Справа № 2-а-567/2010
Суддя: Жмуд Н. М.
Дата ухвалення: 2010-03-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а-567/2010
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.03.2010 року м. Лозова

Суддя Лозівського міськрайонного суду Харківської області Жмуд Н.М. розглянувши у порядку письмового провадження у приміщенні Лозівського міськрайонного суду Харківської області адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України у Лозівському районі Харківської області про зобов'язання вчинити певні дії. -

ВСТАНОВИ В:

Позивач звернувся до Лозівського міськрайонного суду Харківської області з адміністративним позовом, в якому просив суд відновити пропущений строк для звернення до суду за захистом порушених прав, свобод іа інтересів за період з 2008 року по 2009 рік. зобов'язати управління Пенсійного фонду в Лозівському районі Харківської області здійснити йому перерахунок пенсії з підвищенням її на 30% мінімальної пенсії за віком та провести відповідні нарахування і виплати та користь позивача недоплачену позивачу, як дитині війни, щомісячну державну соціальну допомогу за 2008-2009 роки. Позовні вимоги позивач обґрунтовував наступним.

Позивач с пенсіонером за віком, мас статус "Дитина війни". Всупереч діючого законодавства відповідачем протягом 2008-2009 років йому не виплачувалася доплата до пенсії в розмірі 30 відсотків від мінімальної пенсії за віком.

В судове засідання позивач не прибу в, до суду надав заяву про розгляд справи за його відсутності. Представник відповідача позов не визнав, просив суд в задоволенні позову відмовити та надав заяву про розгляд справи за відсутності його представника.

Суд вирішив можливим розглянути справу у відсутність сторін, на підставі наявних у справі доказів у письмовому провадженні.

В обґрунтування своїх доводів Відповідач зазначив насту пне.

Відповідач вважає дії Управління Пенсійного фонду щодо невиплати позивачу доплати до пенсії, передбаченої ст. 6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни" правомірним через невизначеність на законодавчому рівні органу, на який покладено обов'язок здійснення таких виплат особам, які мають статус дитини війни, за рахунок яких коштів повинні здійснюватися ці виплати та який розмір мінімальної пенсії за віком необхідно застосовувати при обчисленні таких доплат. Враховуючи, що механізм реалізації положень статті 6 ЗУ «Про соціальний захист дітей війни» відсутній, то вирішити питання про реалізацію вказаного положення можливо лише шляхом внесення змін до Закону України «Про соціальний захист дітей війни». При цьому відповідач зазначив, що необґрунтованість доводів позову щодо застосування до спірних правовідносин ст. 28 Закону України „Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", оскільки розмір мінімальної пенсії за віком, встановлений абзацом 1 частини 1 цієї статті застосовується виключно для визначення розмірів пенсії, призначених за цим Законом.

Також, відповідач наполягав на відмові в задоволенні позову через пропущення позивачем строку- звернення до суду з адміністративним позовом, визначеного ст. 99 КАС України.

Суд дослідивши матеріали справи, проаналізувавши докази у їх суку пності, вважає, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Позивач ОСОБА_1 народився 6 січня 1942 року.

Згідно із ст.1 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» дитиною війни є особа, яка є громадянином України та якій на час закінчення (2 вересня 1945 року) Другої світової війни було менше 18 років. Відповідно, позивач с дитиною війни в розумінні Закону України «Про соціальний захист дітей війни». Даний факт підтверджується копією посвідчення позивача без Js'y з проставленим в ньому штампом «Дитини війни».

Відповідач не заперечує того факту, що Позивач є дитиною війни в розумінні Закону України "Про соціальний захист дітей війни".

Враховуючи зазначений статус позивача, суд зазначає, що його соціальний захист регулюється Законом України "Про соціальний захист дітей війни".

Відповідно до ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове у тримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком.

Виходячи з того, що позивач є дитиною війни в розумінні Закону України "Про соціальний захист дітей війни", суд вважає, що на нього повністю розповсюджуються всі пільги та соціальні гарантії, передбачені

Законом України "Про соціальний захист дітей війни", в тому числі й право на підвищення пенсії на 30% мінімальної пенсії за віком, як передбачено статтею 6 зазначеного Закону.

Згідно зі ст. 7 Закону України "Про соціальний захист дітей війни", фінансове забезпечення державних соціальних гарантій, передбачених цим Законом, здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.

Що стосується вимог позивача про зобов'язання відповідача нарахувати йому за 2008 рік доплату до пенсії в розмірі ЗО % мінімальної пенсії за віком, то суд вважає такі вимоги частково обгрунтованими, виходячи з наступного.

Відповідно до п.п.41 розділу 2 Закону України "Про Державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України" текст статті 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" викладено в наступній редакції. Дітям війни (крім тих, на яких поширюється дія Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту") до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, виплачується підвищення у розмірі надбавки, встановленої для учасників війни. Ветеранам війни, які мають право на отримання підвищення до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, відповідно до цього Закону та Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" дане підвищення провадиться за їх вибором згідно з одним із законів.

Рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 року за № 10-рп/2008 року, у справі за конституційним поданням Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) окремих положень ст. 65 розділу 1, пунктів 61, 62, 63. 66 розділу 2, пункту 3 розділу З Закону України "Про державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України" і 101 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень ст. 67 розділу 1, п.п. 1-4, 6-22. 24-100 розділу 2 Закону України "Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України" (справа щодо предмета та змісту закону про Державний бюджет України), визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційними) положення п.п. 41 розділу 2 Закону України "Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України".

Рішення Конституційного Суду України у цій справі мас преюдиціальне значення для судів загальної юрисдикції при розгляді позовів у зв'язку з правовідносинами, які виникли внаслідок дії положень статей закону, що визнані неконституційними. Рішення Конституційного Суду України є обов'язковим ю виконання на території України, остаточні і не може бути оскаржене.

Виходячи із системного аналізу зазначених норм законодавства, рішення Конституційного Суду України від 22.05.2008 року та приписів ч.2 ст. 152 Конституції України, суд дійшов висновку, шо з 22.05.2008 року відповідач повинен був нарахувати та сплачувати позивачу доплату до пенсії, передбачену ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" в редакції, яка діяла до 0і.01.2008 року, оскільки з моменту ухвалення Конституційним Судом України рішення щодо неконституційності п.п. 41 розділу 2 Закону України "Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України" ця норма втратила чинність та не підлягала застосуванню.

Отже, відповідач з 22.05.2008 року мав діяти у відповідності з приписами чиннє>ї норми ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни", нарахувати та здійснити позивачу доплату до пенсії в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком.

Між тим, до 22.05.2008 року, тобто до ухвалення зазначеного рішення Конституційним судом України, відповідач, здійснюючи позивачу доплати, передбачені ст.6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" в редакції від 01.01.2008року, з урахуванням п.п. 41 розділу 2 Закону України "Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України", діяв на підставі та у відповідності з діючою нормою зазначених законів, а тому позовні вимоги щодо стягнення доплати до пенсії у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком з 01.01.2008 року по 21.05.2008 року задоволенню не підлягають.

Щодо доводів стосовно відсутності підстав для застосування до спірних правовідносин ст.28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", суд зазначає наступне. Сторонами по справі не заперечується, що позивач, відповідно до ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" має право на отримання доплати до пенсії у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком. За чинним законодавством розмір мінімальної пенсії за віком визначається лише за правилами, передбаченими ст. 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", іншого нормативно-правового акта, який би визначав цей розмір або встановлював інший розмір, немає. З огляду на викладене, суд вважає необгрунтованими доводи відповідача щодо застосування положення ч.З ст.28 зазначеного Закону, з якої випливає, що мінімальний розмір пенсії за віком, встановлений абзацом 1 частини 1 цієї статті, застосовується виключно для визначення розмірів пенсії, призначених згідно з цим Законом, оскільки наявність такої норми та відсутність іншого мінімального розміру пенсії за віком не є підставою для відмови в реалізації позивачем конституційної гаранти, встановленої ст.46 Конституції України та права на отримання доплати до пенсії, передбаченої ст.6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни".

Суд вважає за можливе застосувати саме частину І ст. 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", оскільки в даному випадку мінімальний розмір пенсії за віком використовується не для визначення розміру будь-якої пенсії, а лише як коефіцієнт для визначення розміру щомісячної доплати до пенсії, передбаченої Законом України "Про соціальний захист дітей війни", оскільки цей закон передбачає в якості критерію визначення розміру щомісячної доплати до пенсії, шо на думку суду, не суперечить вимогам частини 3 статті 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Пенсійний фонд України діє у відповідності до Положення "Про Пенсійний фонд України" і здійснює свої повноваження на підставі п. 15 зазначеного положення через створені в установленому порядку його територіальні управління. Відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" рішення про призначення та перерахунок пенсій приймаються районними управліннями Пенсійного фонду України за місцем проживання пенсіонерів. Територіальним управлінням Пенсійного фонду України за місцем проживання ОСОБА_1, є Головне Управління Пенсійного фонду України Харківської області.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що до повноважень ГоловногоУправління Пенсійного фонду України відноситься нарахування у розмірі, встановленому законодавством, та виплата підвищення до пенсії позивачу.

Суд вважає безпідставними заперечення відповідача щодо не визначеності на законодавчому рівні питання відносно органу, на який покладено обов'язок здійснення виплат підвищення до пенсії особам, які мають статус дитини війни.

Враховуючи викладене вище, суд прийшов до висновку, шо обов'язок по нарахуванню та виплаті доплати до пенсії позивача, передбаченої ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" покладено на Головне Управління Пенсійного фонду України, за місцем проживання позивача.

Крім того, суд вважає безпідставними посилання відповідача на відсутність коштів щодо забезпечення виплат зазначеної доплати до пенсії.

Статтею 22 Конституції України визначено, що конституційні права і свободи гарантуються. Таким чином, держава взяла на себе зобов'язання забезпечити реалізацію громадянами своїх конституційних прав. За змістом ч.І ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Законом України "Про соціальний захист дігей війни" реалізовано конституційне право на соціальний захист громадян, які мають статус "дитини війни", серед яких їм надано право на отримання 30% доплати до пенсії.

Враховуючи, шо держава взяла на себе обов'язок щодо виплати позивачу 30% доплати до пенсії та поклала виконання цього обов'язку на центральний орган виконавчої влади - Пенсійний фонд України, який діє через свої місцеві органи, що входять в систему його органів, але вони не вчинили жодної дії для нарахування цих коштів га їх виплати, суд вважає, що вони не виконали свої повноваження без поважних причин. Статтею 71 Закону України "Про Державний бюджет України на 2009 рік" Кабінету- Міністрів України надано право у 2009 році встановлювати розміри соціальних виплат, які відповідно до законодавства визначаються залежно від розміру мінімальної заробітної плати, в абсолютних сумах у межах асигнувань, передбачених за відповідними бюджетними програмами.

Названа норма передбачає встановлення в абсолютних сумах розмірів лише тих виплат, вихідним критерієм розрахунку яких є розмір мінімальної заробітної плати. Відповідно її дія не поширюється на спірні відносини, оскільки розмір зазначених соціальних виплат згідно із Законом України "Про соціальний захист дітей війни" залежить від розміру мінімальної пенсії за віком.

Отже, нарахування та виплата у 2009 році дітям війни підвищення до пенсії або щомісячного грошового довічного утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, повинні здійснюватися відповідно до норм Закону України "Про соціальний захист дітей війни". Крім того, відповідачем, в порушення ч. 2 ст. 71 КАС України не доведено та не надано суду доказів щодо вчинення будь-яких дій для забезпечення виконання покладеного на нього обов'язку щодо нарахування та виплати позивачу доплати до пенсії у розмірі 30% від мінімальної пенсії за віком.

Рішення Кабінетом Міністрів У краї ги в 2009 році щодо обмежень виплати соціальної допомоги відповідно до ст.. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни", а також рішення Конституційним Судом України щодо відповідності Конституції України (конституційності) окремих положень не приймаюся.

Виходячи із системного аналізу зазначених норм законодавства, суд дійшов висновку, шо в 2009 році УПФУ в Лозівському районі Харківської області повинен був нарахувати та сплачувати позивачу доплату до пенсії, передбачену ст. 6 Закону Україні! "Про соціальний захист дітей війни" в редакції, яка діяла до 01.01.2009 року, оскільки згідно ст. 54 Закону України "Про державний бюджет на 2009 рік" прожитковий мінімум на одну особу, та для тих, хто відноситься до основних соціальних і демографічних груп населення у розмірах, які діяли у грудні 2008 року. Отже, відповідач з 01.01.2009 року мав діяти у відповідності з приписами діючої норми ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни", нарахувати та здійснити позивачу доплату до пенсії в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком.

Між тим. позовні вимоги щодо стягнення доплати до пенсії у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком з 01.01.2009 року до 31.12.2009 року підлягає задоволенню, тому що досліджені судом відомості, які маються у матеріалах справи не містять даних про порушення відповідачем прав позивача в період до ЗІ грудня 2009 року.

Суд відхиляє заяву відповідача про наявність підстав для відмови в задоволенні позову через пропущення позивачем строку звернення до адміністративного суду з позовом, через насту пне.

У відповідності до ч. 2 ст. 46 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" не нараховані суми пенсії, що не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком.

Таким чином, виходячи з наведеного, суд, не вбачає пропущення позивачем строку звернення до суду за захистом свого гзрава щодо отримання доплати до пенсії, передбаченої ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни". При цьому, зауважує на те. що предметом оскарження є неправомірність дій Головного Управління Пенсійного фонду України щодо не здійснення нарахування доплати до пенсії та її виплати не в повному обсязі, тобто ці позовні вимоги нерозривно пов'язані між собою. Судові витрати по справі підлягають розподілу у відповідності до ч. З ст. 94 КАС України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 22, 46. ч. 2 ст. 152 Конституції України, ст.ст. 6, 7 Закону України "Про соціальний захист дітей війни", Законом України "Про Державний бюджет на 2006 рік" віл 20.12.2005 року. Законом України "Про Державний бюджет України на 2007 рік" від 19.12.2006 року № 489- V, Рішенням Конституційного суду України № 6-рп/2007 від 09.07.2007 року, ст. 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", Законом України "Про внесення змін до Закону України "Про Державний бюджет на 2006 рік" від 19.01.2006 року. Законом України "Про Державний бюджет на 2008 рік га про внесення змін до деяких законодавчих акгів України" № 107-УІ від 28.12.2007 року, Положенням про Пенсійний фонд України, затвердженого Указом Президента України від 01.03.2001 року за № 121/2001. ст. ст. 1, 3, ч. 2 ст. 11, ч. 2 ст. 72, 94. 99, 160. 161, п. 4 ч. 2 ст. 162, 163, 167. 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ПОСТА H О В И В:

1.Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України у Лозівському районі про зобов'язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

2.Визнати протиправною бездіяльність Управління Пенсійного фонду України у Лозівському районі по не виконанню з 09.07.2007 року приписів статті 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», яка призвела до порушення прав на своєчасне нарахування та отримання доплати до пенсії за 2008 рік з 22 травня по ЗІ грудня 2008 року та за 2009 рік з 01 січня 2009 року по 31 грудня 2009 року.

3.Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України у Лозівському районі здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1

Никандровичу, з підвищенням її на 30% мінімальної пенсії за віком з розміру, встановленого ч. 1 ст. 28 Закону України „Про загальнообов'язкове пенсійне страхування" за період з 22.05.2008 року по 31.12.2008 року та за період з 01 січня 2009 року по 31 грудня 2009 року.

4.В іншій частині позовних вимог відмовити.

5.Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1. який мешка* за адресою: Харківська область, м. Лозова, м-н 1,6. ІЗ, кв. 50, ідентифікаційний номер: НОМЕР_1, витрати зі сплати судового збору у розмірі 3,40 грн. (три грн. 40 коп.).

6.Постанова може бути оскаржена в Харківський апеляційний адміністративний суд через Харківський окружний адміністративний суд шляхом подачі заяви про апеляційне оскарження постанови суду в десятиденний сірок з дня її проголошення та поданням після цього протягом двадцяти днів апеляційної скарг и, або без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подається у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

7.Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо таку заяву не було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у встановлений строк, постанова набирає законної сили після закінчення цього строку. У разі подання апеляційної скарги постанова якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Головуючий у судовому засіданні Суддя: Н.М.Жмуд