Справа № 2а-6434/12/2670
Суддя: Шрамко Ю.Т.
Дата ухвалення: 2012-07-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

31 липня 2012 року 12:17 № 2а-6434/12/2670

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Шрамко Ю.Т. при секретарі судового засідання Олійник Ю.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом Приватного акціонерного товариства "Українська фінансова група"
до Окружної Державної податкової служби - Центрального офісу з обслуговування великих платників податків Державної податкової служби
про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень
за участю представників сторін:

від позивача, ОСОБА_1, довіреність № 32, від 22.02.12 р.;

від відповідача, ОСОБА_2, довіреність № 1/9/10-229, від 14.05.12 р.;

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство Українська фінансова група, (надалі - позивач), звернулось до Окружного адміністративного суду м. Києва з адміністративним позовом до Окружної Державної податкової служби - Центрального офісу з обслуговування великих платників податків Державної податкової служби, (надалі - відповідач), про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 02.12.2011 р. №№ НОМЕР_1, НОМЕР_2, НОМЕР_3.

Позовні вимоги мотивовано тим, що, відповідачем необгрунтовано прийнято оскаржувані податкові повідомлення-рішення, оскільки позивачем не було допущено порушень вимог законодавства у власній господарській діяльності, оскільки Приватне акціонерне товариство Українська фінансова група має статус фінансової установи, а обєкти перевірки не є пунктом обміну валют, а є операційною касою фінансової установи, на них не покладено обовязку з отримання торгового патенту та сплати збору за провадження деяких видів підприємницької діяльності.

Представник позивача також звертав увагу суду, що відповідно до п. 3 ст. 9 Закону України Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг при виконанні операцій з купівлі-продажу іноземної валюти в операційних касах не застосовується реєстратор розрахункових операцій. В судових засіданнях представник позивача позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити.

Представник відповідача проти задоволення адміністративного позову заперечував, зазначив, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення, прийняті на підставі актів перевірки за дотриманням позивачем порядку проведення розрахунків за товари (послуги), вимог з регулювання обігу готівки, наявності торгових патентів і ліцензій є обгрунтованими та правомірними, оскільки позивачем порушено вимоги п.1; п.2; п.3 ст.3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» та ст.267 Податкового кодексу України, просив у задоволенні позову відмовити.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, заслухавши пояснення їх представників, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва встановив наступне.

Приватне акціонерне товариство Українська фінансова група (код за ; адреса: 01033, м. Київ, вул. Саксаганського, 77) зареєстровано як фінансова установа Державною комісією з регулювання фінансових послуг України відповідно до розпорядження цієї комісії від 10.02.2004 р. № 46 про що видано Свідоцтво про реєстрацію фінансової установи.

Згідно Ліцензії, виданої Державною комісією з регулювання фінансових послуг України, Приватне акціонерне товариство Українська фінансова група має право на здійснення переказу коштів небанківськими фінансовими установами із строком дії з 27.10.2009 р. по 27.10.2012 р.

Національним банком України позивачу видано Генеральну ліцензію на здійснення валютних операцій від 02.06.2011 р. № 75 (із строком дії до 27.10.2012 р.), відповідно до якої позивачу надано право здійснення операцій, зазначених у п. 3 (діяльність з обміну валют) та 8 (переказ коштів) ч. 1 ст. 4 Закону України Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг, якщо вони є валютними операціями.

23.11.2012 року ДПІ у Стрийському районі Львівської області була проведена фактична перевірка за дотриманням субєктами господарювання порядку проведення розрахунків за товари (послуги), вимог з регулювання обігу готівки, наявності торгових патентів і ліцензій господарської одиниці субєкта господарської діяльності Приватного акціонерного товариства Українська фінансова група, що знаходиться за адресою: Львівська область, м. Стрий, вул. Майдан Ринок, 29, за результатами якої складено Акт (довідка) перевірки за дотриманням субєктами господарювання порядку проведення розрахунків за товари (послуги), вимог з регулювання обігу готівки, наявності торгових патентів і ліцензій від 23.11.2011 року № 0262/13/11/23/26144765 (надалі Акт №0262).

Згідно висновків, викладених в Акті №0262, позивачем порушено вимоги п.1; п.2; п.3 ст.3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг»та ст.267 Податкового кодексу України.

На підставі вказаного Акту №0262 відповідачем було прийнято податкове повідомлення-рішення № від 02.12.2011 року (надалі ППР №), яким до позивача застосовано суму штрафних (фінансових) санкцій (штрафу) у розмірі 1 грн.

23.11.2012 року ДПІ у м. Червоноград Львівської області була проведена фактична перевірка за дотриманням субєктами господарювання порядку проведення розрахунків за товари (послуги), вимог з регулювання обігу готівки, наявності торгових патентів і ліцензій господарської одиниці субєкта господарської діяльності Приватного акціонерного товариства Українська фінансова група, що знаходиться за адресою: Львівська область, м. Червоноград, вул. Сокальська, 5, за результатами якої складено Акт (довідка) перевірки за дотриманням субєктами господарювання порядку проведення розрахунків за товари (послуги), вимог з регулювання обігу готівки, наявності торгових патентів і ліцензій від 23.11.2011 року № 1332/13/13/23/33307401 (надалі Акт №1332).

Згідно висновків, викладених в Акті №1332, позивачем порушено вимоги п.1; п.2; п.3 ст.3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг»та ст.267 Податкового кодексу України.

На підставі вказаного Акту №1332 відповідачем було прийнято податкове повідомлення-рішення № від 02.12.2011 року (надалі ППР №), яким до позивача застосовано суму штрафних (фінансових) санкцій (штрафу) у розмірі 215 грн.

23.11.2012 року ДПІ у м. Червоноград Львівської області була проведена фактична перевірка за дотриманням субєктами господарювання порядку проведення розрахунків за товари (послуги), вимог з регулювання обігу готівки, наявності торгових патентів і ліцензій господарської одиниці субєкта господарської діяльності Приватного акціонерного товариства Українська фінансова група, що знаходиться за адресою: Львівська область, м. Червоноград, пр. Шевченка, 8/22, за результатами якої складено Акт (довідка) перевірки за дотриманням субєктами господарювання порядку проведення розрахунків за товари (послуги), вимог з регулювання обігу готівки, наявності торгових патентів і ліцензій від 23.11.2011 року № 1331/13/13/23/33307401 (надалі Акт №1331).

Згідно висновків, викладених в Акті №1331, позивачем порушено вимоги п.1; п.2; п.3 ст.3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг»та ст.267 Податкового кодексу України.

На підставі вказаного Акту №1331 відповідачем було прийнято податкове повідомлення-рішення № від 02.12.2011 року (надалі ППР №), яким до позивача застосовано суму штрафних (фінансових) санкцій (штрафу) у розмірі 1075 грн.

Судом встановлено, що в ході зазначених вище перевірок були здійснені операції з купівлі-продажу іноземної валюти у сумах: 50 доларів США на суму 401,00 грн. (Акт №0262), 20 євро на суму 215,00 грн. (Акт №1332) та 20 євро на суму 215,00 грн. (Акт №1332).

Відповідно до Актів № 0262, 1331 та 1332 перевірками було встановлено здійснення операцій з купівлі-продажу іноземної валюти без застосування реєстратора розрахункових операцій на господарському обєкті уповноваженої фінансової установи, що не відноситься до каси банку, не проведення розрахункової операції з продажу іноземної валюти через реєстратор розрахункових операцій, не роздрукування та не видача розрахункового документу встановленого зразка (квитанція за формою 377-А), що підтверджує здійснення операцій з продажу іноземної валюти (до актів перевірки долучено квитанцію за формою 377-К), а також здійснення торгівлі валютними цінностями без придбання відповідного торгового патенту.

Зазначені вище податкові повідомлення-рішення були отриманні позивачем 02 грудня 2011 р., що підтверджується матеріалами справи та не заперечувалось представниками сторін.

Позивач, звертав увагу суду, що Приватне акціонерне товариство Українська фінансова група є фінансовою установою, і, що обєкти перевірки не є пунктом обміну валют, а є операційною касою фінансової установи, на них не покладено обовязку з отримання торгового патенту та сплати збору за провадження деяких видів підприємницької діяльності.

Позивач також зазначав, що відповідно до п. 3 ст. 9 Закону України Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послугпри виконанні операцій з купівлі-продажу іноземної валюти в операційних касах не застосовується реєстратор розрахункових операцій, а відповідно до пп. 5.3, 5.5 та 5.12 гл. 5 , пп. 6.2, 6.3 гл. 6 Інструкції про порядок організації та здійснення валютно-обмінних операцій на території України, затвердженої постановою Правління НБУ від 12.12.2002 р. № 502 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 14.01.2003 р. за № 21/7342 в касах банків (фінансових установ) в якості підтвердження здійснення валютно-обмінної операції видаються квитанції за формою № 337-К без застосування реєстраторів розрахункових операцій (РРО), а квитанції за формою № 377-А можуть видаватися тільки в пунктах обміну валют із застосуванням РРО, в силу чого, у відповідача не було правових підстав для накладання на позивача штрафних санкцій.

Відповідно до пп. 267.1.1 п. 267.1 ст. 267 Податкового кодексу України, платниками збору є суб'єкти господарювання (юридичні особи та фізичні особи - підприємці), їх відокремлені підрозділи, які отримують в установленому цією статтею порядку торгові патенти та провадять такі види підприємницької діяльності: торговельна діяльність у пунктах продажу товарів; діяльність з надання платних побутових послуг за переліком, визначеним Кабінетом Міністрів України; торгівля валютними цінностями у пунктах обміну іноземної валюти; діяльність у сфері розваг (крім проведення державних грошових лотерей).

Згідно з пп. 14.1.208. Податкового кодексу України, пункт обміну іноземної валюти для цілей розділу XII цього Кодексу, це структурна одиниця, яка відкривається банком (фінансовою установою), у порядку, встановленому Національним банком України, у тому числі на підставі агентських договорів з юридичними особами - резидентами, а також національним оператором поштового зв'язку, де здійснюються валютно-обмінні операції для фізичних осіб - резидентів і нерезидентів, та розташована поза межами операційного залу.

Відповідно до абзацу одинадцятого пункту 1.1 Інструкції про порядок організації та здійснення валютно-обмінних операцій на території України, затвердженої постановою Правління НБУ від 12.12.2002 р. № 502 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 14.01.2003 р. за № 21/7342 в редакції, чинній на час існування спірних правовідносин, (далі Інструкція № 502), пункт обміну іноземної валюти, це структурна одиниця, яка відкривається банком (фінансовою установою), у тому числі на підставі агентських договорів з юридичними особами-резидентами, а також національним оператором поштового зв'язку, де здійснюються валютно-обмінні операції для фізичних осіб - резидентів і нерезидентів з дотриманням вимог цієї Інструкції та інших нормативно-правових актів Національного банку України.

Пунктом 4.1. Інструкції № 502 передбачено, що валютно-обмінні операції для фізичних осіб (резидентів і нерезидентів) здійснюються касами банків (фінансових установ) і пунктами обміну валюти згідно з порядком, установленим цією Інструкцією.

Суд звертає увагу, що, на відміну від вимог, що предявляються до пунктів обміну валют (щодо наявності обовязкового переліку документів п. 4.10. Інструкції № 502), а саме стосовно наявності торгового патенту, положення щодо операційних кас не містять такої вимоги.

Крім того, згідно з п. 5.1. Інструкції № 502, довідки за формою № 377, квитанції за формами № 377-А, 377-і, 377-І, 377-К та чек банкомата є касовими і розрахунковими документами.

Суд також звертає увагу, що згідно з п. 6.2. Інструкції № 502, операції з купівлі готівкової іноземної валюти за готівкові гривні у фізичних осіб здійснюють, зокрема: каси банку (фінансової установи) з оформленням квитанцій за формою № 377-К із зазначенням у них часу здійснення операції та додатково для фізичних осіб - нерезидентів - довідок за формою № 377. У свою чергу, пункти обміну валюти здійснюють купівлю валют з оформленням квитанцій про здійснення купівлі іноземної валюти за формою № 377-А для фізичних осіб - резидентів, а для фізичних осіб - нерезидентів - довідок за формою № 377.

Судом встановлено, що операційними касами позивача, що перевірялись, при здійсненні фінансових операцій відбувалась видача квитанцій за формою № 377-К на підтвердження здійснення валютно-обмінних операцій, визначених в абзацах другому - шостому пункту 1.2 цієї Інструкції, що повністю відповідає вимогам до п. 5.5. Інструкції № 502,

Порядок внесення відомостей регламентується Положенням про внесення інформації щодо фінансових компаній до Державного реєстру фінансових установ та встановлення вимог до облікової та реєструючої системи фінансових компаній, затвердженим розпорядженням Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України від 5 грудня 2003 р. № 152, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 29.12.2003 р. за № 1252/8573 (далі Положення № 152).

Згідно з п.3.5. Положення № 152, фінансова компанія має право надавати певні види фінансових послуг через її відокремлені підрозділи (в тому числі структурні одиниці) за умови внесення інформації про них до Реєстру. Фінансова компанія кожному відокремленому підрозділу та його структурній одиниці присвоює внутрішній реєстраційний код згідно з внутрішньою системою реєстраційної кодифікації, при цьому код повинен мати 16 знаків, перші вісім знаків мають відповідати ідентифікаційному коду фінансової компанії за ЄДРПОУ, 9-й знак - крапка, 10 - 12-й знаки - порядковий номер відокремленого підрозділу компанії, 13-й знак - крапка, 14 - 16-ий знаки - порядковий номер структурної одиниці відокремленого підрозділу.

Згідно з цим Положенням № 152 та п. 1 Положення про Державний реєстр фінансових установ, (затверджений Розпорядженням Державної комісії з регулювання фінансових послуг України 28.08.2003 р. № 43, яке зареєстроване у Міністерстві юстиції України 11 вересня 2003 р. за N 797/8118 (із змінами), під відокремленим підрозділом фінансової установи розуміється - філія, інший відокремлений структурний підрозділ юридичної особи, що розташований поза місцезнаходженням юридичної особи та здійснює всі або частину функцій з надання фінансових послуг від її імені.

У свою чергу, згідно із Положенням № 152, під структурною одиницею відокремленого підрозділу розуміються - відділення, власні операційні каси, пункти обміну валют тощо, у яких безпосередньо може здійснюватися діяльність щодо надання певних видів фінансових послуг.

Відтак, операційні каси фінансових установ належать до категорії структурних одиниць відокремленого підрозділу фінансової установи.

Пунктом 4.6. Положення № 152 передбачено, що у разі прийняття позитивного рішення Державною комісією з регулювання фінансових послуг України, протягом п'ятнадцяти робочих днів з дати подання документів для включення інформації про відокремлений підрозділ фінансової компанії до Реєстру, заявнику направляється Довідка згідно з додатком 7.

Таким чином, зазначена довідка про внесення інформації до реєстру видається при внесенні інформації відносно відокремлених підрозділів та її видача не передбачена у разі реєстрації Державною комісією з регулювання фінансових послуг України інформації відносно структурних одиниць відокремлених підрозділів (операційних кас).

Як вбачається з матеріалів адміністративної справи, оскаржувані податкові повідомлення-рішення прийнятті за порушення позивачем вимог Закону України Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а саме за здійснення операцій з купівлі-продажу іноземної валюти без застосування реєстратора розрахункових операцій, за не роздрукування та не видачу розрахункового документу встановленого зразка (квитанція за формою 377-А), а також здійснення торгівлі валютними цінностями без придбання відповідного торгового патенту.

Суд визначає як необгрунтоване посилання відповідача в підтвердження своєї позиції на те, що здійсненні позивачем операції з купівлі-продажу іноземної валюти проводились не у касах уповноважених банків, а в операційних касах фінансової установи, відповідно зазначене звільнення, передбачене п. 3 ст. 9 Закону України Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг на вказаного субєкта господарювання не поширюється, а тому вказані операції з купівлі-продажу іноземної валюти в даних випадках повинні провадитись через зареєстровані, опломбовані у встановленому порядку та проведенні у фіскальний режим робити РРО, з огляду на наступне.

Пунктом третім ст. 9 Закону України Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг передбачено, що реєстратори розрахункових операцій та розрахункові книжки не застосовуються, зокрема при виконанні операцій з купівлі-продажу іноземної валюти у разі, якщо ці операції виконуються у касах уповноважених банків з оформленням розрахункових документів відповідно до нормативних актів Національного банку України.

Відповідно до досліджених судом матеріалів щодо структурних одиниць Приватного акціонерного товариства Українська фінансова група, що знаходяться за адресою: Львівська область, м. Стрий, вул. Майдан Ринок, 29, Львівська область, м. Червоноград, вул. Сокальська, 5, Львівська область, м. Червоноград, пр. Шевченка, 8/22, вбачається, що всі вони за своїм статусом є операційними касами фінансової установи, та не є пунктами обміну валюти у розумінні наведених вище правових актів.

Викладене підтверджується, зокрема, як Актами перевірки вказаних структурних одиниць, так і дозволами на здійснення фінансових послуг операційною касою № 14285934.022.0001 від 15.06.2011 р. (Львівська область, м. Стрий, вул. Майдан Ринок, 29), № 14285934.050.0001 від 28.04.2011 р., (Львівська область, м. Червоноград, вул. Сокальська, 5,) № 14285934.050.0003 від 28.04.2011 р., (Львівська область, м. Червоноград, пр. Шевченка, 8/22).

Згідно пп. 267.6.1 п. 267.6 ст. 267 Податкового кодексу України оригінал торгового патенту повинен бути розміщений, зокрема, у пунктах обміну іноземної валюти.

А тому, враховуючи викладене вище, суд приходить до висновку, що вимоги щодо необхідності отримання торгового патенту та сплати збору за провадження деяких видів підприємницької діяльності (в контексті спірних відносин) поширюються лише на пункти обміну валют. У разі здійснення обміну валют через операційні каси фінансових установ, обовязку щодо отримання торгового патенту (сплати збору за провадження деяких видів підприємницької діяльності) не виникає.

Відтак, оцінюючи наведені обставини відносно статусу обєкту перевірки у їх сукупності, суд приходить до висновку, що структурні одиниці Приватного акціонерного товариства Українська фінансова група, що знаходяться за адресою: Львівська область, м. Стрий, вул. Майдан Ринок, 29, Львівська область, м. Червоноград, вул. Сокальська, 5, Львівська область, м. Червоноград, пр. Шевченка, 8/22, де проводилась перевірка, мають статус операційних кас фінансової установи та не мають статусу пункту обміну валют для цілей застосування ст. 267 ПК України.

Виходячи зі змісту статті 125 Податкового кодексу України, платник податків несе відповідальність у вигляді застосування штрафних (фінансових) санкцій за здійснення реалізації товарів, визначених пунктом 267.2 статті 267 цього Кодексу, без отримання пільгового торгового патенту або з порушенням порядку його отримання та використання, передбаченого підпунктами 267.6.4 - 267.6.6 пункту 267.6 статті 267 цього Кодексу, та сплачує штраф у п'ятикратному розмірі збору за весь період здійснення такої діяльності, але не менше п'ятикратного його розміру за рік.

Несплата (неперерахування) суб'єктом господарювання сум збору за здійснення деяких видів підприємницької діяльності, зазначених у підпункті 267.1.1 пункту 267.1 статті 267 цього Кодексу в порядку та у строки, визначені цим Кодексом, тягне за собою накладення штрафу у розмірі 50 відсотків ставок збору, встановлених статтею 267 цього Кодексу.

Приймаючи до уваги те, що судом встановлено, що на операційні каси фінансових установ не поширюються зазначені вимоги щодо необхідності отримання торгового патенту та сплати збору за провадження деяких видів підприємницької діяльності, застосування субєктом владних повноважень штрафних (фінансових) санкцій в оскаржуваних податкових повідомленнях-рішеннях від 31 січня 2012 року є неправомірним.

Суд також звертає увагу на те, що відповідач неправомірно в Актах №№ 0262, 1332, 1331, та ППР №№ НОМЕР_1, НОМЕР_2, НОМЕР_3 посилається на п.1, п.2, п.3 ст.3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», оскільки даною статтею встановлені обовязки суб'єктів господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, проте, до даних правовідносин слід застосовувати положення ст.4 зазначеного закону, якою встановлені обов"язки уповноважених банків, що здійснюють операції з купівлі-продажу іноземної валюти, а також суб'єктів господарювання, які здійснюють ці операції на підставі агентських угод з уповноваженими банками. Такі ж порушення допущені відповідачем при посиланні на ст.17 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», оскільки спеціальною нормою в даному разі є стаття 18 вказаного закону.

Згідно з ч. 1 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Представником відповідача в обґрунтування правомірності своїх висновків не доказано, а судом не встановлено, порушень позивачем вимог п.1; п.2; п.3 ст.3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг»та ст.267 Податкового кодексу України та не доведено правомірності та обгрунтованості оскаржуваних податкових повідомлень-рішень.

Представником позивача надано дочтатні та належні докази в обгрунтування позовних вимог.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд приходить до висновку про обгрунтованість позовних вимог.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа).

Приймаючи до уваги викладене у сукупності, керуючись вимогами ст.ст. 69-71, ст.94, ст. 158-163, ст.ст. 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва

П О С Т А Н О В И В:

1. Адміністративний позов Приватного акціонерного товариства "Українська фінансова група" задовольнити повністю.

2. Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Спеціалізованої державної податкової інспекції у місті Києві по роботі з великими платників податків від 02 грудня 2011 року № НОМЕР_1, № НОМЕР_2, № НОМЕР_3 .

3. Судові витрати в сумі 107,30 грн. (сто сім гривень тридцять коп.) присудити на користь Приватного акціонерного товариства "Українська фінансова група" (код за ) за рахунок Державного бюджету України.

Постанова набирає законної сили в порядку передбаченому ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства та може бути оскаржена в апеляційному порядку повністю або частково за правилами, встановленими ст. ст. 185-187 КАС України, шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги.

З урахуванням положень ч.3 ст.160 КАС України, в судовому засіданні 31 липня 2012 року проголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Постанова у повному обсязі складена та підписана 03.08.2012 р.

Суддя Ю.Т. Шрамко