Справа № 233/4993/15-а
Суддя: Чернецький В. А.
Дата ухвалення: 2015-11-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 листопада 2015 року Суддя Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області Чернецький В. А. , розглянувши в порядку скороченого провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Куйбишевському районі м. Донецька про визнання рішення протиправними, зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просить визнати протиправною відмову в перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, зобов'язати УПФУ в Куйбишевському районі м. Донецька здійснити перерахунок його щомісячного довічного грошового утримання в розмірі 90% щомісячного грошового утримання судді, працюючого на відповідній посаді, починаючи з 01.01.13 року.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що він працював суддею з 14.12.1970 до 18.06.2011 року включно, після чого вийшов у відставку. З 18.06.2001 року позивачу було визначено щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці відповідно до Закону України «Про статус суддів» від 15.12.1992 р., де загальний стаж його роботи суддею складав 30 років і 6 місяців. При цьому, ч.ч. 3, 5 ст. 138 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» від 07.07.2010 р. № 2453-У1 було визначено, що щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80 відсотків грошового утримання судді з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, який працює на відповідній посаді. Максимальний розмір щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність. Проте, рішенням Конституційного Суду України від 03.06.2013 р., опублікованим 05.06.2013 р., № 3-рп/2013 визнано неконституційним встановлення обмежень розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці у розмірі десяти прожиткових мінімумів для осіб, які втратили працездатність, у зв'язку з чим позивач набув право на перерахунок його щомісячного довічного грошового утримання в розмірі 80% щомісячного грошового утримання судді, працюючого на відповідній посаді, починаючи з 01.01.2013 року. В вересні 2013 року він звернувся до УПФУ в Куйбишевському районі м. Донецька з відповідною заявою, на що отримав відмову, тому змушений звертатися до суду з цим позовом.

Встановивши обставини справи, суд приходить до наступного висновку.

З матеріалів справи вбачається, що позивач є суддею у відставці, перебуває на обліку в УПФУ в Куйбишевському районі м. Донецька, де отримує щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці. 06.09.2013 року позивач звернувся до УПФУ в Куйбишевському районі м. Донецька з заявою про перерахунок щомісячного довічного грошового утримання в розмірі 90% платні судді, працюючого на відповідній посаді, згідно довідки ТУ ДСА України в Донецькій області № 08-23/72 від 09.01.2013 року, на що рішенням № 205 від 11.09.2013 року йому було відмовлено.

За захистом своїх справ Позивач звернувся з адміністративним позовом до Куйбишевського районного суду м. Донецька та 14.10.2013 року і отримав постанову суду, відповідно до якої суд задовольнив його вимоги, але відповідача зобов'язав нарахувати йому місячне довічне грошове утримання у розмірі 80% (а.с. 9-11).

Не погодившись із вказаним рішенням відповідач оскаржив його до Адміністративного Апеляційного суду Донецької області, який апеляцію задовольнив частково та своїм рішенням від 11.12. 2013 року затвердив право позивача на отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі 80% платні судді, працюючого на відповідній посаді (а.с. 12-15).

Ухвалою Куйбишевського районного суду м. Донецька від 30.12.2013 року описка в написанні своєї постанови від 14.10.2015р. виправлена і замість «80%» виправив на «90%» (а.с. 16-17).

Таку ж саме ухвалу за клопотанням ОСОБА_1 виніс Донецький апеляційний адміністративний суд та 22.01.2014 року також виправив аналогічну описку (а.с. 18-19).

УПФУ в Куйбишевському районі м. Донецька оскаржило рішення Донецького апеляційного адміністративного суду до Вищого Адміністративного суду України, указуючи на порушення норм матеріального та процесуального права. Розглянув касаційну скаргу суд 3 інстанції зазначив наступне.

Виправляючи описку в постанові Донецького апеляційного адміністративного суду від

11.12.2013р. шляхом зазначення в резолютивній частині постанови розмір грошового утримання замість 80% на 90%, суд апеляційної інстанції не врахував наступних обставин.

Частиною 3 ст.138 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» в редакції до змін, внесених Законом № 3668, передбачено, що щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80 % грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не більше ніж 90 % заробітної плати судді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання».

Вирішуючи спір, суд апеляційної інстанції в мотивувальній частині рішення погодився із висновком суду першої інстанції щодо задоволення позовних вимог про перерахунок щомісячного грошового утримання ОСОБА_1 відповідно до вимог ч. 3 ст. 138 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» в розмірі 80% грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді відповідно до довідки від 09.01.2013р. про заробітну плату судді працюючого на відповідній посаді. Виправляючи описку в резолютивній частині рішення шляхом зміни розміру щомісячного довічного грошового утримання з 80% на 90%, суд апеляційної інстанції всупереч вимог ст. 169 КАС України фактично вирішив питання, що не було досліджено в судовому засіданні і таким чином змінив по суті судове рішення. За таких обставин рішення суду апеляційної інстанції вважається необґрунтованими та таким, і, таким чином, Вищий Адміністративний суд України скасував своєю Ухвалою від 22 травні 2014 року рішення апеляційної інстанції (а.с. 20-22).

Суд вважає, що адміністративний позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до поданих позивачем відповідачу та попереднім судовим інстанціям документів він працював суддею з 14.12.1970 до 18.06.2011 року включно, після чого вийшов у відставку. Загальний стаж його роботи суддею складає 30 років і 6 місяців. Відповідач відносно цього не заперечував.

Згідно з ч. 3 ст. 138 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», яка підлягає застосуванню до даних правовідносин, щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування. Крім того, за кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного грошового утримання збільшується на 2 відсотка заробітку, але не більше ніж 90 відсотків заробітної плати судді без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання. Тому щомісячне грошове утримання судді у відставці виплачується в цьому розмірі за станом на любий період часу, не обмежується моментом виходу у відставку і не потребує окремої статті про перерахунок грошового утримання судді загального суду у відставці при зміні грошового утримання працюючого судді. В зв'язку з чим, при зміні розміру грошового утримання працюючого на відповідній посаді судді, розмір грошового утримання судді у відставці повинен бути приведений у відповідність до цього закону та рівнятися на підвищення заробітної плати працюючим суддям у 2013, 2014 та 2015 p.p., що передбачено ст.129 Закону України «Про судоустрій і статус судців».

Оскільки ОСОБА_1 працював суддею 10 років та 6 місяців понад 20 років, то він має право на отримання щомісячного довічного грошового утримання в розмірі 90% заробітної плати працюючого судді, тобто із розрахунку 80%, збільшене за кожний рік на 2 відсотка заробітку, але не більше ніж 90 відсотків. Відпрацював на посаді судді понад двадцяти років 10 повних років, він би мав право на отримання грошового утримання у розмірі 100%, але пограничний розмір такого утримання законодавцем встановлений не більш як 90%.

Посилання відповідача на ухвалу Вищого адміністративного суду України від 22 травня 2014 року за справою №К/800/7709/14 в даному випадку є хибним, оскільки в неї річ йдеться тільки про неправильне застосування судом норм не матеріального, а процесуального права, а саме внесення змін в судове рішення шляхом виправлення описки.

Відповідно до ст.6.4 Європейської хартії про статус суддів суддя, що досяг встановленого законом віку для виходу у відставку з суддівської посади, яку займав протягом певного часу, повинен отримувати пенсію по виходу у відставку, рівень якої повинен бути як можна ближче до рівня останньої заробітної плати в якості судді.

Відповідно до ч.5 ст.109 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» за суддею, звільненим за його заявою про відставку, зберігається звання судді та гарантії недоторканності, встановлені для судді до його виходу у відставку.

Постановою Верховної Ради України «Про порядок уведення в дію Закону України «Про статус судців» від 15.12.1992 р. № 2836-ХІІ передбачалося, що в разі зміни заробітної плати судців розмір щомісячного грошового утримання судці у відставці обчислюється виходячи із нового розміру заробітної плати судді, який працює на відповідній посаді.

Відповідно до ст.8 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, застосовує цей принцип з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини. Статтею 9 цього Кодексу, зокрема визначено, що суд при вирішенні Справи керується і принципом законності. Частиною 4 цієї статті, зокрема відзначається принцип ієрархічності нормативно-правових актів. Так, у разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України, закону України, міжнародного договору чи іншому правовому акту, суд застосовує правовий акт, що має вищу правову силу.

Відповідно до вимог ст.19 ч.2 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи, зобов'язані діяти на підставі в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Частиною 3 ст.2 КАС України встановлено перелік обставин, які підлягають перевірці з боку суду у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень. Статтею 22 Конституції України забороняється звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів.

Рішенням Конституційного Суду України у справі № 1-2/2013 за конституційним поданням Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) окремих положень статті 2, абзацу другого пункту 2 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення сформування пенсійної системи», статті 138 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (у справах щодо змін умов виплати пенсій і щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці) від 3 червня 2013 року № 3-рп/2013, було зазначено, що підлягають застосуванню частини перша, друга статті 138 Закону № 2453 у редакції Закону № 3668 як такі, що не суперечать Конституції України, а саме частина третя статті 138 Закону № 2453 у редакції Закону № 3668, яка суперечить Конституції України, не підлягає застосуванню як така, що втратила чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення. Натомість підлягає застосуванню частина третя статті 138 Закону № 2453 в редакції до змін, внесених Законом № 3668, а саме: «Щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не більше ніж 90 відсотків заробітної плати судді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання».

Відповідно до ч.5 ст.138 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» довічне грошове утримання суддям виплачується органами Пенсійного фонду України за рахунок коштів Державного бюджету України.

Стаття 129 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», якою визначені розміри осадового окладу та доплати за вислугу років відповідного судді, набрала чинності з 01.01.2012 року.

За положеннями частини 3 ст. 129 вищевказаного Закону, посадовий оклад судці І місцевого суду встановлюється у розмірі 15 мінімальних заробітних плат, визначених законом, запроваджується поетапно, в т.ч. з 1 січня 2013 року - 10 мінімальних заробітних плат, з 1 січня 2014 року - 12 мінімальних заробітних плат, з 1 січня 2015 року - 15 мінімальних заробітних плат.

Таким чином, щомісячне довічне грошове утримання позивача підлягає перерахунку

відповідно до вимог ч.3 ст.138 Закону України «Про судоустрій та статус суддів України» в розмірі з 80% до 90% щомісячного грошового утримання судді, працюючого на відповідній посаді, починаючи з 03.06.2013 р.

Враховуючи, що до прийняття Конституційним судом України рішення від 3 червня 2013 року № 3-рп/2013, Закон України «Про судоустрій та статус судців України» в попередній редакції був чинним, тому підстави для перерахунку щомісячного довічного грошового утримання позивача з 01.01.2013 року - відсутні.

Таким чином, відмова відповідачем позивачу у перерахунку його грошового утримання є незаконною і протиправною, а відповідача слід зобов'язати виправити порушення закону.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.6-9, 11, 69, 71, 159, 161-163, 183-2 КАС України, -

ПОСТАНОВИВ :

Позов ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Куйбишевському районі м. Донецька про визнання рішення протиправними, зобов'язання вчинити певні дії, - задовольнити.

Визнати противоправним рішення управління Пенсійного фонду України в Куйбишевському районі м. Донецька № 205 від 11.09.2013 р. про відмову в перерахунку пенсії ОСОБА_1.

Зобов'язати управління Пенсійного фонду України в Куйбишевському районі м. Донецька здійснити ОСОБА_1 перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці відповідно до вимог ч.3 ст.138 Закону України «Про судоустрій та статус суддів України» в розмірі 90% щомісячного грошового утримання судді, працюючого на відповідній посаді, згідно довідки ТУ ДСА України в Донецькій області № 08- 23/72 від 09.01.2013 р. без обмеження розміру щомісячного довічного грошового утримання, починаючи з 03 червня 2013 року.

Апеляційна скарга на постанову може бути подана протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Донецького апеляційного адміністративного суду через Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення.

Суддя