Справа № 1706/1114/12
Суддя: Чалий С.Я.
Дата ухвалення: 2015-10-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"22" жовтня 2015 р. м. Київ К/800/38277/13

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі суддів:

Чалого С.Я.

Гончар Л.Я.

Конюшка К.В.

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за касаційною скаргою ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 на постанову Житомирського апеляційного адміністративного суду від 20 червня 2013 року у справі за позовом ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 до виконавчого комітету Дубровицької міської ради Рівненської області про зобов'язання вичинити певні дії,-

в с т а н о в и л а :

У липні 2012 року позивачі звернулись до суду з позовом в якому просили визнати дії відповідача щодо відмови у приватизації житлових кімнат АДРЕСА_1, в м. Дубровиця, Рівненської області протиправними, зобов'язати відповідача прийняти рішення (розпорядження), яким передати вказані житлові кімнати у спільну часткову власність у рівних частках по 1/3 кожному співвласнику, зобов'язати відповідача визначити ОСОБА_4 уповноваженим співвласником кімнат НОМЕР_1, НОМЕР_2 у гуртожитку, а також зобов'язати виконавчий комітет Дубровицької міської ради Рівненської області видати позивачам свідоцтво про право власності на вказані вище кімнати в гуртожитку.

Постановою Дубровицького районного суду Рівненської області від 15 січня 2013 року, позовні вимоги задоволено.

Постановою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 20 червня 2013 року, рішення суду першої інстанції в частині визнання дій відповідача протиправними та зобов'язання визначити ОСОБА_4 уповноваженим співвласником кімнат НОМЕР_1, НОМЕР_2 в гуртожитку та зобов'язання видати свідоцтво про право власності на вказані кімнати в гуртожитку - скасовано та прийнято в цій частині нову постанову, якою в задоволенні позовних вимог відмовлено. В частині зобов'язання виконавчого комітету Дубровицької міської ради Рівненської області прийняти рішення про передачу позивачам житлових кімнат в гуртожитку у спільну часткову власність у рівних частках по 1/3 кожному співвласнику, доповнено словами «після узаконення позивачами усіх змін, що призвели до змін у плані цих приміщень, що підлягають приватизації та їх інженерному обладнанні або після приведення цих приміщень до попереднього стану».

Не погоджуючись з рішенням суду апеляційної інстанцій, позивачі звернулись з касаційною скаргою та, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить його змінити.

Заслухавши доповідь судді Вищого адміністративного суду України стосовно обставин, необхідних для прийняття рішення судом касаційної інстанції, перевіривши і обговоривши доводи касаційної скарги, проаналізувавши правильність застосування судами першої та апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Вищого адміністративного суду України приходить до висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Так, за змістом пункту 1 частини першої статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України справа адміністративної юрисдикції - це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Згідно з ч.2. ст. 4 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів для яких законом встановлено інший порядок судового вирішення.

У порядку цивільного судочинства розглядаються спори щодо права особи на житло (приватизація житла, взяття на облік громадян, які потребують поліпшення житлових умов, або зняття із такого обліку, надання житла, користування жилим приміщенням у будинку державного чи приватного жилого фонду, житлово-будівельних кооперативів, у гуртожитках, встановлення автономного опалення у приміщенні державного житлового фонду, зняття з реєстраційного обліку місця проживання за наявності спору, зобов'язання органу влади чи органу місцевого самоврядування здійснити необхідні дії щодо утримання у належному стані житлового будинку, виселення, а також спори щодо забезпечення житлових прав мешканців гуртожитків (стаття 25 Закону України від 4 вересня 2008 року № 500-VI "Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків") тощо). Такі спори є житловими (цивільними) спорами, незалежно від участі у справі як відповідача суб'єкта владних повноважень.

Враховуючи положення статті 1 ЦПК та статті 2 КАС України, не є публічно-правовим і розглядається у порядку цивільного судочинства спір між органом державної влади та/або органом місцевого самоврядування (суб'єктом владних повноважень) як суб'єктом публічного права та суб'єктом приватного права - фізичною особою, в якому управлінські дії суб'єкта владних повноважень спрямовані на виникнення, зміну або припинення цивільних прав фізичної особи.

У такому випадку це спір про право цивільне, незважаючи на те, що у спорі бере участь суб'єкт публічного права, а спірні правовідносини врегульовано нормами цивільного та адміністративного права.

За правилами цивільного судочинства розглядаються спори щодо договорів та інших правочинів, укладених відповідно до норм ЦК, інших актів цивільного законодавства, оскільки вони відрізняються від адміністративних договорів, спори щодо яких розглядаються адміністративними судами, тим, що згідно зі статтею 3 КАС адміністративний договір - це дво- або багатостороння угода, зміст якої становлять права та обов'язки сторін, що випливають із владних управлінських функцій суб'єкта владних повноважень, який є однією зі сторін угоди.

Для таких спорів характерна наявність відносин влади і підпорядкування, а для правочинів, укладених згідно із цивільним законодавством за участю суб'єкта владних повноважень, відносини ґрунтуються на юридичній рівності, вільному волевиявленні та майновій самостійності.

Враховуючи, що між сторонами у справі виникли правовідносини щодо визнання за позивачами права власності на житло шляхом приватизації кімнати у гуртожитку, тобто в даному випадку спір виник не з приводу владних повноважень органу місцевого самоврядування при реалізації управлінських функцій у сфері житлових відносин, а про право наймача житла на оформлення правовстановлюючого документу на таке житло, колегія суддів Вищого адміністративного суду України вказує, що вказаний спір не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Згідно п.8.ч.1 ст.223 КАС України суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право визнати судові рішення судів першої та апеляційної інстанції такими, що втратили законну силі, і закрити провадження.

Керуючись ст. ст. 223, 231 КАС України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Постанову Дубровицького районного суду Рівненської області від 15 січня 2013 року та постанову Житомирського апеляційного адміністративного суду від 20 червня 2013 року визнати такими, що втратили законну силу.

Провадження у справі за позовом ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 до виконавчого комітету Дубровицької міської ради Рівненської області про зобов'язання вичинити певні дії - закрити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строки та в порядку, встановленими статтями 237, 238, 239-1 КАС України.

Судді: