Справа № 2а-262/09/2316
Суддя: Тракало В.В.
Дата ухвалення: 2015-11-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 листопада 2015 року м. Київ К/800/32236/14

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

головуючого - судді суддівТракало В.В., Іваненко Я.Л., Мойсюка М.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_4 на постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 13 травня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_4 до управління праці та соціального захисту населення Соснівської районної у м. Черкаси ради про визнання дій протиправними, зобов'язання здійснити перерахунок та виплату допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2009 року позивачка звернулась до суду із зазначеним позовом до відповідача. Уточнивши позовні вимоги просила визнати неправомірними дії управління праці та соціального захисту населення Соснівської районної у м. Черкаси ради щодо відмови у здійсненні перерахунку допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням» № 2240, стягнути з відповідача на користь ОСОБА_4 недоотриману допомогу за період з 1 січня 2007 року по 25 травня 2009 року у розмірі 13646 грн. 83 коп. та зобов'язати відповідача провести індексацію недоотриманих сум допомоги.

Справа судами розглядалася неодноразово.

Ухвалою судді Соснівського районного суду м. Черкаси від 12 грудня 2013 року проведено заміну відповідача із управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Соснівської районної у м. Черкаси ради на управління соціального захисту населення Соснівського району департаменту соціальної політики Черкаської міської ради у зв'язку з реорганізацією.

Постановою Соснівського районного суду м. Черкаси від 23 січня 2014 року позов задоволено частково. Поновлено строк звернення до суду. Визнано протиправними дії управління праці та соціального захисту населення Соснівського району департаменту соціальної політики Черкаської міської ради щодо призначення та виплати ОСОБА_4 допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку у меншому розмірі та постановлено стягнути з відповідача на користь позивачки грошову допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку за період з 1 січня 2007 року по 25 травня 2009 року в сумі 13646 грн. 83 коп. з урахуванням індексації.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 13 травня 2014 року постанову суду першої інстанції скасовано в частині задоволення позовних вимог та в цій частині ухвалено нову постанову про відмову у задоволенні позову. В решті постанову суду першої інстанції залишено без змін.

У касаційній скарзі ставиться питання про скасування судового рішення суду апеляційної інстанції з підстав порушення норм матеріального та процесуального права та залишення в силі постанови суду першої інстанції.

Перевіривши правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі у межах доводів касаційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що ОСОБА_4 є матір'ю ОСОБА_5, народження ІНФОРМАЦІЯ_1 року, та отримує допомогу як особа, застрахована в системі соціального загальнообов'язкового державного страхування.

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач протиправно виплачував позивачці допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку у розмірі меншому ніж передбачено законом.

Скасовуючи постанову суду першої інстанції в частині задоволення позову та відмовляючи у задоволенні цих позовних вимог, суд апеляційної інстанції виходив з того, що дії відповідача щодо призначення та виплати позивачці допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку за 2009 рік є правомірними.

Проте погодитися з такими висновками суду апеляційної інстанції не можна.

Згідно ст. 159 КАС України судове рішення повинно бути законним та обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Всупереч вищенаведеній нормі закону висновки суду апеляційної інстанції не ґрунтуються на законі.

Відповідно до вимог частини першої статті 15 Закону України "Про державну допомогу сім'ям з дітьми" допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається у розмірі встановленого законом прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років.

Згідно ст. 43 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням" розмір допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається застрахованій особі у розмірі, що встановлюється правлінням Фонду, але не менше розміру прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Статтею 62 Закону України "Про Державний бюджет України на 2007 рік" прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років становив: з 1 січня - 434 грн., з 1 квітня - 463 грн., з 1 жовтня - 470 грн.

Пунктом 14 статті 71 Закону України "Про Державний бюджет України на 2007 рік" дію частини 1 статті 15 Закону України "Про державну допомогу сім'ям з дітьми" зупинено на 2007 рік.

Рішенням Конституційного Суду України від 9 липня 2007 року (справа про соціальні гарантії громадян) положення абзацу третього частини другої статті 56 та пункту 14 статті 71 Закону України "Про Державний бюджет України на 2007 рік" визнані неконституційними.

Отже, з 9 липня 2007 року вихідним критерієм обрахунку допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку виступав встановлений законом прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років.

Статтею 46 Конституції України громадянам гарантовано право на соціальний захист, що включає, зокрема, право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

До 1 січня 2008 року - дати набрання чинності Законом України "Про державний бюджет України на 2008 рік" від 28 грудня 2007 року № 107-VI правовідносини щодо виплати допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку регулювалися Законом України "Про державну допомогу сім'ям з дітьми" від 21 листопада 1992 року № 2811-ХІІ, дія якого поширювалася на осіб, не застрахованих в системі загальнообов'язкового державного соціального страхування (ст. 13) та Законом України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням" від 18 січня 2001 року № 2240-III, який поширював свою дію на застрахованих у зазначеній системі осіб. Розмір допомоги також визначався цими законами. Зокрема, ст. 43 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням" від 18 січня 2001 року № 2240-III було передбачено, що допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається застрахованій особі у розмірі, що встановлюється правлінням Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, але не менше розміру прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Пунктами 23, 25 розділу ІІ Закону України "Про державний бюджет України на 2008 рік" № 107-VI були внесені відповідні зміни до Закону України "Про державну допомогу сім'ям з дітьми" № 2811-ХІІ та Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням" № 2240-III. Зокрема, змінами до ст. 13 Закону України "Про державну допомогу сім'ям з дітьми" № 2811-ХІІ його дію поширено на застрахованих осіб, а із Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням" № 2240-III було виключено ст.ст. 40- 44.

Рішенням Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008, визнано неконституційними низку положень Закону України "Про державний бюджет України на 2008 рік" № 107-VI, в тому числі й пункту 25 розділу II вказаного Закону щодо виключення ст.ст. 40- 44 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням" № 2240-III.

Пунктом 2 розділу ІІІ Закону України "Про державний бюджет України на 2008 рік" № 107-VI було передбачено, що розділ II цього Закону діє до 31 грудня 2008 року.

Таким чином, з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення № 10-рп/2008 відновили свою дію вищезазначені положення Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням" № 2240-III, а з 1 січня 2009 року - ст. ст. 13, 15 Закону України "Про державну допомогу сім'ям з дітьми" № 2811-ХІІ.

Отже, висновок суду апеляційної інстанції, що положення пункту 23 розділу ІІ Закону України "Про державний бюджет України на 2008 рік" № 107-VI, яким внесено зміни до статей 13, 15 Закону України "Про державну допомогу сім'ям з дітьми" № 2811-ХІІ, залишалися чинними у 2009 році, є неправильним, адже свою дію відновили редакції цих статей до внесення в них змін Законом України "Про державний бюджет України на 2008 рік" № 107-VI.

До того ж, суд апеляційної інстанції дійшов помилкового висновку, що у 2009 році застосуванню підлягала постанова Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку призначення і виплати державної допомоги сім'ям з дітьми» від 27 грудня 2001 року № 1751 та посилався при цьому на постанову Верховного Суду України від 8 жовтня 2013 року (справа № 21-268а13). У зазначеній постанові йдеться про осіб, які не застраховані в системі загальнообов'язкового державного соціального страхування. У вказаній справі позов заявлено особою, яка застрахована в системі загальнообов'язкового державного соціального страхування.

За таких обставин, коли у даному випадку спір виник щодо виплати допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку за 2007-2009 роки особі, яка застрахована у системі соціального загальнообов'язкового державного соціального страхування, то на відносини щодо виплати допомоги такій особі у зазначеному періоді поширюються норми спеціального закону, яким є Закон України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням" № 2240-III, застосування до таких правовідносин положень Закону України "Про державну допомогу сім'ям з дітьми" № 2811-ХІІ та Порядку є помилковим.

Разом з тим не можна погодитись із висновками суду першої інстанції, що захисту підлягає порушене право позивачки за період з 1 січня 2007 року по 25 травня 2009 року та ще й із стягненням конкретної суми.

Враховуючи вищевикладені положення законодавства захисту підлягає порушене право позивачки з 9 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року та з 22 травня 2008 року до досягнення дитиною трирічного віку.

Відповідно до ч. 1 ст. 220 КАС України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Згідно ст. 225 КАС України суд касаційної інстанції має право змінити судове рішення, якщо у справі немає необхідності досліджувати нові докази або встановлювати обставини, а судове рішення, яке змінюється, є помилковим тільки в частині.

За таких обставин, постанова суду апеляційної інстанції підлягає скасуванню, а постанова суду першої інстанції - зміні.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 225, 230, 232 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити частково.

Постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 13 травня 2014 року скасувати.

Постанову Соснівського районного суду м. Черкаси від 23 січня 2014 року змінити, виклавши абзаци другий та третій резолютивної частини постанови в новій редакції:

«Визнати неправомірними дії управління праці та соціального захисту населення Соснівської районної у м. Черкаси ради щодо призначення та виплати ОСОБА_4 допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку у меншому розмірі за період з 9 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року та з 22 травня 2008 року до досягнення дитиною трирічного віку.

Зобов'язати управління праці та соціального захисту населення Соснівського району департаменту соціальної політики Черкаської міської ради нарахувати та виплатити ОСОБА_4 допомогу по догляду за дитиною до досягнення трирічного віку у розмірі, встановленому ст. 43 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням" за період з 9 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року та з 22 травня 2008 року до досягнення сином ОСОБА_5, народження ІНФОРМАЦІЯ_1 року, трирічного віку із врахуванням виплачених сум та із застосуванням індексу інфляції».

Постанова набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, оскарженню не підлягає.

Головуючий: Судді: В.В. Тракало Я.Л. Іваненко М.І. Мойсюк
оригіналом згідно