Справа № 826/8733/15
Суддя: Шостак О.О.
Дата ухвалення: 2015-11-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 826/8733/15 Головуючий у 1-й інстанції: Арсірій Р.О. Суддя-доповідач: Шостак О.О.
У Х В А Л А

Іменем України

03 листопада 2015 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді Шостака О.О.,

суддів Желтобрюх І.Л., Мамчура Я.С.,

при секретарі Лебедєвій Ю.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 24 вересня 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Голосіївської районної у місті Києві державної адміністрації, управління житлово-комунального господарства Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації, треті особи: Київська міська рада, комунальне підприємство "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м. Києва" про визнання протиправними дії, зобов'язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_2 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації (далі - відповідач 1), управління житлово-комунального господарства Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації (далі - відповідач 2) про: зобов'язання Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації вчинити дії щодо введення в експлуатацію житлової кімнати АДРЕСА_1; зобов'язання Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації видати розпорядження про приватизацію кімнати АДРЕСА_1; зобов'язання управління житлово-комунального господарства Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації видати Свідоцтво про право власності на нерухоме майно на кімнату АДРЕСА_1.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 04.08.2015р. позивні вимоги в частині зобов'язання управління житлово-комунального господарства Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації видати Свідоцтво про право власності на нерухоме майно на кімнату АДРЕСА_1 виділено в самостійне провадження.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 24 вересня 2015 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із прийнятими судовими рішеннями, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду від 24.09.2015 року та прийняте нове рішення, яким позов задовольнити повністю. Свої вимоги обґрунтовує тим, що судом першої інстанції було порушено норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін, виходячи з наступного.

Згідно ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як встановлено судом першої інстанції, з метою приватизації кімнати гуртожитку АДРЕСА_1, ОСОБА_2 звернувся до Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації із відповідним пакетом документів.

З матеріалів справи вбачається, що позивач зареєстрований та проживає у вказаній кімнаті гуртожитку на підставі ордеру з 30.08.2007 року.

Проте, листом управління житлово-комунального господарства Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації від 22.05.2014р. за № 085/26-216 позивачу було відмовлено у приватизації кімнати в гуртожитку з підстав відсутності інформації про відповідність кімнати АДРЕСА_1 архітектурно-планувальним та технічним нормам.

Так, позивачу було повідомлено, що згідно технічного паспорту від 11.12.2012 р., перший поверх гуртожитку, на якому він проживає, самочинно переобладнаний, та для приватизації кімнат необхідно надати документи про введення в експлуатацію самовільно перепланованого житла.

Надаючи правову оцінку вказаним обставинам справи, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ст. 39 Закону України «Про архітектурну діяльність» прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, що належать до І-ІІІ категорій складності, та об'єктів, будівництво яких здійснювалося на підставі будівельного паспорта, здійснюється шляхом реєстрації органом державного архітектурно-будівельного контролю на безоплатній основі поданої замовником декларації про готовність об'єкта до експлуатації.

Відповідно до змісту ст. 1 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» замовник - це фізична або юридична особа, яка має намір щодо забудови території (однієї чи декількох земельних ділянок) і подала в установленому законодавством порядку відповідну заяву.

При цьому, замовником може бути лише особа, яка має документ, що посвідчує право власності чи користування земельною ділянкою, або договору суперфіцію, відповідно до Порядку виконання будівельних робіт, затвердженого постановою КМУ від 13.04.2011 року № 466.

Як вірно встановлено судом першої інстанці, замовником виконання будівельних робіт в даному випадку може виступати власник або балансоутримувач гуртожитку.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням від 24.05.2012 р. № 596/7933 Київської міської ради, зі змінами від 13.11.2013 р. № 473/9961, зазначений гуртожиток включено до об'єктів комунальної власності територіальної громади м. Києва.

Закон України «Про місцеве самоврядування» відповідно до Конституції України визначає систему та гарантії місцевого самоврядування в Україні, засади організації та діяльності, правового статусу і відповідальності органів та посадових осіб місцевого самоврядування.

Відповідно до ст. 1 даного Закону право комунальної власності - право територіальної громади володіти, доцільно, економно, ефективно користуватися і розпоряджатися на свій розсуд і в своїх інтересах майном, що належить їй, як безпосередньо, так і через органи місцевого самоврядування

Згідно ст. 2 вказаного Закону місцеве самоврядування в Україні - це гарантоване державою право та реальна здатність територіальної громади - жителів села чи добровільного об'єднання у сільську громаду жителів кількох сіл, селища, міста - самостійно або під відповідальність органів та посадових осіб місцевого самоврядування вирішувати питання місцевого значення в межах Конституції і законів України.

Місцеве самоврядування здійснюється територіальними громадами сіл, селищ, міст як безпосередньо, так і через сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи, а також через районні та обласні ради, які представляють спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ, міст.

З огляду на викладене, в даному випадку представницьким органом територіальної громади м. Києва, якому на праві комунальної власності належить будинок АДРЕСА_1, є Київська міська рада.

Так, відповідно до рішення Київської міської ради від 09.10.2014р. №270/270 «Про удосконалення структури управління житлово-комунальним господарством міста Києва» балансоутримувачем житлового фонду, який був переданий до сфери управління Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації, є комунальне підприємство «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м. Києва».

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що питання прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об'єкту в даному випадку відноситься до компетенції Київської міської ради або КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м. Києва» - як його балансоутримувача.

З огляду на викладене, вимоги позивача до Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації з приводу зобов'язання вчинити дії щодо введення в експлуатацію кімнати АДРЕСА_1 задоволенню не підлягають.

Стосовно позовної вимоги про зобов'язання Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації видати розпорядження про приватизацію кімнати АДРЕСА_1, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до абзацу першого преамбули Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду" (далі по тексту - Закон № 2482-ХІІ) цей законодавчий акт визначає правові основи приватизації державного житлового фонду, його подальшого використання і утримання.

За даним у статті першій цього Закону № 2482-ХІІ визначенням приватизація державного житлового фонду (далі також - приватизація) - це відчуження квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках, призначених для проживання сімей та одиноких осіб, кімнат у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів, та належних до них господарських споруд і приміщень (підвалів, сараїв і т.ін.) державного житлового фонду на користь громадян України. До державного житлового фонду Закон відносить житловий фонд місцевих Рад народних депутатів та житловий фонд, який знаходиться у повному господарському віданні чи оперативному управлінні державних підприємств, організацій, установ.

Згідно норм пунктів першого та другого статті 2 Закону № 2482-ХІІ до об'єктів приватизації належать квартири багатоквартирних будинків, одноквартирні будинки, житлові приміщення у гуртожитках (житлові кімнати, житлові блоки (секції), кімнати у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів (далі - квартири (будинки), які використовуються громадянами на умовах найму. При цьому, не підлягають приватизації: квартири-музеї; квартири (будинки), житлові приміщення у гуртожитках, розташовані на територіях закритих військових поселень, підприємств, установ та організацій, природних та біосферних заповідників, національних парків, ботанічних садів, дендрологічних, зоологічних, регіональних ландшафтних парків, парків-пам'яток садово-паркового мистецтва, історико-культурних заповідників, музеїв; квартири (будинки), житлові приміщення у гуртожитках, що перебувають в аварійному стані (в яких неможливо забезпечити безпечне проживання людей); квартири (кімнати, будинки), віднесені у встановленому порядку до числа службових, а також квартири (будинки), житлові приміщення у гуртожитках, розташовані в зоні безумовного (обов'язкового) відселення, забрудненій внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС.

За приписами пунктів першого та третього статті 8 вищезазначеного Закону приватизація державного житлового фонду здійснюється уповноваженими на це органами, створеними місцевою державною адміністрацією, та органами місцевого самоврядування, державними підприємствами, організаціями, установами, у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких знаходиться державний житловий фонд. Передача квартир (будинків) у власність громадян здійснюється на підставі рішень відповідних органів приватизації, що приймаються не пізніше місяця з дня одержання заяви громадянина.

Органи приватизації, органи місцевого самоврядування не мають права відмовити мешканцям квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках у приватизації займаного ними житла, крім випадків, передбачених законом (пункт десятий статті 8 Закону № 2482-ХІІ).

З аналізу вищевказаних норм слідує, що результатом розгляду заяв громадян щодо приватизації державного житлового фонду повинно бути відповідне рішення органу приватизації про передачу квартир (будинків) у власність або про відмову в цьому у передбачених законом випадках.

Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян затверджене наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 16.12.2009 р. № 396, (надалі по тексту - Положення).

Пункт 14 Положення передбачає, що громадяни, які проживають у гуртожитках, що перебувають у власності підприємств, установ, організацій, утворених у процесі корпоратизації чи приватизації, набувають право на приватизацію займаних жилих приміщень після передачі таких гуртожитків у комунальну власність та за умови, що вони фактично проживають у таких гуртожитках правомірно і тривалий час (не менше п'яти років).

Згідно з п. 17 Положення громадянин, який виявив бажання приватизувати займану ним і членами його сім'ї на умовах найму квартиру (будинок), жиле приміщення в гуртожитку, кімнату в комунальній квартирі, звертається в орган приватизації, де одержує бланк заяви та необхідну консультацію.

Аналіз вищенаведених положень законодавства свідчить, що органи місцевого самоврядування при вирішенні питань щодо обліку громадян, які відповідно до законодавства потребують поліпшення житлових умов, віднесених Конституцією України та законами України до їхньої компетенції, вирішують в межах наданих законом повноважень.

Як вбачається з наведених вище норм, завдання, покладені на відповідача, щодо передачі у приватну власність житлової кімнати за своєю правовою природою, є його виключною компетенцією (дискреційними повноваженнями), тобто втручання в таку діяльність є формою втручання в дискреційні повноваження наведеного органу та виходить за межі завдань адміністративного судочинства.

З огляду на викладене, в силу положень ст. 162 КАС України, суд не вправі перебирати на себе компетенцію вказаного органу шляхом зобов'язання прийняти рішення про приватизацію та видати свідоцтво на право власності на квартиру.

Проаналізувавши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права.

В зв'язку з цим колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 24 вересня 2015 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили відповідно до вимог ч. 2 ст. 212 КАС України та може бути оскаржена в двадцятиденний термін шляхом подачі касаційної скарги до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя:

Судді:

Головуючий суддя Шостак О.О.

Судді: Мамчур Я.С

Желтобрюх І.Л.