Справа № К/9991/16284/12-С
Суддя: Іваненко Я.Л.
Дата ухвалення: 2015-11-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 листопада 2015 року м. Київ К/9991/16284/12

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

головуючого - судді суддів:Іваненко Я.Л., Мойсюка М.І., Тракало В.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_4 до Відділу державної служби охорони при Управлінні Міністерства внутрішніх справ України в Миколаївській області про скасування наказу, поновлення на роботі, стягнення середньої заробітної плати та моральної шкоди за касаційною скаргою ОСОБА_4 на постанову Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 12 травня 2009 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 14 грудня 2011 року,

в с т а н о в и л а :

У вересні 2007 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до Відділу державної служби охорони при Управлінні Міністерства внутрішніх справ (далі - УМВС) України в Миколаївській області, в якому просив: скасувати наказ начальника Відділу державної служби охорони при УМВС України в Миколаївській області № 82 о/с від 23 серпня 2007 року, як незаконний; зобов'язати відповідача поновити ОСОБА_4 на посаді начальника пункту централізованого спостереження Южноукраїнського відділу державної служби охорони при УМВС України в Миколаївській області; стягнути з відповідача середню заробітну плату у сумі 1300 грн. та моральну шкоду у розмірі 10 000 грн.

Постановою Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 12 травня 2009 року, залишеною без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 14 грудня 2011 року, позивачу відмовлено у задоволенні позову.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій та прийняти нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги.

Перевіривши за матеріалами справи доводи касаційної скарги та правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі у межах доводів касаційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що ОСОБА_4 з 25 липня 2003 року по 23 серпня 2007 року проходив службу на посаді начальника Южноукраїнського відділу державної служби охорони при УМВС України в Миколаївській області.

Наказом начальника Відділу державної служби охорони при УМВС України в Миколаївській області № 82о/с від 23 серпня 2008 року майора міліції ОСОБА_4 з 23 серпня 2007 року звільнено з органів внутрішніх справ у запас Збройних Сил України за пунктом 64 «д» (через службову невідповідність) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ.

Підставою для звільнення позивача стали результати атестації від 20 липня 2007 року, згідно висновків якої ОСОБА_4 займаній посаді не відповідає та підлягає звільненню з органів внутрішніх справ. З висновками атестації позивач ознайомлений, про що власноруч зазначив на другому аркуші атестаційного листа.

Вважаючи своє звільнення незаконним, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Відмовляючи у задоволенні адміністративного позову, суд першої інстанції, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що порушення при проведенні атестації ОСОБА_4 та складанні атестаційного листа від 20 липня 2007 року відсутні. Звільняючи позивача з роботи відповідач діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. .

Колегія суддів погоджується з такими висновками судів першої та апеляційної інстанцій з огляду на наступне.

Пунктом 10 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29 липня 1991 року № 114 (далі - Положення) передбачено, що особи рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ користуються всіма соціально-економічними, політичними та особистими правами і свободами, виконують усі обов'язки громадян, передбачені Конституцією та іншими законодавчими актами, а їх права, обов'язки і відповідальність, що випливають з умов служби, визначаються законодавством, Присягою, статутами органів внутрішніх справ і цим Положенням.

Відповідно до пункту 64 «д» Положення особи середнього, старшого і вищого начальницького складу звільняються зі служби в органах внутрішніх справ в запас (з постановкою на військовий облік) через службову невідповідність.

З метою вдосконалення діяльності органів внутрішніх справ, підвищення ефективності їх роботи, поліпшення добору, розстановки і виховання кадрів, стимулювання підвищення кваліфікації, ініціативності, творчої активності та відповідальності працівників за доручену справу проводиться атестація осіб рядового і начальницького складу. При цьому всебічно оцінюються їх ділові, професійні, моральні та особисті якості, рівень культури і здатність працювати з людьми, робляться висновки про відповідність займаній посаді і даються рекомендації щодо подальшої служби (пункт 47 Положення).

Згідно з пунктом 48 Положення атестація осіб середнього, старшого і вищого начальницького складу проводиться на кожній із займаних посад через чотири роки, а також при призначенні на вищу посаду, переміщенні на нижчу посаду і звільненні з органів внутрішніх справ, якщо переміщення по службі або звільнення провадиться по закінченні року з дня останньої атестації, а у виняткових випадках незалежно від цього строку.

Аналогічне правило містить і підпункт 1.4 пункту 1 Інструкції про порядок проведення атестування особового складу органів внутрішніх справ України, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 22 березня 2005 року № 181 (далі - Інструкція), відповідно до якого атестування осіб середнього, старшого і вищого начальницького складу проводиться: на кожній із займаних посад - через 4 роки; при призначенні на вищу посаду, переміщенні на нижчу посаду і звільненні з органів внутрішніх справ, якщо переміщення по службі або звільнення провадиться по закінченні року з дня останньої атестації, а у виняткових випадках (зокрема при скороченні штатів чи реорганізації органів внутрішніх справ України) незалежно від цього строку.

За змістом пункту 4.11 Інструкції особами, що не відповідають займаним посадам, є не тільки працівники в силу фізичного стану, хвороби, неналежної професійної підготовки, але й особи, які порушують установлені чинним законодавством порядок і правила несення служби. До таких осіб можна віднести й осіб, які зловживали своїми правами, порушували встановлені чинним законодавством обов'язки по виконанню служби.

Метою проведення атестації із будь-яких зазначених вище підстав є вирішення можливості в той чи інший спосіб залишення на службі і, як крайній захід, пропозиція щодо звільнення зі служби у зв'язку зі службовою невідповідністю виходячи з професійних, моральних і особистих якостей.

Як вбачається з матеріалів справи, згідно атестаційного листа позивач за час служби в органах внутрішніх справ нормативні документи, що регламентують діяльність ОВС та підрозділів ДСО, вивчив, але не завжди керується ними в практичній діяльності. Функціональні обов'язки згідно займаної посади виконує не в повному обсязі. Внаслідок неналежної організації роботи технічної служби підрозділу, яку він очолює, не виконані планові завдання щодо прийняття об'єктів під охорону на 2007 рік. В службовій діяльності ОСОБА_4 мали місце факти зради інтересів ДСО. На незадовільному рівні проводиться робота по боротьбі з злочинністю та адмінправопорушеннями. Мають місце факти порушення ОСОБА_4 службової дисципліни, за період проходження служби мав 3 дисциплінарні стягнення. По характеру неврівноважений, неадекватно реагує на критику з боку керівництва.

За таких обставин, коли судами не встановлено порушень у проведенні атестації позивача та складанні атестаційного листа, згідно якого встановлена невідповідність займаній посаді ОСОБА_4, суд першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції, обґрунтовано відмовив у задоволенні позову.

Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку, що судами при розгляді справи допущені порушення норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до вимог частини 1 статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

За правилами статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Тому колегія суддів, перевіривши у межах касаційної скарги правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, приходить до висновку, що касаційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій - без змін.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 224, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення, а постанову Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 12 травня 2009 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 14 грудня 2011 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, оскарженню не підлягає.

Головуючий: Я.Л. Іваненко

Судді: М.І. Мойсюк

В.В. Тракало