Справа № 345/1547/15-а
Суддя: Юрчак Л. Б.
Дата ухвалення: 2015-11-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 345/1547/15-а
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04.11.2015 року м. Калуш

Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді Юрчака Л.Б.

секретаря Пукіш В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Калуші адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Калуської міської ради, третя особа: ОСОБА_2 про визнання протиправними скасування рішень Калуської міської ради,

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулась до суду з адміністративним позовом до Калуської міської ради про визнання нечинним рішення Калуської міської ради від 29.10.2014р. № 2729 «Про затвердження протоколів узгоджувальної земельної комісії по вирішенню земельних спорів з приводу суміжного землекористування» в частині затвердження протоколу № 31/1 засідання узгоджувальної земельної комісії по вирішенню земельних спорів з приводу суміжного землекористування, щодо відмови у погодженні ОСОБА_1 меж земельної ділянки, та від 12.03.2015р. № 2978 «Про надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для надання в оренду для ведення городництва гр. ОСОБА_2»

На підтвердження позовних вимог покликається на те, що 25.02.2008р. вона звернулась із заявою до Калуської міської ради про надання їй в оренду земельної ділянки для ведення городництва та. Рішенням сесії Калуської міської ради № 35 від 02.12.2010р. їй було надано дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право оренди на земельну ділянку для ведення городництва по АДРЕСА_1. На підставі цього рішення нею було виготовлено технічну документацію із землеустрою по відводу землі. Однак, суміжні землекористувачі відмовились підписувати акт встановлення і погодження зовнішніх меж землекористування в натурі. Тож вона звернулась до Калуської міської ради із заявою щодо погодження меж її земельної ділянки без підпису суміжного користувача ОСОБА_2

Однак, результатом розгляду її заяви стало рішення Калуської міської ради від 29.10.2014р. № 2729 «Про затвердження протоколів узгоджувальної земельної комісії по вирішенню земельних спорів з приводу суміжного землекористування», яким було затверджено протокол № 31/1 від 30.05.2014р. узгоджувальної земельної комісії по вирішенню земельних спорів з приводу суміжного землекористування. Проте, узгоджувальна комісія вирішила відмовити їй щодо погодження меж земельної ділянки.

Окрім цього, 12.03.2015р. Калуська міська рада своїм рішенням № 2978 «Про надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для надання в оренду для ведення городництва гр. ОСОБА_2» вирішила надати ОСОБА_2 дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для надання в оренду для ведення городництва земельної ділянки, на яку позивачці вже Рішенням Калуської міської ради №35 від 02.12.2010р. було надано дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право оренди на земельну ділянку для ведення городництва. Тим самим Калуська міська рада прийняла рішення, якими створила земельні спори, оскільки дала дозвіл на виготовлення проекту відводу однієї і тієї ж самої ділянки двом різним особам.

Вважає дані рішення Калуської міської ради протиправними та такими, що підлягають скасуванню.

В судовому засіданні представник позивачки позовні вимоги підтримав і просив позов задоволити.

Представник Калуської міської ради, подав до суду заяву, в якій зазначив, що при вирішенні позовних вимог покладається на розсуд суду (а.с. 94-96).

Третя особа ОСОБА_2 проти позову заперечила вважаючи, що позивачка помилково заявляє про наявність у неї та її брата ОСОБА_3 (надав заяву про відмову від неї в користь позивачки без необхідного обсягу цивільної дієздатності) права на спірну земельну ділянку, оскільки саме вона 09.08.2007 придбала в останнього 69/100 будинку за вказаною адресою. Земельна ділянка площею 3363кв.м, яка була у користуванні в ОСОБА_3, перейшла саме до неї, одна частина нею вже приватизована, інша надана в оренду, а третю частину (спірну земельну ділянку) має намір отримати в оренду. Вимоги позивачки порушують її прав власника, користувача земельної ділянки (прибудинкової території).

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення з наступних підстав.

Предметом доказування в адміністративних справах є обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги чи заперечення або які мають інше значення для вирішення справи (причини пропущення строку для звернення до суду тощо) та які належить встановити при ухваленні судового рішення у справі (ст.138 КАСУ ).

У даній справі предметом доказування є обставини щодо правомірності прийняття Калуською міською радою Рішень № 2729 та № 2978.

Згідно з ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статей 142-145 Основного Закону до матеріальної основи органів місцевого самоврядування належить, зокрема, земля, управління якою здійснюють територіальні громади через органи місцевого самоврядування в межах їх повноважень шляхом прийняття рішень.

Статтею 12 ЗК (в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) визначено повноваження міських рад у галузі земельних відносин на території міст, до яких, зокрема, належить: а) розпорядження землями територіальних громад; в) надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу; й) вирішення земельних спорів.

Статтею 124 ЗК (в редакції, чинній на момент прийняття Рішень № 2729 та № 2978) встановлено, що передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки (у разі продажу права оренди) шляхом укладення договору оренди земельної ділянки (ч.1). Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, громадянам, юридичним особам, визначеним частинами 2 (для городництва), 3 ст.134 цього Кодексу, здійснюється в порядку, встановленому ст.123 цього Кодексу.

Статтею 123 ЗК визначено порядок надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування.

Так, особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності за проектом землеустрою щодо її відведення, звертається з клопотанням про надання дозволу на його розробку до відповідної міської ради.

У клопотанні зазначаються орієнтовний розмір земельної ділянки та її цільове призначення. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування та розмір земельної ділянки, письмова згода землекористувача, засвідчена нотаріально (у разі вилучення земельної ділянки) (ч.2).

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування в межах їх повноважень у місячний строк розглядає клопотання і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні (ч.3).

Отже, розпорядження землями від імені Українського народу здійснюють органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування в межах їх повноважень шляхом прийняття рішень.

Пунктом 34 ч.1 ст.26 Закону №280/97-ВР (в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) передбачено, що питання регулювання земельних відносин вирішуються виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради.

Кадастрові зйомки, у відповідності до ст.198 ЗК, це комплекс робіт, виконуваних для визначення та відновлення меж земельних ділянок. Кадастрова зйомка включає, зокрема, погодження меж земельної ділянки з суміжними власниками та землекористувачами.

Також, ч.3 ст.158 цього ж Кодексу вказує, що органи місцевого самоврядування вирішують земельні спори у межах населених пунктів щодо меж земельних ділянок, що перебувають у власності і користуванні громадян, та додержання громадянами правил добросусідства, а також спори щодо розмежування меж районів у містах.

У пп.5 п.«б» ч.1 ст.33 Закону №280/97-ВР визначено, що до делегованих повноважень виконавчих органів міської ради належить вирішення земельних спорів у порядку, встановленому законом.

У відповідності до абзацу 19 п.2, п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16.04.2004 №7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» (далі - Постанова №7) судам (підсудні) справи за заявами, зокрема, про вирішення земельного спору, що відповідно до визначеної ЗК компетенції розглядався органом місцевого самоврядування чи органом виконавчої влади з питань земельних ресурсів, з рішенням якого одна зі сторін у земельному спорі не погоджується. Згідно зі ст.158 ЗК суди розглядають справи за спорами про межі земельних ділянок, що перебувають у власності чи користуванні громадян-заявників, які не погоджуються з рішенням органу місцевого самоврядування чи органу виконавчої влади з питань земельних ресурсів. Зазначені спори підлягають розгляду місцевими судами незалежно від того, розглядалися вони попередньо органом місцевого самоврядування або органом виконавчої влади з питань земельних ресурсів чи ні. Рішення цих органів щодо такого спору не може бути підставою для відмови в прийнятті заяви чи для закриття провадження в порушеній справі.

Судом встановлено, що на підставі заяви позивачки від 25.02.2008р. (а.с. 13) Калуська міська рада Рішенням №35 надала ОСОБА_1 дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право оренди на земельну ділянку по АДРЕСА_1 для ведення городництва ( п.2 Додатку №8) (а.с.17-18).

Зазначені у Протоколі № 31/1, безпосередні підстави для відмови у погодженні меж земельної ділянки без згоди суміжних землекористувачів є на думку суду безпідставними, виходячи з наступних міркувань:

Як на першу підставу, Калуська міська рада покликається на ст. 107 ЗК України, яка регулює порядок відновлення меж земельних ділянок. Однак, ОСОБА_1 із такою заявою до міської ради не зверталась, тобто в даному випадку має місце підміна понятть з «погодження» на «відновлення». Проте, це не змінює факту надання повноважним (компетентним) органом, у встановленому законом порядку, згідно ст.26 Закону №280/97-ВР та ст.12 ЗК, дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право оренди на відповідну земельну ділянку для ведення городництва. Тож зважаючи, що межа земельної ділянки ОСОБА_1 фактично була визначена згідно рішення Калуської міської ради від 17.12.2013р. № 2313 «Про затвердження технічних документацій та надання земельних ділянок в оренду для ведення городництва», яким було надано ОСОБА_2 в оренду земельну ділянку площею 0,1472га, яка безпосередньо межує із земельною ділянкою ОСОБА_1, та про погодження саме цієї межі і зверталась із заявою ОСОБА_1 до Калуської міської ради.

У Протоколі № 31/1, узгоджувальна земельна комісія посилається на ще одну із підстав у відмові в погодженні меж, на те, що гр. ОСОБА_2 надала план розподілу земельної ділянки між ОСОБА_1 та ОСОБА_4.

Однак ч.1,2 ст 120 ЗК (в редакції, чинній на момент укладення Договору) регулювалися питання переходу права власності на земельну ділянку при переході права на житловий будинок, будівлю або споруду. Зокрема, що до особи, яка придбала житловий будинок, будівлю або споруду, переходить право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, у розмірах, встановлених договором. Якщо договором про відчуження житлового будинку, будівлі або споруди розмір земельної ділянки не визначено, до набувача переходить право власності на ту частину земельної ділянки, яка зайнята житловим будинком, будівлею або спорудою, та на частину земельної ділянки, яка необхідна для їх обслуговування.

Якщо житловий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, наданій у користування, то в разі їх відчуження до набувача переходить право користування тією частиною земельної ділянки, на якій вони розміщені, та частиною ділянки, яка необхідна для їх обслуговування.

Відповідні роз'яснення з цього приводу містяться також у пп.«ґ» п.18 Постанови №7.

У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_2 придбала вказане будинковолодіння. Однак, розмір земельної ділянки, який закріплений за цим будинковолодінням та передається у власність чи користування новому власнику, не встановлений .

За змістом частин 1, 2 ст.118 ЗК (в редакції, чинній на час передачі ОСОБА_2 відповідної земельної ділянки для будівництва та обслуговування вказаного житлового будинку, господарських будівель і споруд) громадянин, зацікавлений у приватизації земельної ділянки, яка перебуває у його користуванні, подає заяву до відповідної міської ради за місцезнаходженням земельної ділянки, яка приймає рішення з цього приводу у місячний строк на підставі технічних матеріалів та документів, що підтверджують розмір земельної ділянки.

Державним актом на право власності на земельну ділянку від 06.11.2012, який виданий у відповідності до рішення Міської ради від 07.05.2012 №1253, посвідчується, що ОСОБА_2 передано безоплатно у власність земельну ділянку для вказаних цілей площею 0,10га (а.с.51).

Відтак, суд приходить до висновку, що ОСОБА_2 придбавши в 2007 році зазначене будинковолодіння на підставі Договору із колишнім його власником, в якому не було визначено розміру закріпленої за ним земельної ділянки (не було укладено відповідної угоди з цього приводу), звернувшись до Міської ради про приватизацію земельної ділянки, яка зайнята житловим будинком та будівлями та необхідна для їх обслуговування, та отримавши таку земельну ділянку у визначеному розмірі, в повній мірі реалізувала належні їй правомочності(земельні), щодо придбаного нею будинковолодіння.

На правильність цього висновку, вказують і подальші дії ОСОБА_2, якій рішенням Калуської міської ради від 17.12.2013р. № 2313 «Про затвердження технічних документацій та надання земельних ділянок в оренду для ведення городництва» було надано в оренду земельну ділянку площею 0,1472 га (а.с. 23), а рішенням Калуської міської ради від 12.03.2015 №2978 «Про надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для надання в оренду для ведення городництва гр.ОСОБА_2» надано дозвіл на виготовлення вказаної технічної документації із землеустрою на земельну ділянку площею 0,0937га на АДРЕСА_2. В цю земельну ділянку повністю входить спірна земельна ділянка, яку має намір отримати в оренду позивачка (а.с.22).

Дані обставини також вже були встановлені Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 19.05.2015р. (а.с. 116-122), а у відповідності до ч. 1 ст. 72 КАС України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Що стосується оскаржуваного рішення від 12.03.2015р. № 2978 «Про надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для надання в оренду для ведення городництва гр. ОСОБА_2», то суд вважає за необхідне вказати наступне:

В судовому засіданні встановлено, та дана обставина визнана сторонами, що у земельну ділянку, дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для надання в оренду ОСОБА_2 згідно оскаржуваного рішення, повністю входить спірна земельна ділянка, яку має намір отримати в оренду позивачка згідно рішення Калуської міської ради № 35 від 02.12.2010р. «Про надання дозволу на виготовлення технічної документації».

Згідно абзацу 5 пункту 5 Рішення Конституційного Суду України у справі за конституційним поданням Харківської міської ради щодо офіційного тлумачення положень частини другої статті 19, статті 144 Конституції України, статті 25, частини чотирнадцятої статті 46, частини першої, десятої статті 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» (справа про скасування актів органів місцевого самоврядування) Конституційний Суд України зазначає, що в Конституції України закріплено принцип, за яким права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави, яка відповідає перед людиною за свою діяльність (стаття 3). Органи місцевого самоврядування є відповідальними за свою діяльність перед юридичними і фізичними особами (стаття 74 Закону). Таким чином, органи місцевого самоврядування не можуть скасовувати свої попередні рішення, вносити до них зміни, якщо відповідно до приписів цих рішень виникли правовідносини, пов'язані з реалізацією певних суб'єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, і суб'єкти цих правовідносин заперечують проти їх зміни чи припинення. Це є "гарантією стабільності суспільних відносин" між органами місцевого самоврядування і громадянами, породжуючи у громадян впевненість у тому, що їхнє існуюче становище не буде погіршене прийняттям більш пізнього рішення, що узгоджується з правовою позицією, викладеною в абзаці другому пункту 5 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 13 травня 1997 року № 1-зп у справі щодо несумісності депутатського мандата. А відтак, оскільки Рішенням Калуської міської ради № 35 від 02.12.2010р., яким ОСОБА_1, було надано дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право оренди на земельну ділянку для ведення городництва по АДРЕСА_1, і дане рішення є чинним на сьогоднішній день, ніким не скасовано і не змінено, позивачкою фактично виготовлено проект землеустрою (а.с. 25-30), то міська рада не вправі приймати інші рішення, які суперечать вже раніше прийнятим рішенням.

Також, суд зазначає, що згідно ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Представник же відповідача подав до суду заяву, в якій зазначив, що при вирішенні позовних вимог покладається на розсуд суду (а.с. 94-96), жодних доказів на підтвердження правомірності прийнятого рішення не подав. Окрім цього, як вбачається із листа земельного відділу Калуської міської ради від 19.06.2015р. № 51/12-12 (а.с. 71) та витягу з протоколу засідання Калуської міської ради від 17.09.2015р. (а.с. 97), Калуська міська рада сама ініціювала відміну рішення від 12.03.2015р. № 2978 «Про надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для надання в оренду для ведення городництва гр. ОСОБА_2». Однак, орган місцевого самоврядування не прийняв рішення з даного приводу і вважав за доцільне «дочекатися рішення суду».

Таким чином, позивачем в повній мірі доведені обставини викладені в адміністративному позові.

Представник відповідача не надав суду заперечень, які б спростовували вимоги позивача.

Отже адміністративний позов підлягає до задоволення.

На підставі ст. 158 ЗК України, ч.3 ст. 24, ст.. 59, ст. 74 ЗУ «Про місцеве самоврядування в Україні», ст.. 144 Конституції України, та керуючись ст.ст. 159, 160, 161-163 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити. Визнати протиправним та скасувати рішення Калуської міської ради від 29.10.2014р. № 2729 «Про затвердження протоколів узгоджувальної земельної комісії по вирішенню земельних спорів з приводу суміжного землекористування» в частині затвердження протоколу № 31/1 засідання узгоджувальної земельної комісії по вирішенню земельних спорів з приводу суміжного землекористування, щодо відмови у погодженні ОСОБА_1 меж земельної ділянки та визнати протиправним та скасувати рішення Калуської міської ради від 12.03.2015р. №2978 «Про надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для надання в оренду для ведення городництва гр.. ОСОБА_2» .

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного адміністративного суду через Калуський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня її проголошення, а у разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а, також, прийняття постанови у письмовому провадженні, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

ГОЛОВУЮЧИЙ