Справа № 6-2313ц15
Суддя: Романюк Я.М.
Дата ухвалення: 2015-10-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

30 жовтня 2015 року м. Київ
Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

Романюка Я.М.,Гуменюка В.І.,Сімоненко В.М.,

розглянувши заяву ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 24 червня 2015 року в справі за скаргою ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на постанови державного виконавця у справі за позовом публічного акціонерного товариства «Комерційний Банк «Надра» до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості,

встановила:

Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 3 грудня 2014 року скаргу ОСОБА_4, ОСОБА_5 задоволено. Визнано незаконними та скасовано постанови державного виконавця Другого міського відділу ДВС Хмельницького міськрайонного управління юстиції від 17 липня 2014 року про накладення арешту на все належне ОСОБА_4 майно та оголошення заборони на його відчуження по виконавчому провадженню № 44069577, на підставі якої накладено арешт на нерухоме і рухоме майно та про накладення арешту на належне ОСОБА_5 нерухоме майно та оголошення заборони на його відчуження по виконавчому провадженню № 44069723, на підставі якої накладено арешт на нерухоме майно. Зобов'язано державного виконавця Другого міського відділу ДВС Хмельницького міськрайонного управління юстиції надати ОСОБА_4 та ОСОБА_5 строк для добровільного виконання рішення суду від 27 листопада 2013 року.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 24 червня 2015 року касаційну скаргу ОСОБА_4, ОСОБА_5 відхилено, ухвалу суду апеляційної інстанції залишено без змін.

У поданій до Верховного Суду України заяві про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 24 червня 2015 року ОСОБА_4 та ОСОБА_5 просять скасовувати ухвалу суду касаційної інстанції та прийняти нову постанову якою задовольнити скаргу з підстави, передбаченої пунктом першим частини 1 статті 355 ЦПК України, - неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах, а саме статей 20, 24, 30, 31 Закону України «Про виконавче провадження».

Перевіривши доводи заяви, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України дійшла висновку про те, що у допуску справи до провадження необхідно відмовити.

Скасовуючи ухвалу суду першої інстанції та відмовляючи у задоволенні скарги суд апеляційної інстанції, з висновком якого погодився суд касаційної інстанції, виходив із того, що дослідивши виконавче провадження в ході судового розгляду з'ясовано, що у виконавчому листі зазначено адресу боржника ОСОБА_4 - АДРЕСА_1. На підставі частини третьої статті 19 Закону у заяві про відкриття виконавчого провадження щодо виконання рішення про майнове стягнення стягувач має право просити державного виконавця накласти арешт на майно та кошти боржника та оголосити заборону на його відчуження, а тому державним виконавцем під час здійснення виконавчих дій було дотримано положення Закону України «Про виконавче провадження» щодо накладення арешту на майно боржників.

У наданій для порівняння постанові Вищого господарського суду України від 27 червня 2012 року, суд касаційної інстанції виходив із того, що висновок судів про те, що постанова державного виконавця про накладення арешту на майно боржника ПАТ «Приват Інтертрейдінг» в розмірі суми боргу та оголошення заборони на його відчуження від 11 жовтня 2011 року не суперечить частині третій пункту 5 статті 11 Закону України «Про виконавче провадження», яка надає право виконавцю накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законом порядку, є неправомірним, оскільки вказана стаття регулює порядок саме примусового виконання рішення. Між тим, враховуючи ненадання боржнику строку для добровільного виконання рішення, накладення арешту на майно боржника є передчасним:

Порівняння вищенаведеного судового рішення із судовим рішенням, про перегляд якого подано заяву, не дає підстав для висновку про те, що суд касаційної інстанції при розгляді двох чи більше справ за тотожних предмета спору, підстав позову та за аналогічних обставин і однакового регулювання нормами матеріального права спірних правовідносин дійшов протилежних висновків щодо заявлених позовних вимог.

Керуючись статтею 360 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а:

У допуску до провадження Верховного Суду України справи за скаргою ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на постанови державного виконавця у справі за позовом публічного акціонерного товариства «Комерційний Банк «Надра» до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за заявою ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 24 червня 2015 року відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Я.М. Романюк

В.І. Гуменюк

В.М. Сімоненко