Справа № 810/3529/15
Суддя: Терлецька О.О.
Дата ухвалення: 2015-10-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 жовтня 2015 року 810/3529/15

Суддя Київського окружного адміністративного суду Терлецька О.О., розглянувши порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фоззі-Фуд" до Київської міської митниці ДФС про визнання протиправними та скасування рішень,

в с т а н о в и в:

До Київського окружного адміністративного суду звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю "Фоззі - Фуд" з позовом до Київської міської митниці ДФС про визнання протиправними та скасування рішень про коригування заявленої митної вартості.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідачем необґрунтовано та з порушенням норм митного законодавства були винесені оскаржувані рішень про коригування митної вартості товарів. Просив суд задовольнити позов.

Відповідач проти позову заперечував, з мотивів викладених в письмових запереченнях.

У судове засідання сторони повідомлені належним чином про дату, час та місце розгляду адміністративної справи не зявились. Від представника позивача надійшло клопотання про розгляд справи без його участі, у порядку письмового провадження, від представника відповідача заперечення проти позову.

Згідно із частиною четвертою статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі неприбуття відповідача, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин розгляд справи може не відкладатися і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

Відповідно до частини шостої статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Судом встановлено, що для розгляду і вирішення даної справи відсутня потреба у заслуховуванні свідків чи експертів, також немає інших перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, зазначених у статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України, тому суд вирішив розгляд справи проводити в порядку письмового провадження на основі наявних у матеріалах справи доказів.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з наступного.

ТОВ «Фоззі-Фуд» (покупець) було укладено із компанією Green Egypt for Agricultural Investment Co. (постачальник, резидент Єгипту) контракт №734 від 22.01.2015 про поставку товарів.

Відповідно до п.2.1. цього контракту всі ціни на товар зазначаються в інвойсах на кожну партію товару. Ціна включає в себе вартість товару, тари, термоупаковки, маркування,

навантаження та витрати на митне оформлення товару в країні продавця.

В п. 3.1. контракту передбачено, що поставка відбувається на умовах FOB Damietta портове місто Дамьєта в Єгипеті) відповідно до Інкотермс 20102.

Пунктом 8.1. контракту передбачено, що оплата за товар проводиться шляхом банківського переказу на рахунок постачальника в такому порядку:

- передоплата 50% від вартості партії товару по проформі інвойсу або інвойсу;

- оплата 50% які залишилися протягом 14 календарних днів з дати митного оформлення товару.

Перевезення товару із порту Дамьєта (Египет) до порту Одеса здійснювалося морським перевізником СМА CGM Shipping Agencies Ukraine Ltd.

Відповідно до контракту №734 від 22.01.2015 ТОВ «Фоззі-Фуд» було завезено в Україну партію товару - «апельсини солодкі, свіжі, сорт «Navel», розфасовані орієнтовно по 15 кг., код УКТЗЕД НОМЕР_1, виробник Green Egypt For Agricultural Investment Co.(Agreen), країна виробництва Єгипет».

В режимі імпорту ТОВ «Фоззі-Фуд» 10.02.2015 року подані такі митні декларації:

1. №100260002/2015/169734 від 10.02.2015 (поставка-734-1),

2. №100260002/2015/169729 від 10.02.2015 (поставка - 734-2),

3. №100260002/2015/169733 від 10.02.2015 (поставка - 734-3),

4. №100260002/2015/169741 від 10.02.2015 (поставка-734-4),

5. №100260002/2015/169728 від 10.02.2015 (поставка - 734-5),

6. №100260002/2015/169727 від 10.02.2015 (поставка - 734-6),

7. №100260002/2015/169738 від 10.02.2015 (поставка - 734-7).

Вартість товару визначена позивачем за першим методом (ціною контракту) на рівні 0,4156 USD/кг.

Разом із митними деклараціями були подані декларації митної вартості, в яких були задекларовані такі складові митної вартості товару:

- фактурна вартість товару зазначена в інвойсі, яка включає всі витрати повязані із доставкою, пакування та транспортуванням товару до порту Дамьєта (Египет);

- витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця звезення на митну територію України;

- витрати на страхування цих товарів.

Для підтвердження задекларованих складових митної вартості товару ТОВ «Фоззі-Фуд» були подані 7 аналогічних пакетів документів:

1. картку обліку особи, яка здійснює операції з товарами (dl602);

2. міжнародну автомобільну накладну (CMR) (2730);

3. коносамент EG10368228 (2761);

4. платіжне доручення №2513 від 30.01.2015, що підтверджує зартість товару (3002)

5. документ, що підтверджує вартість перевезення товару - довідка (3007)

6. рахунок-фактура (інвойс) (3105);

7. пакувальний лист (3141);

8. страховий поліс (3530);

9. зовнішньоекономічний контракт №734 (4104);

10. договір на перевезення вантажу №378 (4301);

11. інформацію про позитивні результати санітарно-епідеміологічного контролю товару (5501), фіто-санітарного контролю товару (5503), радіологічного контролю товару (5504);

12. резервна позиція (5511);

13. сертифікат про походження товару форми А (7001)

14. договір страхування № 101014611 (9000);

15. сертифікат якості б/н (9000);

16. виписка по особовому рахунку (9000)

Перевіривши подані позивачем документи Київська міська митниця ДФС виявила недоліки у поданих документах, а саме:

1) сума зазначена в платіжному дорученні від 30.01.2015 №2513 не відповідає умовам п. 8 контракту від 22.01.2015 №734, де зазначено що здійснюється 50% передоплата за товар від вартості партії товару по проформі інвойсу або інвойсу;

2) в платіжному дорученні від 30.01.2015 №2513 відсутнє посилання на проформу інвойсу інвойс, відповідно до п.8.1 контракту від 22.01.2015 №734;

3) враховуючи п. 10.2 контракту від 22.01.2015 №734, згідно ч.3 ст. 180 Господарського кодексу України при укладенні господарського договору сторони зобовязані у будь-якому разі погодити предмет, ціну та строк дії договору, відповідно п.2 контракту ціна на товар встановлюється на кожну партію товару, документального підтвердження узгодження цін у за контрактом декларантом не надано;

4) п. 10.1 договору про перевезення від 19.04.2011 №378 передбачено кінцева дата дії даного контракту 31.12.2012, ніяких додаткових угод, які б підтверджували дійсність даного договору немає.

5) відсутні документи від перевізника товару, що підтверджують вартість перевезення товару, а саме, п. 6 договору про перевезення від 19.04.2011 №378, зазначено, що оплата за перевезення товару здійснюється на протязі 14 днів з дати виставленого інвойсу перевізником, банківський рахунок на сплату зазначених послуг та інвойс до митного оформлення не надані.

На вимогу відповідача надати додаткові документи, Листами від 10.02.2015 вих. №60 (поставка 734-7), від 10.02.2015 вих. №59 (поставка 734- 6), від 10.02.2015 вих. №58 (поставка 734-5), від 10.02.2015 вих. №64 (поставка 734-4), від 10.02.2015 вих. №63 (поставка 734-3), від 10.02.2015 вих. №66 (поставка 734-2), від 10.02.2015 вих. №65 (поставка 734-1) ТОВ «Фоззі-Фуд» надало додаткові документи, а саме:

- прайс-лист від 05.01.2015

- комерційну пропозицію від 05.01.2015

- інші документи, які уже подавалися підчас оформлення.

Митний орган не погодився із заявленою митною вартістю товарів та визначив її шостим методом на рівні 0,90 USD/кг. прийнявши рішення про коригування:

1. №100260002/2015/000096/1 від 10.02.2015 (поставка 734_1);

2. №100260002/2015/000097/1 від 10.02.2015 (поставка 734_2);

3. №100260002/2015/000093/1 від 10.02.2015 (поставка 734_3);

4. №100260002/2015/000095/1 від 10.02.2015 (поставка 734_4);

5. №100260002/2015/000100/1 від 10.02.2015 (поставка 734_5);

6. №100260002/2015/000098/1 від 10.02.2015 (поставка 734

7. №100260002/2015/000102/1 від 10.02.2015 (поставка 734_7).

Позивач не погоджуючись з прийнятими рішеннями про коригування митної вартості, вважає їх безпідставними та незаконними, а тому звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд зазначає таке.

Статтею 7 Митного кодексу України передбачено, що державну митну справу становлять визначені порядок і умови переміщення товарів через митний кордон України, їх митний контроль та митне оформлення, застосування механізмів тарифного і нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності, справляння митних платежів, ведення митної статистики, обмін митною інформацією, ведення Української класифікації товарів зовнішньоекономічної діяльності, здійснення відповідно до закону державного контролю нехарчової продукції при її ввезенні на митну територію України, запобігання та протидія контрабанді, боротьба з порушеннями митних правил, організація і забезпечення діяльності органів доходів і зборів та інші заходи, спрямовані на реалізацію державної політики у сфері державної митної справи, становлять державну митну справу.

Згідно з частиною першою статті 49 Митного кодексу України, митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відповідно до норм ч. 2 - ст.53 Митного кодексу України, - документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п'ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

У разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

У разі якщо орган доходів і зборів має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв'язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів, крім документів, зазначених у частинах другій та третій цієї статті, подає (за наявності) такі документи: 1) виписку з бухгалтерських та банківських документів покупця, що стосуються відчуження оцінюваних товарів, ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів на території України; 2) довідкову інформацію щодо вартості у країні-експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам; 3) розрахунок ціни (калькуляцію).

Відповідно до ч.2 ст.55 Митного кодексу України, - прийняте органом доходів і зборів письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: 1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; 2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; 3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана органом доходів і зборів; 4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування; 5) інформацію про: а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною органом доходів і зборів; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу X цього Кодексу в розмірі, визначеному органом доходів і зборів відповідно до частини сьомої цієї статті; б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості до органу вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду.

Окрім того, оскаржуване рішення не містить обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування. Разом з тим, суд звертає увагу, що відповідачем у справі не було ніяким чином доведено проведення дій щодо можливості застосування інших методів визначення митної вартості товару, окрім резервного.

Відповідно до ст.57 Митного кодексу України, - визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності. При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

Системний аналіз зазначених норм приводить суд до висновку, що до прийняття рішення про застосування шостого методу, відповідач повинен був провести консультації та інші дії в межах своїх повноважень (зокрема по отриманню документів та відомостей) щодо можливості застосування кожного з 2 по 5 методів, та результатами яких така можливість була б обґрунтовано виключена.

Натомість оскаржуване рішення містить формальну відсилку про неможливість застосування 2 5 методів визначення митної вартості.

Згідно із пунктом першим статті 64 Митного кодексу України у разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58 - 63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GATT).

Приписи статті 19 Конституції України передбачають, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до пункту другого статті 64 Митного кодексу України Митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) органами доходів і зборів митних вартостях.

В Постанові Вищого адміністративного суду України від 26.03.2015р., винесеній у справі № К/800/42105/14, зазначено, що рішення про митне оформлення товару не може базуватися виключно на інформації Єдиної автоматизованої інформаційної системи Держмитслужби, оскільки порядок її формування, ведення, отримання інформації, а також порядок використання її даних субєктами господарських відносин при здійсненні ними зовнішньоекономічної діяльності Митним кодексом не передбачено. Також необхідно врахувати, що в Єдиній автоматизованій інформаційній системі Держмитслужби відсутня інформація про коригування заявленої митної вартості товарів та методів її визначення. Тому, така інформаційна база не містить всіх обєктивних даних щодо імпортованих в Україну товарів, які підтверджуються документально і підлягають обчисленню.

Отже, суд піддає сумніву правомірність порядку застосування шостого (резервного) методу визначення митної вартості.

З норми ч.1 та ч.2 ст.64 Митного кодексу України слідує, що законодавець не розкриває змісту та порядку застосування шостого методу визначення митної вартості товарів, в той же час, наділяє відповідача повноваженнями розсуду визначати такий зміст і порядок. Виходячи з принципу правової визначеності та принципів обгрунтування, розсудливості та добросовісності, визначеними як умова правомірності рішення суб'єкта владних повноважень, суд зауважує, що відповідач до винесення оскаржуваного рішення повинен був довести до позивача зміст та порядок застосування шостого(резервного методу).

Однак, оскаржуване рішення, письмові заперечення відповідача не містять опису такого змісту та порядку. За таких умов суд вважає недоведеними відповідачем вчинення належних дій по визначенню змісту та порядку застосування такого методу визначення митної вартості, що, в свою чергу, нівелює числове значення митної вартості визначеної відповідачем в оскаржуваному рішенні.

Описані вище порушення одночасно є порушеннями прав позивача на правомірне рішення суб'єкта владних повноважень, з врахуванням принципів визначених статтею 2 Кодексу адміністративного судочинства України.

Викладене приходить суд до висновку, що оскаржувані картка відмови та рішення, які опосередковують застосування шостого (резервного) методу визначення митної вартості товарів, - є протиправними, а тому підлягають скасуванню.

Відповідно до частини 1 статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є субєктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивачем до суду було надано платіжне доручення від 07.08.2015 року №2971875, згідно з яким судові витрати позивача становлять 487,20 грн.

Керуючись статтями 11, 14, 70, 71, 72, 86, 94, 159-163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

п о с т а н о в и в:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати рішення Київської міської митниці Державної фіскальної служби про коригування заявленої митної вартості від 10.02.2015 №100260002/2015/000096/1, №100260002/2015/000097/1, №100260002/2015/000093/1, №100260002/2015/000095/1, №100260002/2015/000100/1, №100260002/2015/000098/1, №100260002/2015/000102/1.

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фоззі-Фуд" за рахунок бюджетних асигнувань Київської міської митниці Державної фіскальної служби України судові витрати у розмірі 487(чотириста вісімдесят сім) гривень 20 копійок.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано в установлені строки. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду подається до Київського апеляційного адміністративного суду через Київський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Терлецька О.О.