Справа № 544/1570/14-а
Суддя: Сайко О. О.
Дата ухвалення: 2014-08-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 544/1570/14-а
пров. № 2-а/544/37/2014
ПОСТАНОВА

іменем України

19 серпня 2014 року м. Пирятин

Пирятинський районний суд Полтавської області у складі:

головуючого судді Сайко О.О.,

за участі секретаря КостенкоТ.В..,

позивача ОСОБА_1 І.(фізичної особи),

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду на вул. Леніна, 41 адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора взводу ДПС ДАІ УМВС України у Хмельницькій області про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення від 15 липня 2014 року,

у с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 у липні 2014 року звернувся до суду з позовом до інспектора взводу ДПС ВДАІ УМВС України у Хмельницькій області про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення від 15 липня 2014 року.

.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 15 липня 2014 року інспектор ДПС взводу ВДАІ Хмельницького УМВС України ОСОБА_2, згідно постанови серії ПС 1 № 044267 у справі про адміністративне правопорушення, притягнув його до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 Кодексу України про адміністративні правопорушення (КУпАП) у вигляді штрафу в сумі 425 грн. У зазначеній постанові зі змісту позивач зміг лише прочитати, що він 15.07.2014 року о 22 год. 20 хв. в м. Хмельницькому по вулиці (начебто) Камянецькій скоїв адміністративне правопорушення передбачене ч.2 ст.122 КупАП. Та по суті скоєного ним порушення пункту 16.9 Правил дорожнього руху, як зазначено у протоколі про адміністративні правопорушення та у постанові у справу про адміністративні правопорушення, нічого не вказано. З цього протоколу позивач лише зрозумів, що інспектор звинувачує його в порушенні пункту 16.9 Правил дорожнього руху.

Вказує, що дійсно, 15.07.2014 року приблизно у зазначений у протоколі час він здійснював рух по перехрестю вулиць в м. Хмельницькому, з поворотом на цьому перехресті направо на червоний сигнал світлофору та на дозвільний сигнал додаткового вказівника «додаткову стрілку зеленого кольору». Поворот здійснював з крайньої правої полоси при подвійній полосі для руху. З протилежного боку перехрестя по подвійній полосі для руху транспортних засобів на зустріч йому стояло декілька автомобілів, що займали обидві полоси для руху. З лівого зустрічного ряду, автомобіль, що мав би здійснювати поворот на ліво (тобто позивачу на зустріч) не вмикав жовтого проблискового світла для повороту автомобіля на ліво. Позивач добре бачив і розумів, що зустрічний автомобіль та автомобіль, що стояв за ним позаду не вмикали «лівого повороту» та напевне будуть рухатись через перехрестя прямо і що позивач при повороті на право не перешкоджатиме їхньому руху. Впевнившись у безпечності маневру і що він не перешкоджаю руху автомобілів, що могли б рухатись наліво (позивачу на зустріч), позивач почав рух з поворотом на право. Тим більше, якби ці автомобілі здійснювали рух на ліво, тобто позивачу на зустріч, вони б швидко здійснили поворот і зробили б його раніше за нього, адже він рухався вантажним автомобілем із маленькою швидкістю, бо при повороті на право крайня права смуга для його руху була зайнята легковими автомобілями таксі, що стояли одразу на повороті, і на проїжджій частині для руху при повороті на право була нерівність дорожнього покриття, яку позивач мав минати на невеликій швидкості. Коли вже позивач завершив поворот направо, він почув звуковий сигнал позаду та у дзеркало заднього обзору побачив, що позаду знаходиться автомобіль з ввімкненими фарами без сигналу жовтого кольору повороту на ліво. Проїхавши ще деяку відстань, він зрозумів, що водій легковика сигналить та вимагає зупинки. Позивач зупинився, а з легковика, що обігнав його, з пасажирської сторони вийшов працівник міліції у формі і підійшовши почав кричати на нього, що він не пропустив їхній автомобіль та порушив Правила дорожнього руху. Через хвилин 20-30 підїхав працівник ДАІ, та оформив на позивача протокол. Всі його пояснення по суті начебто скоєного правопорушення Правил дорожнього руху співробітником ДАІ були проігноровані. Також йому не було надано можливості написати пояснення про події, що трапилися на перехресті. Чи були свідки йому не відомо, бо з їхніми поясненнями позивача працівник ДАІ не знайомив. У протоколі про таких свідків нічого не вказано. Також у протоколі про адміністративне правопорушення нічого не вказано про інші докази порушення правил дорожнього руху: фото, відеофіксація, тощо.

За таких обставин вважає, що зазначена постанова інспектора ДПС ОСОБА_2 є необгрунтованою та незаконною, внаслідок чого підлягає скасуванню. У відповідності до розділу 16 Правил дорожнього руху «Проїзд перехресть» позивач не порушував правил дорожнього руху і доказів такого порушення у його діях не має. У протоколі про адміністративне правопорушення про наявність таких доказів нічого не зазначено. При оформленні протоколу серія про адміністративне правопорушення від 15.07.2014 року, який згідно ст.251 КупАП є доказом у справі про адміністративне правопорушення, інспектором ДАІ ОСОБА_2 було складено протокол щодо позивача, але не вжито ніяких дій до встановлення свідків правопорушення, не проводилось опитування осіб, які були потерпілими внаслідок вчинення вказаного у протоколі адміністративного правопорушення або свідків скоєного правопорушення.

Крім домислів інспектора ДАІ ОСОБА_2, викладених ним у протоколі та постанові по справі про адміністративне правопорушення, ніяких доказів або інших обєктивних даних про скоєння позивачем адміністративного правопорушення, яке б посягало на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління передбачений ч.2 ст. 122 КупАП, не має. Безпосередньо саме керування автомобілем водієм ОСОБА_1 не є адміністративно-караним діянням, а бажання інспектора ВДАІ покращити свої показники в роботі та створити передумови для цього за рахунок дисциплінованих водіїв фактично є дисциплінарним проступком.

Крім цього , інспектором ДАІ ОСОБА_2 при розгляді адміністративної справи допущено порушення вимог ст.268 КупАП. Він не розяснював позивачу його права, не дав можливості викласти власноруч письмові пояснення з приводу складеного ним протоколу, не дав можливості скористатися юридичною допомогою адвоката чи іншого фахівця в галузі права. Таким чином, інспектор ВДАІ начеб-то сам встановив факт скоєння правопорушення, не зібравши та не зробивши будь-яких дій для збирання доказів його скоєння, склав протокол, проігнорувавши його пояснення, виніс постанову про накладення стягнення.

У судовому засіданні позивач підтримав позов, вважає, що складена відносно нього постанова про притягнення його до адміністративної відповідальності є незаконною. Пояснив, що у протоколі про вчинення ним правопорушення він зазначив у своїх поясненнях про порушення ним правил проїзду перехрестя вимушено, бо не мав права затримувати доставку вантажу, який перевозив. Просить скасувати постанову від 15 липня 2014 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 122 КУпАП та справу закрити.

Відповідач у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, своїм процесуальним правом надати заперечення до суду не скористався.

Згідно ст. 128 ч. 4 КАС України у разі неприбуття відповідача, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин розгляд справи не відкладається і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

Суд, заслухавши позивача, вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 11 ч. 1 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Судом установлено такі факти:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення, складеного інспектором взводу ДПС ВДАІ УМВС України у Хмельницькій області ОСОБА_2В, 15.07.2014 року близько 22 год. 20 хв ОСОБА_1 порушив вимоги п.16.9 Правил дорожнього руху України, що виразилося у тому, що він в м. Хмельницькому по вул. Кам'янецькій, керуючи автомобілем MAN Т61 12.210, д.н.з АА 3689 КН в напрямку стрілки зеленого кольору, встановленій на рівні червоного сигналу світлофора, не дав дорогу транспортному засобу, який здійснював поворот з іншого напрямку (а.с.6). На підставі протоколу інспектором ДАІ винесено постанову серії ПС 1 № 044267 по справі про адміністративне правопорушення, якою відповідно до ч.2 ст.122 КУпАП на позивача накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 425 грн (а.с.7).

Суд уважає вищевказану постанову такою, що підлягає скасуванню.

Відповідно до статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Доказом вини позивача у скоєнні адміністративного правопорушення наданий лише протокол про притягнення його до адмінвідповідальності, у якому нечітко та нерозбірливо виписані самі обставини проступку. Свою незгоду з притягненням його до відповідальності за адмінправопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП позивач надав інспектору взводу ДПС ВДАІ Хмельницького УМВС України у ході складання протоколу про вчинення правопорушення. Проте, при складанні протоколу свідки вчинення правопорушення були відсутні.

Вимоги суду надати матеріали справи відносно скоєного позивачем адмінправопорушення відповідач проігнорував.

Враховуючи пояснення позивача, обєктивно оцінивши наявні у справі докази, суд не приймає складений відносно позивача протокол про адмінправопорушення як належний доказ його вини, оскільки дані, що він містить, не підтверджуються іншими доказами у їх сукупності та не дозволяють суду повно встановити всі обставини скоєного правопорушення.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Ч. 1 ст. 71 КАС України вказує, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 72 цього Кодексу.

Згідно ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідач обставин, на які є посилання у протоколі та постанові про адмінправопорушення відносно позивача, не довів і доказів, які б спростовували б показання позивача про відсутність порушення ним ПДР України, суду не надав.

Наявні у справі докази, неподання відповідачами допустимих доказів правомірності свого рішення, вказують на наявність всіх підстав для задоволення позову ОСОБА_1 та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.

На підставі викладеного, суд вважає необхідним скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення серії ПС 1 № 044267 від 15 липня 2014 року по справі про адміністративне правопорушення, винесену інспектором взводу ДПС ВДАІ УМВС України у Хмельницькій області ОСОБА_2 про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП .

Керуючись ст. ст. 7 - 11, 69 - 72, 86, 159 - 163, 171-2 КАС України, ст. ст. 280, 288, 293 КУпАП, суд

п о с т а н о в и в :

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати незаконною та скасувати постанову серії ПС 1 № 044267 від 15 липня 2014 по справі про адміністративне правопорушення, винесену інспектором взводу ДПС ВДАІ УМВС України у Хмельницькій області ОСОБА_2, про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП з накладенням стягнення у виді штрафу у розмірі 425 грн.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий:

Повний текст постанови складений 26.08.2014