Справа № 820/8268/15
Суддя: Мельников Р.В.
Дата ухвалення: 2015-11-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 листопада 2015 р. № 820/8268/15

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Мельникова Р.В.,

за участю секретаря судового засідання - Цибульник Г.В.,

представника позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Харкові адміністративну справу за позовом Управління Державної служби охорони при Головному Управлінні Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області до Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Харкові Міжрегіонального головного управління ДФС про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, визнання протиправними дій, зобов'язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

Управління Державної служби охорони при Головному Управлінні Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області звернулося до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому, з урахуванням уточнених позовних вимог, просить суд:

- визнати протиправним та скасувати складене Спеціалізованою Державною податковою інспекцією з обслуговування великих платників у м. Харкові Міжрегіонального головного управління Державної фіскальної служби України стосовно Управління Державної служби охорони при ГУМВС України в Харківській області Податкове повідомлення-рішення від 12.08.2015 № НОМЕР_1 (з додатком) про зобовязання Управління Державної служби охорони при ГУМВС України в Харківській області сплатити штраф у розмірі 10% в сумі 123565,88 грн. за платежем 14010100 з ПДВ за лютий 2015 року, березень 2015 року;

- визнати протиправними дії Спеціалізованої Державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Харкові Міжрегіонального головного управління Державної фіскальної служби України зі здійснення нарахування і стягнення з Управління Державної служби охорони при ГУМВС України в Харківській області пені в сумі 49533,94 грн. за період з 30.04.2015 по 30.09.2015 включно у звязку з ненадходженням до бюджету сплачених Управлінням Державної служби охорони при ГУМВС України в Харківській області 28.02.2014 з рахунку № 0001 в ПАТ "Брокбізнесбанк" міста Києва згідно платіжного доручення від 26.02.2014 № 1930 коштів в сумі 630000,00 грн.;

- зобовязати Спеціалізовану Державну податкову інспекцію з обслуговування великих платників у м. Харкові Міжрегіонального головного управління Державної фіскальної служби України зарахувати в рахунок грошових зобовязань Управління Державної служби охорони при ГУМВС України в Харківській області зі сплати податку на додану вартість пеню, яка була нарахована і стягнута з Управління Державної служби охорони при ГУМВС України в Харківській області у звязку з ненадходженням до бюджету сплачених Управлінням Державної служби охорони при ГУМВС України в Харківській області 28.02.2014 з рахунку № 0001 в ПАТ "Брокбізнесбанк" міста Києва згідно платіжного доручення від 26.02.2014 № 1930 коштів в сумі 630000,00 грн. за період з 30.04.2015 по 30.09.2015 включно в сумі 49533,94 грн.;

- встановити Спеціалізованій Державній податковій інспекції з обслуговування великих платників у м. Харкові Міжрегіонального головного управління Державної фіскальної служби України строк для подання до адміністративного суду звіту про виконання судового рішення.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що спірне податкове повідомленнярішення ґрунтується на помилкових судженнях субєкта владних повноважень, що викладені в акті перевірки № 44/28-09-49-15/08597026 від 27.07.2015.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив позов задовольнити.

Представник відповідача проти позову заперечував, надавши письмові заперечення на нього, в якому зазначив, що при проведенні перевірки позивача контролюючий орган діяв у межах та у спосіб встановлений чинним законодавством України, висновки перевірки зафіксовані належним чином, а отже і винесене податкове повідомлення рішення є законним. Просив у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог, виходячи з наступного.

Фахівцями Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Харкові Міжрегіонального головного управління ДФС проведено документальну позапланову невиїзну перевірку позивача з питання дотримання податкового законодавства щодо своєчасності сплати узгоджених сум грошового зобов'язання з податку на додану вартість по податковим деклараціям з податку на додану вартість за лютий, березень 2015 року.

Результати перевірки оформлені актом № 44/28-09-49-15/08597026 від 27.07.2015, яким зафіксовані порушення позивачем вимог діючого законодавства України, а саме: пункту 57.1 статті 57 та пункту 203.2 статті 203 Податкового кодексу України, відповідно до яких встановлено несвоєчасну сплату узгоджених сум грошового зобов'язання з податку на додану вартість по податковим деклараціям з податку на додану вартість за лютий, березень 2015 року в сумі 1382762,58 грн.

Не погодившись з висновками акту перевірки, листом за вих. № 48/9-2410/Кс від 29.07.2015 позивач звернувся до СДПІ з обслуговування ВП у м. Харкові МГУ ДФС із запереченнями на акт перевірки.

За результатами розгляду заперечень, листом за вих. № 2039/10/28-09-49-23 від 07.08.2015 відповідач повідомив позивача, що за наслідками засідання комісії переглянуто висновки акту перевірки, які викладено в наступній редакції: "перевіркою встановлено порушення УДСО пункту 57.1 статті 57 та пункту 203.2 статті 203 Податкового кодексу України, відповідно до яких встановлено несвоєчасну сплату узгоджених сум грошового зобов'язання з податку на додану вартість по податковим деклараціям з податку на додану вартість за лютий, березень 2015 року в сумі 1235658,86 грн.".

12 серпня 2015 року на підставі висновків акту перевірки № 44/28-09-49-15/08597026 від 27.07.2015, контролюючим органом винесено податкове повідомлення-рішення № НОМЕР_1, яким зобов'язано позивача за порушення граничного строку сплати суми грошового зобов'язання з податку на додану вартість по податковим деклараціям з податку на додану вартість за лютий, березень 2015 року в розмірі 1235658,86 грн сплатити штраф у розмірі 10 % у сумі 123565,88 грн.

Оцінюючи обґрунтованість та правомірність винесеного контролюючим органом рішення, суд виходить з наступного.

Судом встановлено, що позивачем сплачено податкове зобов'язання з ПДВ за лютий, березень 2015 року шляхом перерахування грошових коштів з відкритих ним в установах банків рахунків у такому порядку: платіжними дорученнями від 26.03.2015 № 2467, від 27.03.2015 № 2469, № 2470, від 30.03.2015 № 2471; від 28.04.2015 № 3491, від 29.04.2015 № 3503, від 30.04.2015 № 3508.

Згідно наданої представником відповідача інформації позивачу стало відомо, що сплачені позивачем 26.02.2014 року через ПАТ "Брокбізнесбанк" кошти з ПДВ в сумі 630000,00 грн. за попередній період на відповідний казначейський рахунок не надійшли, у звязку з чим, відповідачем складено податкову вимогу від 01.04.2015 № 9-25.

Пунктом 1.24 статті 1 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" від 05.04. 2001 року № 2346-III (далі Закон № 2346-III) визначено, що переказом коштів є рух певної суми коштів з метою її зарахування на рахунок отримувача або видачі йому у готівковій формі. Ініціатор та отримувач можуть бути однією і тією ж особою.

Відповідно до пункту 8.1 статті 8 Закону № 2346-III, банк зобов'язаний виконати доручення клієнта, що міститься в розрахунковому документі, який надійшов протягом операційного часу банку, в день його надходження.

Пунктом 1.29 статті 1 Закону № 2346-III передбачено, що проведення переказу коштів є обов'язковою функцією, що має виконувати платіжна система.

Згідно із пунктами 22.3, 22.4 статті 22 Закону № 2346-III, розрахункові документи, за винятком платіжної вимоги-доручення, мають подаватися ініціатором до банку, що його обслуговує. При використанні розрахункового документа ініціювання переказу для платника вважається завершеним з моменту прийняття банком платника розрахункового документа на виконання.

Днем подання до установ банків платіжного доручення за всіма видами податкових платежів вважається день його реєстрації у цих установах (підпункт 16.5.2 пункту 16.2 статті 16 Закону № 2346-III).

Відповідальність банків при здійсненні переказу визначається положеннями статті 32 вказаного Закону, якою, зокрема, передбачено право отримувача на відшкодування банком, що обслуговує платника, шкоди, заподіяної йому внаслідок порушення цим банком строків виконання документа на переказ.

Пунктом 129.6 статті 129 Податкового кодексу України визначено, що за порушення строку зарахування податків до бюджетів або державних цільових фондів, установлених Законом України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні", з вини банку такий банк сплачує пеню за кожний день прострочення, включаючи день сплати, та штрафні санкції у розмірах, встановлених цим Кодексом, а також несе іншу відповідальність, встановлену цим Кодексом, за порушення порядку своєчасного та повного внесення податків, зборів, платежів до бюджету або державного цільового фонду. При цьому платник податків звільняється від відповідальності за несвоєчасне або перерахування не в повному обсязі таких податків, зборів та інших платежів до бюджетів та державних цільових фондів, включаючи нараховану пеню або штрафні санкції. Визначальним у змісті даної норми є те, з чиєї вини відбулося невнесення чи неповне внесення податку, збору (обов'язкового платежу) до бюджету або державного цільового фонду.

Відповідно до пункту 129.7 статті 129 Податкового кодексу України не вважається порушенням строку перерахування податків, зборів, платежів з вини банку порушення, вчинене внаслідок регулювання Національним банком України економічних нормативів такого банку, що призводить до нестачі вільного залишку коштів на такому кореспондентському рахунку. Якщо у майбутньому банк або його правонаступники відновлюють платоспроможність, відлік строку зарахування податків, зборів та інших платежів розпочинається з моменту такого відновлення.

З аналізу наведених норм, вбачається, що платник податків, який ініціював банківський переказ коштів зі сплати податку, повністю звільняється від відповідальності як за несвоєчасне зарахування банком сплачених коштів до бюджету, так і за не зарахування цих сплачених коштів до бюджету взагалі, оскільки вся відповідальність за зарахування цих коштів до бюджету покладена законом на банківську установу, яка здійснює обслуговування платника податків.

Згідно акту перевірки, відповідачем встановлено порушення позивачем п. 57.1 статті 57 та пункту 203.2 статті 203 Податкового кодексу України, відповідно до яких встановлено, несвоєчасну сплату узгоджених сум грошового зобов'язання з податку на додану вартість по податкових деклараціях з податку на додану вартість за лютий, березень 2015 року.

Як вбачається з матеріалів справи, факт несвоєчасної сплати зазначених податкових зобов'язань виник внаслідок неврахування відповідачем суми сплачених платіжним дорученням від 26.02.2014 року № 1930 коштів у розмірі 630000,00 грн. зі сплати ПДВ за січень 2014 року, що потягло за собою прийняття відповідачем спірного податкового рішення та відповідних податкових вимог, які оскаржені позивачем у судовому порядку.

При цьому суд зазначає, що у спірні періоди позивач вчасно сплачував суми податкових зобов'язань, проте в зв'язку з неврахуванням 630000,00 грн., суми сплачених кожного місяця податкових зобов'язань з ПДВ зараховувались відповідачем в рахунок погашення боргу минулого періоду у відповідності до вимог Податкового кодексу України.

Судом встановлено, що постановою Харківського апеляційного адміністративного суду в справі № 820/4258/14 від 07.07.2014 року, винесеною за наслідком перегляду постанови Харківського окружного адміністративного суду від 21.05.2014 року, підтверджено правомірність висновку суду першої інстанції в частині визнання виконаним позивачем податкового зобовязання зі сплати ПДВ за січень 2014 року в сумі 630000,00 грн. з моменту прийняття АТ "Брокбізнесбанк" платіжного доручення від 26.02.2014 року № 1930, у звязку з чим у відповідача були відсутні підстави вважати, що позивачем порушено строки сплати податкових зобовязань у звязку з неперерахуванням банком грошових коштів.

Відповідно до вимог статті 14 Кодексу адміністративного судочинства України, постанови та ухвали суду в адміністративних справах, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання на всій території України.

Згідно частини 1 статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України, обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Таким чином, з огляду на те, що нормами чинного законодавства України передбачено звільнення від відповідальності платника у разі несвоєчасного зарахування банком сплачених коштів до бюджету, а вина за таке порушення повністю покладається на банківську установу, суд приходить до висновку, що спірне податкове повідомлення-рішення від 12.08.2015 № НОМЕР_1, винесене з підстав несвоєчасної сплати позивачем податкового зобовязання з ПДВ за лютий, березень 2015 року підлягає скасуванню.

Щодо позовних вимог про визнання протиправним податкового повідомлення-рішення від 12.08.2015 № НОМЕР_1, суд зазначає, що вказана вимога не підлягає задоволенню, оскільки поглинається вимогою про скасування вище вказаного податкового повідомлення - рішення, крім того, суд зазначає, що саме скасування рішення суб'єкта владних повноважень є достатнім засобом, який гарантує повний захист прав позивача.

Щодо позовних вимог про визнання протиправними дій відповідача щодо нарахування та стягнення з позивача пені в сумі 49533,94 грн. за період з 30.04.2015 по 30.09.2015 включно у звязку з ненадходженням до бюджету сплачених позивачем згідно платіжного доручення від 26.02.2014 № 1930 коштів в сумі 630000,00 грн., суд зазначає наступне.

Окрім зазначених вище положень пунктів 129.6, 129.7 статті 129 ПК України, пунктом 2.10 Інструкції про порядок нарахування та погашення пені за платежами, що контролюються органами державної податкової служби, затвердженої наказом ДПА України від 17.12.2010 р. № 953 (зареєстрований Міністерством юстиції України 27.12.2010 р. за № 1350/18645) встановлено, що за несвоєчасне або перерахування не в повному обсязі податків, зборів і інших платежів до бюджетів та державних цільових фондів, якщо таке несвоєчасне або неповне перерахування відбулось через порушення банком строків зарахування податків, зборів (обов'язкових платежів) до бюджетів або державних цільових фондів, встановлених Законом України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" пеня не нараховується.

Судом встановлено, що відповідальність за несвоєчасне перерахування несе саме банк, а позивач здійснив усі передбачені законодавством дії по сплаті відповідних сум ПДВ до бюджету, а саме сплатив зі свого рахунку №0001 в ПАТ "Брокбізнесбанк" на відповідний казначейський рахунок суму 630000,00 грн.

Таким чином, дії відповідача по нарахуванню і стягненню з позивача пені за період з 30.04.2015 по 30.09.2015 включно у звязку з ненадходженням до бюджету сплачених позивачем згідно платіжного доручення від 26.02.2014 № 1930 коштів в сумі 630000,00 грн. є незаконними, а отже і позовні вимоги в цій частині та в частині зобов'язання відповідача зарахувати в рахунок грошових зобов'язань позивача зі сплати ПДВ стягнену пеню підлягають задоволенню.

Щодо вимог позивача про встановлення строку для подання відповідачем до адміністративного суду звіту про виконання судового рішення, суд зазначає наступне.

Стаття 267 КАС України встановлює повноваження адміністративного суду щодо здійснення контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах з метою забезпечення їх повного, правильного і своєчасного виконання. Вказана стаття передбачає дві процесуальні форми контролю адміністративного суду за виконанням судових рішень в адміністративних справах, це судовий контроль за ініціативою суду, що ухвалив відповідне судове рішення та судовий контроль за ініціативою осіб, які беруть участь у справі, чи інших заінтересованих осіб. У силу принципу офіційності суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, у тому ж кількісному і, якщо це можливо, персональному складі має право зобов'язати суб'єкта владних повноважень, який програв справу і на якого покладено певні обов'язки, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення. Це може бути зроблено у тому ж самому судовому рішенні (у резолютивній частині) або в письмовій ухвалі.

Відповідно до листа Вищого адміністративного суду України від 09.01.2013 р. № 28/12/13-13 зазначено, що згідно з ч. 1 ст. 267 Кодексу адміністративного судочинства України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, має право зобов'язати суб'єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення. Цій нормі кореспондують положення абзацу сьомого пункту 4 частини першої статті 163, абзацу п'ятого пункту 4 частини першої статті 207 названого Кодексу, згідно з якими у резолютивній частині постанови суду першої чи апеляційної зазначається встановлений судом строк для подання суб'єктом владних повноважень - відповідачем до суду першої інстанції звіт про виконання постанови, якщо вона вимагає вчинення певних дій.

Отже, встановити судовий контроль за виконанням рішення суб'єктом владних повноважень - відповідачем у справі суд першої чи апеляційної інстанції може під час прийняття постанови у справі. Такий контроль здійснюється судом першої інстанції шляхом зобов'язання надати звіт про виконання судового рішення, розгляду поданого звіту на виконання постанови суду першої, апеляційної чи касаційної інстанцій, а в разі неподання такого звіту - встановленням нового строку для подання звіту та накладенням штрафу.

Враховуючи викладене, суд прийшов до висновку про необхідність встановлення судового контролю за виконанням відповідачем судового рішення, шляхом зобов'язання надати до Харківського окружного адміністративного суду звіт про виконання постанови Харківського окружного адміністративного суду від 02.11.2015 по адміністративній справі № 820/8268/15 протягом 30 (тридцяти) календарних днів з дня набрання постановою законної сили.

Згідно з частиною 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до частини 1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого вирішує справи відповідно до Конституції України та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України.

Згідно частин 1, 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Розподіл судових витрат здійснюється відповідно до статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись ст.ст. 159-163, 167, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Адміністративний позов Управління Державної служби охорони при Головному Управлінні Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області до Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Харкові Міжрегіонального головного управління ДФС про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, визнання протиправними дій, зобов'язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Скасувати податкове повідомлення-рішення Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Харкові Міжрегіонального головного управління ДФС від 12.08.2015 № НОМЕР_1 про зобов'язання Управління Державної служби охорони при Головному Управлінні Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області сплатити штраф у розмірі 10% в сумі 123565 (сто двадцять три тисячі п'ятсот шістдесят п'ять) грн 88 коп. за платежем 14010100 податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг).

Визнати протиправними дії Спеціалізованої Державної податкової інспекції з обслуговування великих платників податків у м. Харкові Міжрегіонального головного управління ДФС щодо нарахування та стягнення з Управління Державної служби охорони при Головному Управлінні Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області пені в сумі 49533 (сорок дев'ять тисяч п'ятсот тридцять три) грн 94 коп. за період з 30.04.2015 по 30.09.2015 включно.

Зобов'язати Спеціалізовану Державну податкову інспекцію з обслуговування великих платників податків у м. Харкові Міжрегіонального головного управління ДФС (61052, м. Харків, вул. Карла Маркса, 30, ідентифікаційний код 39779935) зарахувати в рахунок грошових зобов'язань Управління Державної служби охорони при Головному Управлінні Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області (61052, м. Харків, вул. Полтавський шлях, 20, ідентифікаційний код 08597026) зі сплати податку на додану вартість, стягнену з позивача пеню за період з 30.04.2015 по 30.09.2015 включно в сумі 49533 (сорок дев'ять тисяч п'ятсот тридцять три) грн 94 коп.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з Державного бюджету України на користь Управління Державної служби охорони при Головному Управлінні Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області (61052, м. Харків, вул. Полтавський шлях, 20, ідентифікаційний код 08597026) судовий збір у розмірі 358 (триста п'ятдесят вісім) грн. 37 коп.

Встановити судовий контроль за виконанням Спеціалізованою Державною податковою інспекцією з обслуговування великих платників податків у м. Харкові Міжрегіонального головного управління ДФС постанови Харківського окружного адміністративного суду від 02.11.2015 по адміністративній справі № 820/8268/15.

Зобов'язати Спеціалізовану Державну податкову інспекцію з обслуговування великих платників податків у м. Харкові Міжрегіонального головного управління ДФС надати до Харківського окружного адміністративного суду звіт про виконання постанови Харківського окружного адміністративного суду від 02.11.2015 по адміністративній справі № 820/8268/15 протягом 30 (тридцяти) календарних днів з дня набрання постановою законної сили.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя Р.В. Мельников

Повний текст постанови виготовлено 09 листопада 2015 року.