Справа № 826/3629/15
Суддя: Погрібніченко І.М.
Дата ухвалення: 2015-11-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

09 листопада 2015 року № 826/3629/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Погрібніченка І.М., суддів: Іщука І.О., Шулежка В.П. розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовомОСОБА_1
до третя особаДержавної реєстраційної служби України, Реєстраційної служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві, Міністерства юстиції України Товариство з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс»
провизнання протиправним та скасування рішення, запису та зобов'язання вчинити певні дії,

О Б С Т А В И Н И С П Р А В И:

ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач) звернувся з позовом до Державної реєстраційної служби України (далі по тексту - відповідач-1), Реєстраційної служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві (далі по тексту - відповідач-2) та Міністерства юстиції України (далі по тексту - відповідач-3), за участі третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс» про:

- визнання протиправним з дня його прийняття та скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 19077302 від 04.02.2015, прийняте державним реєстратором Державної реєстраційної служби України стосовно квартири АДРЕСА_1;

- скасування запису у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно № 8616376 від 31.01.2015, вчиненого державним реєстратором Головного управління юстиції у м. Києві про реєстрацію речового права власності на квартиру АДРЕСА_1 (РНОНМ 00) за Товариством з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс» ();

- зобов'язання Реєстраційну службу Головного територіального управління юстиції у м.Києві відновити запис у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно щодо державної реєстрації речового права власності на квартиру АДРЕСА_1 (РНОНМ 00) за ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1).

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідачем протиправно прийнято оскаржуване рішення.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Представники відповідачів проти позовних вимог заперечили з підстав правомірності прийняття оскаржуваного рішення.

Представник третьої особи заперечень проти позовних вимог до суду не надав.

На підставі частини 6 ст. 128 КАС України суд прийшов до переконання про можливість подальшого розгляду даної справи в порядку письмового провадження.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 на праві приватної власності, на підставі посвідченого 06.09.2004 приватним нотаріусом КМНО Морозовою С.В. за реєстровим №10575 договору купівлі-продажу квартири, належить квартира АДРЕСА_1.

Право власності позивача на вказаний об'єкт нерухомості зареєстровано 16.09.2004 Київським міським бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна за реєстровим № 948.

14 жовтня 2004 року між позивачем та АКБ «ТАС-Комерцбанк» укладено іпотечний договір на забезпечення кредитного договору №346/л-р від 06.09.2004р.

Право вимоги на квартиру АДРЕСА_1 в подальшому передано ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» на підставі договору факторингу від 28.11.2012р. №15, договору про відступлення прав за іпотечним договором від 28.11.2012р.

31.01.2015р. державним реєстратором Сипчук К.М. вчинено реєстраційний запис в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, а саме: реєстрація права власності на квартиру АДРЕСА_1 за ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 19077302 від 04.02.2015р.

Так, як вбачається з реєстраційної справи щодо реєстрації прав власності на об'єкт нерухомого майна-квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, 31.01.2015р. до Реєстраційної служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві звернулась уповноважена особа ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» Степанько І.В. з заявою №19000423 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, до якої були додані наступні документи:

- договір про внесення змін №3918, технічний паспорт, довіреність 64-ппд, лист №И-2087-512717, копія паспорту, рекомендоване повідомлення №82, копія повідомлення, копія кредитного договору №346/л-р, копія технічного паспорту, виданого 31.01.2015р.; кредитний договір №346/л-р, додаткова угода №1, №2, №3, договір про внесення змін та доповнень №4, №5, іпотечний договір №3, копія повідомлення №0027591, копія договору факторингу №15, витяг з ЄДРПОУ, копія статуту, довідка розрахунок, копія наказу №22, копія протоколу №02/03.

За результатами розгляду поданих ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» документів, державним реєстратором 04.02.2015р. прийнято рішення №19077302 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, відповідно до якого зареєстровано права власності на об'єкт нерухомого майна-квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 за ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс».

Незгода позивача з записом від 31.01.2015р. №8616376 та рішенням від 04.02.2015р. №19077302 про проведення державної реєстрації права власності на об'єкт нерухомого майна-квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 за ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» та необхідність зобов'язання у зв'язку із цим відповідача вчинити певні дії обумовила позивача звернутися до суду з адміністративним позовом.

Вирішуючи дану адміністративну справу, суд виходить з наступного.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини третьої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з нормативним приписом статті 182 Цивільного кодексу України, право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Державна реєстрація прав на нерухомість є публічною, здійснюється відповідним органом, який зобов'язаний надавати інформацію про реєстрацію та зареєстровані права в порядку, встановленому законом. Відмова у державній реєстрації права на нерухомість, ухилення від реєстрації, відмова від надання інформації про реєстрацію можуть бути оскаржені до суду. Порядок проведення державної реєстрації прав на нерухомість та підстави відмови в ній встановлюються законом.

Таким законом, який визначає правові, економічні, організаційні засади проведення державної реєстрації речових та інших прав, які підлягають реєстрації, та їх обтяжень і спрямований на забезпечення визнання та захисту державою цих прав, створення умов для функціонування ринку нерухомого майна є Закон України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

Як визначено абзацу 2 частини 1 статті 2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Згідно з частини 1 статті 3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", державна реєстрація прав є обов'язковою.

У відповідності до частини 1 статті 4 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", обов'язковій державній реєстрації підлягають речові права та обтяження на нерухоме майно, розміщене на території України, що належить фізичним та юридичним особам, державі в особі органів, уповноважених управляти державним майном, іноземцям та особам без громадянства, іноземним юридичним особам, міжнародним організаціям, іноземним державам, а також територіальним громадам в особі органів місцевого самоврядування, а саме: 1) право власності на нерухоме майно; 2) право володіння; право користування (сервітут); право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис); право забудови земельної ділянки (суперфіцій); право господарського відання; право оперативного управління; право постійного користування та право оренди земельної ділянки; право користування (найму, оренди) будівлею або іншими капітальними спорудами, їх окремими частинами; іпотека; довірче управління майном; 3) інші речові права відповідно до закону; 4) податкова застава, предметом якої є нерухоме майно, та інші обтяження.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 8 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", орган державної реєстрації прав проводить державну реєстрацію прав та їх обтяжень або відмовляє у їх реєстрації.

У відповідності до пункту 2 частини 2 статті 9 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", державний реєстратор приймає рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, про відмову в державній реєстрації, про її зупинення, внесення змін до Державного реєстру прав.

Виходячи з норми частини 1 статті 9 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", державним реєстратором може бути державний реєстратор органу державної реєстрації прав (державний службовець) або нотаріус як спеціальний суб'єкт, на якого покладаються функції державного реєстратора прав на нерухоме майно.

Як зазначено вище, 31.01.2015р. державним реєстратором прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Києві прийнято та зареєстровано заяву уповноваженої особи ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» Степанько І.В. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, за результатом розгляду якої 04.02.2015р. державним реєстратором прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №19077302.

Порядок проведення державної реєстрації прав та їх обтяжень встановлений ч. 1 ст. 15 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" та полягає в наступному: 1) прийняття і перевірка документів, що подаються для державної реєстрації прав та їх обтяжень, реєстрація заяви; 2) встановлення факту відсутності підстав для відмови в державній реєстрації прав та їх обтяжень, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та/або їх обтяжень; 3) прийняття рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, відмову в ній або зупинення державної реєстрації; 4) внесення записів до Державного реєстру прав; 5) видача свідоцтва про право власності на нерухоме майно у випадках, встановлених ст. 18 цього Закону; 6) надання витягів з Державного реєстру прав про зареєстровані права та/або їх обтяження.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", державна реєстрація прав проводиться на підставі: договорів, укладених у порядку, встановленому законом; свідоцтв про право власності на нерухоме майно, рішень судів, що набрали законної сили; інших документів, що підтверджують виникнення, перехід, припинення прав на нерухоме майно, поданих органу державної реєстрації прав разом із заявою тощо.

Процедуру проведення державної реєстрації прав, перелік документів, необхідних для її проведення визначено Порядком державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2013р. № 868 (далі - Порядок № 868).

Згідно даного Порядку № 868, для проведення державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно необхідними документами є документи, що підтверджують виникнення, перехід або припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно та інші документи, визначені цим Порядком. Перелік таких документів для здійснення державної реєстрації прав визначено пунктами 37-76 Порядку №868.

Відповідно до п. 37 Порядку №868 документами, що підтверджують виникнення, перехід та припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно, є: 1) укладений в установленому законом порядку договір, предметом якого є нерухоме майно, права щодо якого підлягають державній реєстрації, або речове право на нерухоме майно, чи його дублікат; 2) свідоцтво про право власності на частку в спільному майні подружжя в разі смерті одного з подружжя, видане нотаріусом або консульською установою України, чи його дублікат; 3) свідоцтво про право на спадщину, видане нотаріусом або консульською установою України, чи його дублікат; 4) свідоцтво про придбання майна з прилюдних торгів (аукціонів) та свідоцтво про придбання майна з прилюдних торгів (аукціонів), якщо прилюдні торги (аукціони) не відбулися, видані нотаріусом, чи їх дублікати; 5) свідоцтво про право власності на нерухоме майно, видане державним реєстратором відповідно до цього Порядку; 6) свідоцтво про право власності, видане органом приватизації наймачам житлових приміщень у державному та комунальному житловому фонді; 7) свідоцтво про право власності на нерухоме майно, видане органом місцевого самоврядування або місцевою держадміністрацією до набрання чинності цим Порядком; 8) рішення про закріплення нерухомого майна на праві оперативного управління чи господарського відання, прийняте власником нерухомого майна чи особою, уповноваженою управляти таким майном; 9) державний акт на право власності на земельну ділянку або на право постійного користування земельною ділянкою; 10) рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно; 11) ухвала суду про затвердження (визнання) мирової угоди; 12) заповіт, яким встановлено сервітут на нерухоме майно; 13) закон, яким встановлено сервітут на нерухоме майно; 14) рішення уповноваженого законом органу державної влади про повернення об'єкта нерухомого майна релігійній організації; 15) рішення власника майна, уповноваженого ним органу про передачу об'єкта нерухомого майна з державної у комунальну власність чи з комунальної у державну власність або з приватної у державну чи комунальну власність; 16) інші документи, що підтверджують виникнення, перехід та припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно відповідно до закону.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 31.01.2015р. уповноваженою особою особа ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» Степанько І.В. подано заяву про державну реєстрацію речових прав та їх обтяжень №10007458 до якої було додано наступні документи:

- договір про внесення змін №3918, технічний паспорт, довіреність 64-ппд, лист №И-2087-512717, копія паспорту, рекомендоване повідомлення №82, копія повідомлення, копія кредитного договору №346/л-р, копія технічного паспорту, виданого 31.01.2015р.; кредитний договір №346/л-р, додаткова угода №1, №2, №3, договір про внесення змін та доповнень №4, №5, іпотечний договір №3, копія повідомлення №0027591, копія договору факторингу №15, витяг з ЄДРПОУ, копія статуту, довідка розрахунок, копія наказу №22, копія протоколу №02/03.

Частиною 1 статті 24 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" встановлено виключний перелік підстав для відмови в державній реєстрації прав та їх обтяжень, а саме, у державній реєстрації може бути відмовлено у разі, якщо: заявлене право, обтяження не підлягає державній реєстрації відповідно до цього Закону; об'єкт нерухомого майна розміщений на території іншого органу державної реєстрації прав; із заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень звернулася неналежна особа; подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом, або не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують; заяву про державну реєстрацію прав, пов'язаних з відчуженням нерухомого майна, подано після державної реєстрації обтяжень, встановлених щодо цього майна, крім випадків, встановлених частиною дев'ятою статті 15 цього Закону; заяву про державну реєстрацію обтяжень речових прав на нерухоме майно щодо попереднього правонабувача подано після державної реєстрації права власності на таке майно за новим правонабувачем; заяву про державну реєстрацію речових прав, похідних від права власності, подано за відсутності державної реєстрації права власності, крім випадків, установлених частиною дев'ятою статті 15 цього Закону; під час подання заяви про державну реєстрацію права власності на підприємство як єдиний майновий комплекс, житловий будинок, будівлю, споруду (їх окремі частини), що виникло на підставі документа, за яким правонабувач набуває також право власності на земельну ділянку, не подано заяву про державну реєстрацію права власності на земельну ділянку; після завершення п'ятиденного строку з дня отримання заявником письмового повідомлення про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав не усунено обставин, що були підставою для прийняття такого рішення; заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень під час вчинення нотаріальної дії з нерухомим майном, об'єктом незавершеного будівництва подано не до нотаріуса, який вчинив таку дію; заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень в електронній формі подано особою, яка не є державним кадастровим реєстратором або державним виконавцем; заявником подано ті самі документи, на підставі яких заявлене право та обтяження такого права вже зареєстровано у Державному реєстрі прав.

Згідно з частини 4 статті 24 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", відмова в державній реєстрації прав та їх обтяжень з підстав, не передбачених цим Законом, заборонена.

Аналогічна норма міститься й у пункті 28 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №868 від 17.10.2013 року, який передбачає, що державний реєстратор приймає рішення про відмову в державній реєстрації прав виключно за наявності підстав для відмови в державній реєстрації прав, що визначені Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

У той же час, як встановлено під час розгляду адміністративної справи, Відділом державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції у місті Києві накладено арешт (об'єкт обтяження: невизначене майно, все нерухоме майно) на все нерухоме майно від 19.12.2011р. на підставі постанови про арешт майна боржника №1260/9 від 16.12.2011р., що належить ОСОБА_1 Вказане обтяження було зареєстровано 19.12.2011р. за реєстраційним номером 11980916 ДП «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України, про що міститься відповідний запис в Єдиному реєстрі заборон.

Станом на час прийняття оскаржуваного рішення та внесення відповідного запису зазначене обтяження було чинним.

Таким чином, суд приходить до переконання, що державний реєстратор повинен був відмовити ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» у державній реєстрацій прав та їх обтяжень не нерухоме майно: квартиру АДРЕСА_1.

Так, пунктом 5 частини 1 статті 24 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" передбачено, що у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо заяву про державну реєстрацію прав, пов'язаних з відчуженням нерухомого майна, подано після державної реєстрації обтяжень, встановлених щодо цього майна, крім випадків, встановлених частиною дев'ятою статті 15 цього Закону.

Тому, наявність в Єдиному реєстрі заборон запису про заборону відчуження майна є перешкодою для здійснення державним реєстратором реєстраційних дій до того часу, поки таке обтяження не буде зняте.

Наведений висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України, висловленій в постанові від 11 листопада 2014 року № 21-357а14.

Враховуючи, що на момент подання заяви ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» про державну реєстрацію прав та їх обтяжень щодо права власності на нерухоме майно обтяження з зазначеного майна знято не було, державний реєстратор неправомірно зареєстрував право власності на нерухоме майно: квартиру АДРЕСА_1 за ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс», а тому рішення від 04.02.2015р. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №19077302 є протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

Крім того, оскільки рішення державного реєстратора №19077302 від 04.02.2015р. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень визнано протиправним, суд вважає за можливим задовольнити позовні вимоги в частині скасування запису у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно № 8616376 від 31.01.2015, вчиненого державним реєстратором Головного управління юстиції у м. Києві про реєстрацію речового права власності на квартиру АДРЕСА_1 (РНОНМ 00) за Товариством з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс» ().

Щодо позовної вимоги про зобов'язання Реєстраційну службу Головного територіального управління юстиції у м. Києві відновити запис у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно щодо державної реєстрації речового права власності на квартиру АДРЕСА_1 (РНОНМ 00) за ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1), суд зазначає наступне.

Як вбачається з положень Порядку прийняття і розгляду заяв про внесення змін до записів, внесення записів про скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень та скасування записів Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 12 грудня 2011 року № 3502/5, цей Порядок визначає процедуру прийняття і розгляду заяв щодо внесення змін до записів, внесення записів про скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень(далі-державна реєстрація прав) та скасування записів(далі заява) Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, (далі-Державний реєстр прав), перелік документів , необхідних для внесення змін до записів, внесення записів про скасування державної реєстрації прав та скасування записів Державного реєстру прав, права та обов'язки суб'єктів, що є учасниками зазначеної процедури.

Відповідно до п.2.6 зазначеного порядку, для внесення записів про скасування державної реєстрації прав, скасування записів Державного реєстру прав заявник подає рішення суду про скасування рішення державного реєстратора, що набрало законної сили, та копії документів, визначених в п.2.3.цього розділу.

Виходячи з системного тлумачення зазначених положень законодавства вбачається існування спеціального порядку внесення записів про скасування державної реєстрації прав на підставі судового рішення, дотримання якого відноситься до дискреційних повноважень органу державної реєстрації.

Таким чином, у задоволенні позовної вимоги про зобов'язання Реєстраційну службу Головного територіального управління юстиції у м. Києві відновити запис у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно щодо державної реєстрації речового права власності на квартиру АДРЕСА_1 (РНОНМ 00) за ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) необхідно відмовити, оскільки, у зв'язку з відсутністю звернення позивача до органу державної реєстрації в передбаченому вище порядку, спору між позивачем та відповідачем з приводу внесення такого запису до Державного реєстру прав не виникало, а вирішення спору на майбутнє нормами КАС України не передбачають.

Відтак, вказана вимога задоволенню не підлягає.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З урахуванням ч. 3 ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України суд присуджує на користь позивача частково здійснені ним документально підтверджені витрати по сплаті судового збору у розмірі 36,54грн. солідарно з бюджетних асигнувань Міністерства юстиції України, Державної реєстраційної служби України та Реєстраційної служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві.

Керуючись вимогами статтями 69-71, 94, 160-165, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 19077302 від 04.02.2015, прийняте державним реєстратором Державної реєстраційної служби України стосовно квартири АДРЕСА_1.

Скасувати запис у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно № 8616376 від 31.01.2015, вчиненого державним реєстратором Головного управління юстиції у місті Києві про реєстрацію речового права власності на квартиру АДРЕСА_1 (РНОНМ 00) за Товариством з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс» ().

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Присудити солідарно з бюджетних асигнувань Міністерства юстиції України, Державної реєстраційної служби України та Реєстраційної служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві на користь ОСОБА_1 понесені ним витрати по сплаті судового збору у розмірі 36,54грн. (тридцять шість гривень, 54 копійки).

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів за правилами, встановленими ст. ст. 185-187 КАС України , шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги.

Головуючий суддя І.М. Погрібніченко

Судді: І.О. Іщук

В.П. Шулежко