Справа № 808/4115/15
Суддя: Калашник Юлія Вікторівна
Дата ухвалення: 2015-10-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 жовтня 2015 року (17 год. 07 хв.)Справа № 808/4115/15 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Калашник Ю.В.,

за участю:

секретаря судового засідання Стратулат С.В.,

представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянув у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Логіст-Хім» до Запорізької митниці ДФС про визнання протиправним та скасування рішення,

ВСТАНОВИВ:

27 липня 2015 року до Запорізького окружного адміністративного суду надійшов позов товариства з обмеженою відповідальністю «Логіст-Хім» (далі - позивач) до Запорізької митниці ДФС (далі - відповідач), в якому позивач просить суд:

визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів №112050000/2015/000074/1 від 08.04.2015;

зобовязати відповідача прийняти рішення про застосування (визначення) митної вартості товару після скасування її рішення щодо визначення (коригування) митної вартості товару і внести відповідні зміни до ВМД №112050000/2015/005264;

встановити судовий контроль за виконанням судового рішення.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивачем надані всі необхідні документи на підтвердження митної вартості товару, який переміщуються через митний кордон України, які відповідають характеру угоди, а посилання митного органу на виявлення при перевірці розбіжностей є безпідставними. Позивач зазначає, що в оскаржуваному рішенні контролюючого органу міститься висновок про неподання декларантом у повному обсязі документів, які підтверджують митну вартість товару, проте які саме документи не були подані декларантом і які відомості про митну вартість товарів залишились неповними та недостовірними, митний орган не зазначає. Вважає, що позивач надав усі документи, які дозволяють чітко визначити митну вартість за основним (першим) методом без жодних суперечностей та неузгодженостей у числових значеннях контрактної вартості продукції.

В судовому засідання представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі просив їх задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні проти позовних вимог заперечив у повному обсязі, з підстав зазначених у письмових запереченнях, зокрема зазначив, що при перевірці правильності визначення митної вартості товару, згідно вимог ст. 53 Митного кодексу України (далі МК України), митниця дійшла висновку, що документи, які надані до митного оформлення товару не містять всіх даних відповідно до обраного декларантом методу визначення митної вартості та містять розбіжності. З огляду на це, декларанту була пред'явлена письмова вимога щодо необхідності подання додаткових документів для підтвердження митної вартості товарів. Вказує, що оскільки документи не були подані в повному обсязі, митну вартість товару, що імпортуються, визначено із застосуванням методу 2г (резервного), згідно наявної у органу доходів і зборів інформації, з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами й положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (ГАТТ). Так, враховуючи вимоги ч. 2 ст. 59 МК України, митницею використана наявна у контролюючого органу інформація щодо раніше визнаних органами митниці митних вартостей. На підставі викладеного, просить у задоволенні позову відмовити повністю.

На підставі ст. 160 Кодексу адміністративного судочинства України у судовому засіданні проголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Суд, вислухавши пояснення представників позивача та відповідача, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, вважає позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Між позивачем (покупець) та Shandong Taihe Chemicals Co., Ltd (постачальник), укладено контракт № 14143/ІМ від 11.02.2014 на поставку товару (продукції), відповідно до специфікації, на умовах визначених у відповідних Додатках до контракту. Кількість та якість поставленого товару повинні відповідати специфікаціям, зазначеним у відповідному додатку до вказаного контракту та технічним умовам виробника, а також підтверджуватись сертифікатом якості. Оплата здійснюється на підставі документів, а саме: рахунок фактура або попередній рахунок на 100% вартості відповідного Додатка.

Згідно даного контракту позивачем на митну територію України був ввезений вантаж:

1. «1,2,3-Benzotriazole (ВТА) 99,8%/1,2,3- Бензотріазол (БТА) 99,8% - 2000кг, Cas № 95-14-7, молекулярна формула C6H5N3, партія № НОМЕР_1»

2. «Acrylic Acid-2- Actylamido-2- Methylpropane Sulfonic Acid Copolymer (AA/AMPS) 43-44% сополімер акрілової кислоти і 2-акріламідо-2-метілпропан сульфонової кислоти 43-44% - 5250кг, акриловий полімер у первинних формах, Cas № 40623-75-4, рідина світло-жовтого кольору. Партія № НОМЕР_2.»

3. «Morpholine 99% морфолін 99% - 3000кг, Cas. № 110-91-8, молекулярна формула C4H9NO, партія № НОМЕР_3.»

4. «Cyclohexylamine 99% циклогексиламін 99% - 5075кг, Cas. № 108-91-8, молекулярна формула С6Н13N, партія № НОМЕР_4.»

5. «Carbohydrazide 99% карбогидразід 99% - 400кг, Cas. № 497-18-7, молекулярна формула CO(NHNH2)2, партія № НОМЕР_5.»

Виробник SHANDONG TAIHE WATER TREATMENT CO, LTD. Країна виробництва CN. Торговельна марка THWATER. Загальна сума поставки за Додатком №15 до Контракту від 11.02.2014 №14143/ІМ складає 40 108,95 дол. США. Умови оплати 100% оплата протягом 30 днів з дати коносаменту.

Для здійснення митного оформлення товару 07.04.2015 позивачем до митного органу в електронному вигляді подано митну декларацію по формі МД-2 №112050000/2015/005165 довідковий №1523 (згідно графи 7 ВМД), відповідно до якої заявлена митна вартість товарів становила 40 108,95 дол. США (графи 42 ВМД). Визначення митної вартості товару було здійснено позивачем за основним (першим) методом, тобто за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції).

Для підтвердження заявлених відомостей про митну вартість товару позивачем разом з ВМД наданий пакет необхідних документів відповідно до статті 53 МК України, перелік яких зазначено в додатку до графи 44 (Товар 1).

При перевірці правильності визначення митної вартості товару, Запорізька митниця дійшла висновку, що документи, які надані для оформлення товару, містять розбіжності:

1) згідно умов договору від 11.02.2014 № 14143/ІМ та додатку до нього умовами оплати є - 100% передплата на протязі 30 днів після дати коносамента. До митного оформлення надане платіжне доручення від 25.03.2015 № TF113640CZAP0324 на загальну суму 78362,95 USD, тоді як загальна сума партії товару 40108,95 USD, що не відповідає умовам договору та не дає можливості упевнитись, що оплата була здійснена саме за заявлену партію товару;

2) встановлено, що документи, зазначені у частині другій ст.53 МК України не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, відповідно до ст. 53 МКУ,(якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, до митного оформлення одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують митну вартість, зокрема страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування). Заявлений до митного оформлення товар переміщується відповідно до умов Інкотермс «CIF - UA Іллічівськ». До митного оформлення жодного документа, що містить відомості про вартість страхування заявленого товару не надано.

У відповідності до ст. 53 МК України, декларанту була пред'явлена письмова вимога щодо необхідності подання (за наявності) додаткових документів, що підтверджують заявлену митну вартість товару і обраний метод її визначення, а саме:

1) копії митної декларації країни відправлення;

2) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Також декларанта було повідомлено про те, що відповідно до ст. 53 МК України декларант за власним бажанням може подати додаткові документи для підтвердження заявленої митної вартості товару.

08.04.2015 ТОВ «Логіст-ХІМ» надано відповідь на повідомлення митниці.

За результатами розгляду наданої відповіді митним органом встановлене наступне:

1) в платіжному дорученні від 25.03.2015 №CZAP0324 в гр. 70, 72 містяться посилання на дві проформи - інвойс, відповідно до яких була здійснена передплата за товар. Проте до митного оформлення не було надано проформу інвойс від 13.12.2014 №, згідно якої було здійснено часткову сплату за товар. Неподання до митного оформлення всіх документів, зазначених в гр. 70, 72 вказаного платіжного доручення, не дає можливості перевірити достовірність складових суми за відповідним документом передплати;

2) відповідно до ч.1 ст. 53 МК України інформуємо про наступне - одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Документи, які підтверджують митну вартість товарів визначаються ч.2 ст. 53 МК України, у тому числі, якщо здійснювалось страхування товару - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування. До митного оформлення даних документів не надано, чим порушено норми ч. 2 ст. 53 МК України.

Декларантом не подано у повному обсязі документи, які підтверджують митну вартість, а також декларант відмовився від надання додаткових документів, що підтверджують митну вартість.

Також, митним органом у письмових запереченнях зазначено, подані документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, а саме документально не підтверджені витрати на страхування товарів, згідно норм ч.3 ст.53 МК України.

У митного органа наявна інформація щодо митної вартості товару «морфолін» на рівні 3,98 $/кг товару, що призвело до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості товарів та до прийняття рішення про коригування митної вартості товарів заявленої декларантом.

Митну вартість товару, що імпортується, митним органом визначено із застосуванням другорядного методу 2г (резервного), у відповідності із вимогами ст. 57, 64 МК України, з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами й положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (ГАТТ).

Відповідач використав наявну у нього інформацію щодо раніше визнаних (визначених) органами доходів і зборів митних вартостей за методом 2г) з розрахунку 3,98 дол. США за кг товару. Джерело: МД № 805150000/2015/000478 від 23.03.2015.

У звязку із вказаним, відповідачем прийнято рішення від 08.04.2015 №112050000/2015/000074/1 про коригування митної вартості товарів. Відповідач також оформив картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №112050000/2015/00146 від 08.04.2015.

Товар випущено у вільний обіг за МД №112050000/2015/005264 від 08.04.2015 під гарантію, відповідно до розділу Х МК України.

Протягом дії гарантійних зобов'язань за МД №112050000/2015/005264 від 08.04.2015, позивачем надано лист від 15.06.2015 №15-06/01/36-15 щодо надання додаткових документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів відповідно до ст. 55 МК України, а саме виписки з бухгалтерської документації, страхового полісу від 06.03.2015 №, копії МД країни відправлення від 06.03.2015 №10794727.

Листом від 23.06.2015 № 635/11/08-70-25-02 Запорізька митниця повідомила позивача про те, що за результатом розгляду додатково наданих документів встановлено, що додатково наданий документ 15.06.2015 №15-06/36-15, заявлений ТОВ «Логіст-Хім» як виписка з бухгалтерської документації, являє собою лист інформаційного характеру та не може бути використаний для підтвердження митної вартості оцінюваних товарів.

На етапі здійснення консультації, згідно норм частини 4 статті 57 Кодексу, та в графі 33 «Джерело інформації» рішення про коригування митної вартості товарів від 08.04.2015 №112050000/2015/000074/1 посадовою особою митниці зазначено, що в графах 70, 72 наданого до митного оформлення платіжного доручення в іноземній валюті від 25.03.2015 №TF113640CZAP0324 містяться посилання на дві проформи - інвойса, відповідно до яких була здійснена передплата за товар. При цьому, до митного оформлення не було надано проформу-інвойс, зазначену в платіжному дорученні від 13.12.2014 №SC7, згідно якої було здійснено часткову сплату за товар. Неподання до митного оформлення всіх документів, зазначених в графах 70 та 72 наданого платіжного доручення не дає можливості перевірити достовірність складових суми за відповідним документом передплати.

За результатом додаткового аналізу документів встановлено, що сплата за товар згідно наданого платіжного доручення в іноземній валюті від 25.03.2015 №TF113640CZAP0324 здійснена через ПАТ «ОСОБА_3 Аваль». Зовнішньоекономічним контрактом від 11.02.2014 №14143/1М, згідно якого здійснюється зовнішньоекономічна операція, визначено, що банк підприємства ТОВ «Логіст-Хім» - JSC «Bank Finance and Credit"» Доповнення до зовнішньоекономічного контракту щодо зміни банку підприємства-імпортера до митного оформлення декларантом не надано.

Також було повідомлено, що ТОВ «Логіст-Хім» не надано документи для підтвердження заявленої митної вартості товарів на вимогу митниці у повному обсязі.

Враховуючи вищевикладене, у митниці відсутні підстави для скасування рішення про коригування митної вартості товарів №112050000/2015/000074/1 від 08.04.2015.

Не погодившись із рішенням по коригування митної вартості, ТОВ «Логіст-Хім» звернулось до суду із вимогою про його скасування та вимогами про зобовязання відповідача прийняти рішення про застосування (визначення) митної вартості товару після скасування її рішення щодо визначення (коригування) митної вартості товару і внести відповідні зміни до ВМД №112050000/2015/005264 та встановлення судового контролю за виконанням судового рішення.

Відносини з приводу митного контролю та митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що переміщуються через митний кордон України, справлянням митних платежів, регулюються положеннями Митного кодексу України від 13.03.2012 № 4495-VI, який набув чинності з 01.06.2012.

Відповідно до статті 246 МК України, метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.

В силу приписів статті 318 МК України, митний контроль передбачає виконання митними органами мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.

Відповідно до статті 248 МК України митне оформлення розпочинається з моменту подання митному органу декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання митним органом від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.

Декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення (стаття 257 МК України).

Статтями 49, 50 МК України визначено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Відомості про митну вартість товарів використовуються, зокрема, для нарахування митних платежів.

Система визначення митної вартості товарів ґрунтується на загальних принципах митної оцінки, прийнятих у міжнародній практиці. Міжнародно-правовим стандартом, на який зорієнтоване українське митне законодавство, є угоди по застосуванню статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 року (ГААТ).

Згідно з ч.2 статті VII ГААТ оцінка імпортованого товару для митних цілей повинна базуватися на дійсній вартості імпортованого товару, на який розраховується мито, або аналогічного товару і не повинна базуватися на вартості товару національного походження чи на довільній або фіктивній вартості.

Частинами четвертою та п'ятою статті 58 МК України також передбачено, що митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті. При цьому, ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов'язаних із продавцем осіб для виконання зобов'язань продавця.

Згідно із статтею 51 МК України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом. При цьому, декларант зобов'язаний: заявляти митну вартість, визначену ним самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об'єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; нести всі додаткові витрати, пов'язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації (стаття 52 МК України).

Відповідно до статті 57 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за основним методом (тобто за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції) та другорядними: за ціною договору щодо ідентичних товарів; за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; на основі віднімання вартості; на основі додавання вартості (обчислена вартість); за резервним. Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Статтею 53 МК України встановлено, що у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Документами, які підтверджують митну вартість товарів є: декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п'ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу); якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

В силу частини п'ятої статті 53 Митного кодексу України забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

З аналізу частин першої та другої статті 53 МК України вбачається, що Митним кодексом передбачено вичерпний перелік документів, що подається декларантом митному органу для підтвердження заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення.

Дана норма кореспондується з положеннями статті 318 МК України, якою встановлено, що митний контроль має передбачати виконання митними органами мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.

Це також відповідає стандартним правилам, встановленим пунктами 3.16 та 6.2 Загального додатку до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур, до якої Україна приєдналась згідно із Законом України від 15.02.2011 № 3018-VI «Про внесення змін до Закону України «Про приєднання України до Протоколу про внесення змін до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур», якими запроваджено стандартні правила: на підтвердження декларації на товари митна служба вимагає тільки ті документи, які є необхідними для проведення контролю за даною операцією та забезпечення виконання усіх вимог щодо застосування митного законодавства; митний контроль обмежується мінімумом, необхідним для забезпечення дотримання митного законодавства.

Відповідно до статті 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

Зокрема, статтею 58 МК України передбачено, що метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів. Метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов'язковою при її обчисленні. У разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи.

Згідно з частинами четвертою та п'ятою статті 54 МК України митний орган під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов'язаний, зокрема, здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Частиною третьою статті 53 МК України передбачено, що в разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Аналіз положень частини третьої статті 53, частин першої, другої та п'ятої статті 54, статті 58 МК України дає підстави для висновку про те, що митний орган при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості зобов'язаний перевірити складові числового значення митної вартості, правильність розрахунку, здійсненого декларантом, упевнитись в достовірності та точності заяв, документів чи розрахунків, поданих декларантом, а також відсутності обмежень для визначення митної вартості за ціною договору, наведених у статті 58 МК України.

Митний орган має право відійти від наведених вище законодавчих обмежень, що пов'язують з перевіркою основного переліку документів, які підтверджують митну вартість, та витребувати від декларанта додаткові документи лише якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, адже такі вади не дозволяють митному органу законно здійснити визначений законом мінімум митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи для розмитнення задекларованого товару.

Отже, з огляду на законодавчо встановлену компетенцію митниці при перевірці митної вартості імпортованих товарів, зазначені розбіжності повинні бути не будь-якими, а лише тими, що стосуються числового значення заявленої митної вартості чи розрахунку митної вартості здійсненої декларантом.

Суд вважає, що відповідач мав можливість та був зобовязаний визначити митну вартість за першим основним методом за ціною контракту і відповідно не мав права застосовувати другорядний метод визначення митної вартості, з огляду на наступне.

Так, при перевірці правильності визначення митної вартості товару, Запорізькою митницею встановлено, що документи, які надані до митного оформлення товару не містять всіх даних відповідно до обраного декларантом методу визначення митної вартості та містять розбіжності.

Запорізькою митницею встановлені такі розбіжності:

1) згідно умов договору від 11.02.2014 № 14143/ІМ та додатку до нього умовами оплати є - 100% передплата на протязі 30 днів після дати коносамента. До митного оформлення надане платіжне доручення від 25.03.2015 № TF113640CZAP0324 на загальну суму 78362,95 USD, тоді як загальна сума партії товару 40108,95 USD, що не відповідає умовам договору та не дає можливості упевнитись, що оплата була здійснена саме за заявлену партію товару;

2) встановлено, що документи, зазначені у частині другій ст.53 МК України не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, відповідно до ст. 53 МКУ,(якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, до митного оформлення одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують митну вартість, зокрема страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування). Заявлений до митного оформлення товар переміщується відповідно до умов Інкотермс «CIF - UA Іллічівськ». До митного оформлення жодного документа, що містить відомості про вартість страхування заявленого товару не надано.

Як було встановлено судом, поставка здійснювалась згідно із Додатком № 15 від 22.01.2015 до контракту № 14143/ІМ від 11.02.2014.

Так, платіжне доручення в іноземній валюті ТF113640С2АР0324 від 25.03.2015 на загальну суму 78362,95 дол. США містить у собі інформацію про сплату за товар згідно з проформою №від 26.01.2015 у розмірі 40108,95 дол. США та часткову сплату згідно з проформою № SC7 від 13.12.2014 в розмірі 38254,00 дол. США. що вказано у графах 70 та 72 платіжного доручення в іноземній валюті ТF113640С2АР0324 від 25.03.2015.

Коносамент датований 09.03.2015, тобто передплата здійснена на 16-й день з дати коносамента, згідно з умовами сплати за контактом № 14143/ІМ від 11.02.2014, додаток № 15 від 22.01.2015.

Щодо зауважень митного органу стосовно не надання позивачем до митного оформлення жодного документа, що містить відомості про вартість страхування заявленого товару, суд зазначає наступне.

Відповідно до умов поставки товару «CIF - UA Іллічівськ», згідно з правилами Інкотермс-2010, до вартості товару включені вартість товару, страхування і фрахт до порту призначення (лист Shandong Taihe Chemicals Co., Ltd №від 08.04.2015).

Також, у декларації митної вартості зазначено «витрати на страхування - 0,0000».

Таким чином, витрати на страхування включені до вартості товару, а тому не потребують додаткового документального підтвердження від позивача.

Крім того, суд зазначає, що у період дії гарантійних зобовязань декларант подавав до контролюючого органу пояснення та додаткові документи відповідно до листа від 15.06.2015 №15-06/01/36-15: виписки з бухгалтерської документації, страхового полісу від 06.03.2015 №, копії МД країни відправлення від 06.03.2015 №10794727.

З даного вбачається, що декларантом надано до митного органу усі необхідні документи, які підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та відомостей щодо ціни товарів, яка була фактично сплачена позивачем.

Таким чином, суд приходить до висновку про протиправність зроблених митницею висновків про наявність вказаних розбіжностей та про неможливість визначення митної вартості за першим основним методом за ціною контракту.

Суд також зазначає, що ненадання декларантом запитуваних митним органом документів, за відсутності обґрунтування неможливості визначення митної вартості товару за першим методом, не є достатнім для висновку про наявність підстав для застосування митним органом іншого методу визначення митної вартості. Зазначений висновок зроблено у постанові Верховного Суду України від 11 вересня 2012 року (реєстраційний №26347525 в Єдиному державному реєстрі судових рішень).

Згідно частини 6 статті 54 МК України митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі:

1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості;

2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;

3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу;

4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Відповідно до частини 1 статті 55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів. Прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити, зокрема, обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано, наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана митним органом; обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування, що встановлено частинами першою, другою статті 55 МК України.

В оскаржуваному рішенні зазначено, що митну вартість визначено із застосуванням методу 2г (резервного), на підставі наявної у митного органу інформації, згідно МД № 805150000/2015/000478 від 23.03.2015.

Частина перша статті 60 МК України встановлює, що у разі якщо митна вартість оцінюваних товарів не може бути визначена згідно з положеннями статей 58 і 59 цього Кодексу, за митну вартість береться прийнята органом доходів і зборів вартість операції з подібними (аналогічними) товарами, які продано на експорт в Україну і час експорту яких збігається з часом експорту оцінюваних товарів або є максимально наближеним до нього.

Приймаючи оскаржувані рішення про коригування митної вартості Запорізькою митницею у графі 33 спірного рішення, крім номера та дати митних декларацій, які були взяті за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, не надано пояснень щодо зроблених коригувань на обсягів партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та не зазначена докладна інформація та джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що митним органом неправомірно прийнято рішення про коригування митної вартості товарів №112050000/2015/000074/1 від 08.04.2015, у звязку із чим позовні вимоги у цій частині підлягають задоволенню.

Щодо вимоги позивача про зобовязання відповідача прийняти рішення про застосування (визначення) митної вартості товару після скасування її рішення щодо визначення (коригування) митної вартості товару і внести відповідні зміни до ВМД №112050000/2015/005264, суд зазначає наступне.

Скасовуючи рішення митного органу про визначення митної вартості товарів фактично визначається митна вартість ввезеного товару, заявлена декларантом, тобто, по-перше, права позивача в даному випадку вже поновлені судом шляхом скасування рішення про коригування митної вартості товарів; по-друге, нормативно не визначений обовязок митниці в такому випадку приймати рішення про визначення митної вартості товару за основним методом.

Таким чином, у задоволенні позову в цій частині суд відмовляє.

Щодо вимоги позивача про встановлення судового контролю за виконанням рішення, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.1 ст. 267 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, має право зобов'язати суб'єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Конструкція вказаної правової норми свідчить про те, що це є правом суду, а не імперативним обовязком.

З огляду на обставини справи, суд не вбачає підстав в даному випадку для застосування ст. 267 КАС України.

Крім того, гарантія виконання судового рішення забезпечується також положеннями ст. 14 КАС України, відповідно до якої постанови та ухвали суду в адміністративних справах, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання на всій території України.

Таким чином, у задоволенні позову в цій частині суд відмовляє.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно із частиною 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Відповідно до частини 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Частиною 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч.1 ст.94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є субєктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до ч. 3 ст. 94 КАС України, якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до заявлених вимог, а відповідачу відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Керуючись ст.ст. 2, 4, 7-12, 14, 86, 158-163 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1.Адіністративний позов задовольнити частково.

2.Визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів Запорізької митниці ДФС №112050000/2015/000074/1 від 08.04.2015.

3. У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

4. Присудити на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Логіст-Хім» () здійснені судові витрати у розмірі 24,36грн. за рахунок бюджетних асигнувань Запорізької митниці ДФС.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлені строки. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 КАС України, або прийняття постанови у письмовому провадженні - з дня отримання копії постанови, апеляційної скарги, з подачею її копії відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя Ю.В.Калашник