, доплати до пенсії за проживання на території радіоактивного забруднення у розмірі однієї мінімальної заробітної плати та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, у розмірі 25% мінімальної пенсії за віком з 22 травня 2008 року.

Постановою Рокитнянського районного суду від 23 лютого 2010 року позов задоволено частково. Визнано дії відповідача щодо відмови в проведенні перерахунку та виплати зазначених доплат до пенсії позивачу неправомірними. Зобовязано УПФУ у Рокитнянському районі Київської області здійснити виплату позивачу заборгованість з щомісячної державної соціальної допомоги у розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком, як дитині війни, відповідно до ст. ст. 39 та 51 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» доплату до пенсії за проживання на території радіоактивного забруднення у розмірі однієї мінімальної заробітної плати та додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоровю, у розмірі 25% мінімальної пенсії за віком, щомісячного підвищення до пенсії як дитині війни в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком відповідно до ст.. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» з урахуванням виплачених надбавок з 12 лютого 2009 року. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Сторони звільнено від сплати судових витрат.

В апеляційній скарзі УПФУ у Рокитнянському районі Київської області просить скасувати постанову суду та ухвалити нову постанову про відмову у задоволенні позову, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши законність і обґрунтованість постанови суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно ч. 3 ст. 22 Конституції України при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Згідно ч. 1 ст. 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Згідно преамбули Закону України "Про соціальний захист дітей війни" цей Закон установлює правовий статус дітей війни і визначає основи їх соціального захисту та гарантує їх соціальну захищеність шляхом надання пільг і державної соціальної підтримки.

Стаття 1 зазначеного Закону визначає терміни, згідно частини першої якої у цьому законі наведені нижче терміни вживаються в такому значенні: дитина війни особа, яка є громадянином України та якій на час закінчення (2 вересня 1945 року) Другої світової війни було менше 18 років.

Статтею 6 зазначеного Закону передбачена державна соціальна підтримка дітей війни, за змістом якої дітям війни пенсії або щомісячне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком.

Розмір мінімальної пенсії за віком визначений ст. 28 Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування і відповідає встановленому законом прожитковому мінімуму.

Згідно ст. 7 цього Закону фінансове забезпечення державних соціальних гарантій, передбачених цим Законом, здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.

По справі встановлено, що позивачка зареєстрована та постійно проживає у ІНФОРМАЦІЯ_1, територія якого постановою Кабінету Міністрів України від 23 липня 1991 року № 106 віднесена до зони посиленого радіологічного контролю. Позивачка перебуває на обліку в УПФУ у Рокитнянському районі Київської області як непрацюючий пенсіонер, потерпілий внаслідок Чорнобильської катастрофи категорія 4 і відповідно до ст. ст. 51, 39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» має право на доплату до пенсії за проживання на території радіоактивного забруднення у розмірі однієї мінімальної заробітної плати та додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоровю, у розмірі 15% мінімальної пенсії за віком. Також позивачка перебуває на обліку в УПФУ у Рокитнянському районі Київської області, отримує пенсію за віком та має статус дитини війни і відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» має право на державну соціальну допомогу у вигляді підвищення пенсії на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком. Однак відповідачем така доплата здійснювалась позивачці у значно менших розмірах, визначених постановою Кабінету Міністрів України від 26 липня 1996 року №836 «Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». оскільки підпунктом 2 пункту 41 розділу ІІ "Внесення змін до деяких законодавчих актів України" Закону України "Про державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України", яким текст статті 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" був викладений в новій редакції, були звужені гарантовані Конституцією України та Законом України "Про соціальний захист дітей війни" права позивача на державну соціальну допомогу дітей війни у вигляді підвищення пенсії на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком.

Приймаючи постанову про часткове задоволення позову, суд обґрунтовано виходив з положень ст.ст. 51, 39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та засад пріоритетності законів над підзаконними актами та прийшов до правильного висновку про те, що при розрахунку доплати до пенсії, передбаченої ст. ст. 39, 51 Закону, наведеного вище, застосуванню підлягають саме положення вказаного закону, а не постанова Кабінету Міністрів України від 26 липня 1996 року №836 836 «Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Висновки суду відповідають вимогам закону та обставинам справи.

Проте, колегія суддів не може повністю погодитися з висновками суду в частині призначення подальшого перерахунку згідно ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни». Рішення суду не повинно прийматись на період після дати розгляду позову, тобто на майбутній період, оскільки немає факту порушення прав заявника, можливі законодавчі зміни порядку призначення і обчислення відповідних вимог.

Відповідно до ст.201 КАС України підставами для зміни постанови суду першої інстанції є правильне по суті вирішення справи, але із помилковим застосуванням норм матеріального права.

За таких обставин колегія суддів вважає, що постанову суду першої інстанції необхідно змінити в частині зобовязання щодо подальшого перерахунку та виплати підвищення.

Керуючись ст.ст. 198, 201, 205, 206 КАС України, колегія суддів,-

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України у Рокитнянському районі Київської області задоволити частково.

Постанову Рокитнянського районного суду Київської області від 23 лютого 2010 року змінити.

Виключити з резолютивної частини постанови посилання , що стосується подальшого перерахунку підвищення та доплати, а саме: «з послідуючим її перерахунком у відповідності до змін у діючому законодавстві та встановлення нових розмірів мінімальної пенсії за віком»».

В решті постанову залишити без змін.

Копію постанови направити учасникам справи.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили в порядку визначеному ч.5 ст.254 КАС України.

Постанова апеляційного суду може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з моменту набрання законної сили.

Головуючий : (підпис)