Справа № 813/8228/13а
Суддя: Качмар Володимир Ярославович
Дата ухвалення: 2015-11-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 листопада 2015 р. Справа № 876/1788/14
Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді - Качмара В.Я.,

суддів - Гінди О.М., Ніколіна В.В.,

за участі секретаря - Ратушної М.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 14 січня 2014 року у справі за його позовом до Державного кадастрового реєстратора управління Держземагенства у Сокальському районі Львівської області Сенюка Віталія Володимировича та Відділу Держземагенства у Сокальському районі Львівської області про визнання протиправною бездіяльності щодо ненадання витягу і зобов'язання перенести відомості про земельну ділянку до Державного земельного кадастру та надати витяг,

В С Т А Н О В И В :

У листопаді 2013 року позивач звернувся до суду з позовом до Державного кадастрового реєстратора управління Держземагенства у Сокальському районі Львівської області Сенюка В.В. (далі - Реєстратор) та Відділу Держземагенства у Сокальському районі Львівської області (далі - Відділ) в якому, з урахуванням збільшення позовних вимог (а.с.56-57) просив:визнати протиправною бездіяльність Реєстратора щодо ненадання витягу з Державного земельного кадастру (далі - Кадастр) на його земельну ділянку, кадастровий номер НОМЕР_1 та зобов'язати надати витяг з Кадастру; зобов'язати Відділ перенести відомості про цю земельну ділянку до Державного реєстру земель (далі - Реєстр) у відповідності до п.4 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про Державний земельний кадастр» (далі - №3613-VI).

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що в 2008 році він успадкував за законом від свого батька земельну ділянку 5,3га, що розташована на території Острівської сільської ради Сокальського району Львівської області, якій присвоєно вказаний кадастровий номер. Право власності на земельну ділянку оформлено державним актом на право довічного володіння землею для ведення селянських (фермерських) господарств. За його заявою витяг з Кадастру на цю земельну ділянку не було видано у зв'язку з тим, що земельна ділянка не внесена до Реєстру, а її державна реєстрація здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) (далі - Технічна документація) за відповідною заявою власника.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 14 січня 2014 року у справі №813/8228/13-а в задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись із ухваленим рішенням його оскаржив позивач, яка покликаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою позов задовольнити повністю. В апеляційній скарзі покликається на обставини викладені в позовній заяві, яким суд не дав належної правової оцінки. Додатково відзначив, що Реєстратор не зміг пояснити причини відсутності земельної ділянки у Кадастрі. Технічна документація Відділом умисно не надана.

Відділ у письмовому запереченні вважає постанову суду першої інстанції обґрунтованою, прийняту з врахуванням всіх обставини справи та такою, що відповідає нормам матеріального та процесуального права. Просить апеляційну скаргу позивача залишити без задоволення, а оскаржувану постанову - без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача, перевіривши матеріали справи, апеляційну скаргу, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких міркувань.

Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абзац 10 п.9 Рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року №3-рп/2003).

Постанова суду першої інстанції мотивована тим, що Реєстратор правомірно відмовив позивачу видати витяг з Кадастру з тих підстав, що земельна ділянка не зареєстрована в такому Кадастрі. Спірна земельна ділянка вважається сформованою незалежно від присвоєння їй кадастрового номера, однак підлягає державній реєстрації, оскільки не була до 2004 року внесена до Реєстру. Пунктом 4 Прикінцевих та перехідних положень Закону №3613-VI передбачено автоматичне перенесення відомостей до Кадастру, однак при умові, що такі земельні ділянки були зареєстровані до набрання чинності цим Законом у Реєстрі.

Такі висновки цього суду є правильними з огляду на таке.

Відповідно до ч.2 ст.19 Основного Закону органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Апеляційним судом, з врахуванням встановленого судом першої інстанції, встановлено та підтверджується матеріалами справи, що на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 24.09.2008 позивач успадкував від батька ОСОБА_3 земельну ділянку 5,3га, що розташована на території Острівської сільської ради Сокальського району Львівської області, якій присвоєно кадастровий номер НОМЕР_1. На земельну ділянку встановлено обмеження щодо забезпечення доступу до інженерних комунікацій, що розміщені на ній (а.с.4).

Для оформлення спадщини Управлінням земельних ресурсів у Сокальському районі було надано нотаріальній конторі лист від 04.09.2008 №455/03-14 про те, що вказаній земельній ділянці присвоєно кадастровий номер НОМЕР_1 (а.с.33)

Вказана земельна ділянка надана ОСОБА_3 на підставі рішення Виконавчого комітету Сокальської районної ради Львівської області (далі - Виконком) від 28.11.1991 №360, а рішенням від 19.12.1991 № 408 виділено земельну ділянку, надано дозвіл на будівництво на ній та зобов'язано до початку будівництва виготовити і погодити технічну документацію (а.с.40 зворот - 41).

Така земельна ділянка передана в довічне успадковане володіння для будівництва і розширення селянського (фермерського) господарства та належала ОСОБА_3 на підставі державного акта на довічне успадковуване володіння серії НОМЕР_2, виданого Виконкомом в 1992 році (а.с.60-61).

Такий державний акт був виданий на підставі розробленого «Технічного звіту по видачі державних актів на право довічного успадковуваного володіння землею громадянам с.Добрячин ОСОБА_3 та с.Переспа ОСОБА_4 на території Острівської та Переспівської сільських рад Сокальського району Львівської області», з пояснювальною запискою до цього звіту (далі - Технічний звіт; а.с.39-47).

16.09.2013 позивач звернувся до Реєстратора із заявою в якій просив видати витяг з Кадастру на вказану земельну ділянку (а.с.5).

На цю заяву 20.09.2013 Реєстратором та Відділом надіслано лист (повідомлення) в якому роз'яснено вимоги п.2 Прикінцевих та перехідних положень Закону №3613-VI (а.с.7).

23.12.2013 ОСОБА_1 звернувся до Відділу із заявою в якій просив внести відомості до Кадастру про вказану земельну ділянку, та отримав відмову з покликанням на те що, згідно представлених документів, кадастровий реєстратор не може внести відомості до Кадастру, оскільки документи, передбачені ч.4 ст.24 Закону №3613-VI подані не в повному обсязі (а.с.29, 58-59).

Судом першої інстанції встановлено, що позивач не має відповідної Технічної документації на вказану земельну ділянку, зазначаючи, що така зберігається у Відділі. Останній це заперечує.

При цьому, виходячи із змісту «Порядку присвоєння кадастрових номерів земельним ділянкам» Додатку 1 до Вказівки Держкомзему України від 20.02.2002 №12, в межах проведення на підставі розпорядження Кабінету Міністрів України від 09.08.2001 №355-р у Львівській області експерименту із створення єдиної інформаційної системи реєстрації земельних ділянок, об'єктів нерухомості та прав на них, присвоєння кадастрових номерів земельним ділянкам на той час могло здійснюватися без виготовлення Технічної документації чи іншої подібної документації.

07.07.2011 Верховна Рада України прийняла Закон №3613-VI, окремі положення якого набрали чинності з 07.08.2011.

Відповідно до ст.1 цього Закону (в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) Кадастр - це єдина державна геоінформаційна система відомостей про землі, розташовані в межах державного кордону України, їх цільове призначення, обмеження у їх використанні, а також дані про кількісну і якісну характеристику земель, їх оцінку, про розподіл земель між власниками та користувачами; державна реєстрація земельної ділянки - внесення до Кадастру передбачених цим Законом відомостей про формування земельної ділянки та присвоєння їй кадастрового номера; кадастровий номер земельної ділянки - індивідуальна, що не повторюється на всій території України, послідовність цифр та знаків, яка присвоюється земельній ділянці під час її державної реєстрації і зберігається за нею протягом усього часу існування.

За ч.1 ст.11 Закону №3613-VI відомості про об'єкти Кадастру під час внесення їх до Кадастру мають відповідати існуючим характеристикам об'єктів у натурі (на місцевості), визначеним з точністю відповідно до державних стандартів, норм та правил, технічних регламентів.

Зміст відомостей про земельні ділянки, підстави та основні вимоги щодо внесення таких відомостей до Кадастру передбачені статтями 15, 21 зазначеного Закону.

У ст.23 цього Закону наведено визначення електронного документа, що містить відомості про результати робіт із землеустрою та оцінки земель, які підлягають внесенню до Кадастру, та правила його ведення, а саме:

1. Документація із землеустрою та оцінки земель, яка є підставою для внесення відомостей до Кадастру, подається органу, що здійснює внесення таких відомостей, також у формі електронного документа.

2. Вимоги до змісту, структури і технічних характеристик електронного документа визначаються Порядком ведення Кадастру.

3. Електронний документ подається Державному кадастровому реєстратору, який здійснює внесення відповідних відомостей до Кадастру, разом із документацією, яка є підставою для такого внесення, у паперовому вигляді.

Перевірка відповідності наданого електронного документа наявним даним Кадастру та встановленим вимогам до змісту, структури і технічних характеристик щодо розроблення такого документа здійснюється Державним кадастровим реєстратором, уповноваженим здійснювати внесення відповідних відомостей до Кадастру, протягом строку, встановленого ст.21 цього Закону для їх внесення.

Наказом Державного комітету України із земельних ресурсів (далі - Держкомзем) від 02.11.2009 №573 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України (далі - МЮУ) 15.02.2010 за №157/17452) затверджено «Вимоги до структури, змісту та формату оформлення результатів робіт із землеустрою в електронному вигляді (обмінного файлу) (далі - Вимоги).

Ці вимоги встановлюють порядок оформлення результатів робіт із землеустрою в електронному вигляді (обмінного файлу), які формуються з метою внесення даних до Поземельної книги та книги записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі, які ведуться в електронному вигляді, та визначають набір базових лексичних та синтаксичних правил для побудови обмінних файлів (п.1.1 Вимог).

Обмінний файл - це електронний документ уніфікованої форми для обміну інформацією, яка використовується при веденні Поземельної книги та книги записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі в електронному вигляді, державного земельного кадастру і здійсненні топографо-геодезичних робіт, робіт із землеустрою (абзац 4 п.1.2 Вимог).

Зміст обмінного файлу формується на основі відомостей, що містяться у паперових документах, складених виконавцями робіт (п.1.3 Вимог).

До відомостей обмінного файлу належить інформація про: результати та виконавців робіт із землеустрою та оцінки земель, топографо-геодезичних робіт; земельно-кадастрові одиниці; територіальні зони; суб'єктів земельних відносин; права на земельні ділянки; обмеження використання земельних ділянок; земельні угіддя (п.1.4 Вимог).

Базовими елементами формування обмінного файлу є геодезичні дані (координати точок повороту меж земельно-кадастрових одиниць), які забезпечують просторову основу інших відомостей обмінного файлу і можливості їх використання у складі автоматизованої системи державного земельного кадастру (п.1.5 Вимог).

За змістом ст.24 Закону №3613-VI державна реєстрація земельної ділянки здійснюється при її формуванні шляхом відкриття Поземельної книги на таку ділянку (ч.1). Державна реєстрація земельних ділянок здійснюється за місцем їх розташування відповідним Державним кадастровим реєстратором центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин (ч.2).

Для державної реєстрації земельної ділянки Державному кадастровому реєстратору, який здійснює таку реєстрацію, подаються:

заява за формою, встановленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері земельних відносин;

оригінал документації із землеустрою, яка є підставою для формування земельної ділянки;

документація із землеустрою, яка є підставою для формування земельної ділянки у формі електронного документа;

документ, що підтверджує оплату послуг з державної реєстрації земельної ділянки (ч.4).

Державний кадастровий реєстратор, який здійснює державну реєстрацію земельних ділянок, протягом чотирнадцяти днів з дня реєстрації заяви:

перевіряє відповідність документів вимогам законодавства;

за результатами перевірки здійснює державну реєстрацію земельної ділянки або надає заявнику мотивовану відмову у державній реєстрації (ч.5).

Підставою для відмови у здійсненні державної реєстрації земельної ділянки є:

розташування земельної ділянки на території дії повноважень іншого Державного кадастрового реєстратора;

подання заявником документів, передбачених ч.4 цієї статті, не в повному обсязі;

невідповідність поданих документів вимогам законодавства;

знаходження в межах земельної ділянки, яку передбачається зареєструвати, іншої земельної ділянки або її частини (ч.6).

На підтвердження державної реєстрації земельної ділянки заявнику безоплатно видається витяг з Кадастру про земельну ділянку. Витяг містить всі відомості про земельну ділянку, внесені до Поземельної книги. Складовою частиною витягу є кадастровий план земельної ділянки (ч.8).

Державна управлінська реєстраційна функція стосовно земельних ділянок до набрання чинності вищезгаданим Законом реалізовувалась у порядку, визначеному ст.198 Земельного кодексу України (далі - ЗК), ст.55 Закону України «Про землеустрій» (далі - Закон №858-IV) та відповідними підзаконними актами.

Трансформація правового регулювання узгоджена нормами Прикінцевих та перехідних положень Закону №3613-VI, зокрема п.4, яким передбачено, що у разі якщо земельні ділянки, обмеження (обтяження) у їх використанні зареєстровані до набрання чинності цим Законом у Реєстрі, відомості про такі земельні ділянки, обмеження (обтяження) підлягають перенесенню до Кадастру в автоматизованому порядку, без подання заяв про це їх власниками, користувачами та без стягнення плати за таке перенесення.

При цьому абзацом 2 п.2 Прикінцевих та перехідних положень Закону №3613-VI встановлено, що у разі якщо відомості про земельні ділянки не внесені до Реєстру, їх державна реєстрація здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) за заявою їх власників (користувачів земельної ділянки державної чи комунальної власності).

У такому випадку відповідно дост.198 ЗК та в порядку, визначеному «Інструкцією про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками», затвердженої наказом Держкомзему від 18.05.2010 №376 (зареєстровано в МЮУ 16.06.2010 за №391/17686), належить виходити з того, що при оформленні права власності (користування) на земельну ділянку проводиться комплекс робіт (кадастрові зйомки, виконувані для визначення меж земельних ділянок, які включають, зокрема, погодження меж земельної ділянки з суміжними власниками та землекористувачами).

Таким чином, формування Кадастру як індивідуального спеціалізованого реєстру земельних ділянок потребує максимально точних геоінформаційних даних. Цього вимагають і норми Закону №3613-VI, який у цьому випадку є спеціальним за сферою регулювання відносин.

Внесення відомостей про земельну ділянку до Кадастру можливе за наявності не лише відповідного державного акту чи свідоцтва про право на спадщину за законом, а й інших передбачених законодавством даних щодо розташування земельної ділянки та її площі, які становлять зміст обмінного файлу.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 12 травня 2015 року №21-119а15.

Немає жодних доказів, що відповідна Технічна документація розроблялася у 2008 році і при присвоєнні кадастрового номера земельній ділянці.

При цьому, виходячи із змісту «Порядку присвоєння кадастрових номерів земельним ділянкам» Додатку 1 до Вказівки Держкомзему України від 20.02.2002 №12, в межах проведення на підставі розпорядження Кабінету Міністрів України від 09.08.2001 №355-р у Львівській області експерименту із створення єдиної інформаційної системи реєстрації земельних ділянок, об'єктів нерухомості та прав на них, присвоєння кадастрових номерів земельним ділянкам на той час могло здійснюватися без виготовлення Технічної документації чи іншої подібної документації.

У цьому контексті треба відмітити, що з метою забезпечення проведення державної реєстрації земельних ділянок у період до законодавчого врегулювання питань щодо ведення державного земельного кадастру, лише постановою Кабінету Міністрів України від 18.08.2010 №749 було затверджено «Тимчасовий порядок присвоєння кадастрового номера земельній ділянці». Цей Тимчасовий порядок визначав процедуру присвоєння кадастрового номера земельній ділянці та внесення відповідних даних до Реєстру.

За таких обставин суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що оскільки відомості про спірну земельну ділянку не внесені до Реєстру (земельна ділянка не зареєстрована у Реєстрі; а.с.28, 38), її державна реєстрація здійснюється на підставі Технічної документації, яка однак позивачем не розроблялася, а відтак підстав для надання позивачу відповідного витягу з Кадастру та автоматизованого перенесення відомостей про земельну ділянку до Кадастру немає.

Відповідні доводи апелянта є надумані, свідчать про переоцінку ним фактичних обставин справи в свою користь, довільне і неправильне трактування вимог наведеного законодавства.

Підсумовуючи, апеляційний суд приходить до висновку,що суд першої інстанції при вирішенні даного публічно-правового спору правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку. Доводи апелянта висновків суду не спростовують та не дають правових підстав для скасування оскаржуваного судового рішення.

Керуючись статтями 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Львівського окружного адміністративного суду від 14 січня 2014 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів після набрання нею законної сили.

Головуючий суддя В.Я. Качмар

Суддя О.М. Гінда

Суддя В.В. Ніколін

Повний текст виготовлений 09 листопада 2015 року.