Справа № 803/1354/15-а
Суддя: Валюх Віктор Миколайович
Дата ухвалення: 2015-11-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 листопада 2015 року Справа № 803/1354/15-a

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Валюха В.М.,

розглянувши в місті Луцьку в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Державного підприємства «Нововолинський ремонтно-механічний завод» до Нововолинської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Волинській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

Державне підприємство «Нововолинський ремонтно-механічний завод» (далі ДП «Нововолинський РМЗ», позивач) звернулося з адміністративним позовом до Нововолинської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Волинській області (далі Нововолинська ОДПІ, відповідач) про визнання дій протиправними та зобовязання скасувати податкове повідомлення-рішення від 10.03.2015 року № НОМЕР_1.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що Нововолинською ОДПІ була проведена камеральна перевірка ДП «Нововолинський РМЗ» з питань своєчасності, достовірності та повноти сплати податку на додану вартість (ПДВ) за період з 27.08.2012 року по 27.02.2015 року, про що складено акт від 10.03.2015 року № 42/00179000, та яким виявлено факт несвоєчасної сплати ПДВ.

На підставі вказаного акту перевірки Нововолинською ОДПІ 10.03.2015 року було прийняте податкове повідомлення-рішення № НОМЕР_1, яким позивача зобовязано сплатити штраф у розмірі 1078,27 коп.

Позивач не погоджується із висновками акту перевірки та вказаним податковим повідомленням-рішенням з таких підстав.

20.01.2015 року позивач задекларував податкове зобовязання з ПДВ за грудень 2014 року в сумі 166212,00 грн., та вказану суму було сплачено платіжними дорученнями № 34 від 29.01.2015 року на суму 80000,00 грн. та № 37 від 30.01.2015 року на суму 86212,00 грн.

Як слідує із розрахунку штрафних санкцій до акту перевірки від 10.03.2015 року № 42/00179000, нарахування штрафної санкції проведено за затримку в сплаті за 17 днів. Проте, у позивача відсутній податковий борг у звязку із своєчасною сплатою податкових зобовязань з ПДВ.

Позивач, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог від 04.11.2015 року (а. с. 86), просить визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Нововолинської ОДПІ від 10.03.2015 року № НОМЕР_1.

В поданих до суду письмових запереченнях проти позову від 09.07.2015 року № 324/10-04 (а. с. 32-33) представник відповідача адміністративний позов не визнав та просить відмовити в його задоволенні з таких підстав.

Як стверджують матеріали перевірки (акт від 10.03.2015 року № 42/00179000), ДП «Нововолинський РМЗ» несвоєчасно сплачені податкові зобовязання з ПДВ, зокрема, частину суми з ПДВ у розмірі 10782,74 грн., яка визначена платником згідно декларації за грудень 2014 року. Вказана сума фактично була сплачена 16.02.2015 року при граничному терміні сплати 30.01.2015 року.

Станом на день сплати позивачем податкових зобовязань (29.01.2015 року та 30.01.2015 року) за підприємством рахувався податковий борг, який на виконання ухвали Волинського окружного адміністративного суду від 09.08.2012 року у справі № 2а/0370/3718/11, згідно договору від 27.08.2012 року № 90 на суму 651476,50 грн. розстрочений строком з 27.08.2012 року по 27.08.2015 року та на виконання ухвали Волинського окружного адміністративного суду від 02.08.2013 року у справі № 803/1155/13-а, згідно договору від 12.08.2013 року № 104/803/1155/13-а на суму 757843,99 грн. розстрочений строком з 12.08.2013 року по 27.07.2018 року.

Як свідчать дані з карток особового рахунку з ПДВ за період з 01.01.2015 року по 28.02.2015 року, сума проплати, здійснена підприємством 29.01.2015 року в розмірі 80000,00 грн., скерована на погашення боргу в розмірі 8570,57 грн., який рахувався станом на 29.01.2015 року, в т. ч. на основний платіж 6340,63 грн. та пеню в розмірі 2229,94 грн., який розстрочений згідно з ухвалою суду від 09.08.2012 року у справі № 2а/0370/3718/11, решта суми в розмірі 71429,43 грн. врахована в погашення зобовязань по декларації за грудень 2014 року. Сума сплати 30.01.2015 року в розмірі 86212,00 грн. була скерована частково на погашення пені в сумі 2212,17 грн., нарахованої при сплаті розстрочених сум, а решта на погашення зобовязань по декларації за грудень 2014 року. Тобто, непогашеними залишалися грошові зобовязання по декларації за грудень 2014 року в розмірі 10782,74 грн., які сплачені згідно платіжного доручення № 66 від 16.02.2015 року.

Дії Нововолинської ОДПІ відповідають приписам пункту 87.9 статті 87 Податкового кодексу України (ПК України), а оскаржуване податкове повідомлення-рішення від 10.03.2015 року № НОМЕР_1 правомірно прийняте відповідно до пункту 126.1 статті 126 ПК України.

З урахуванням вимог частини першої статті 41, частини четвертої статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України (КАС України) та у звязку із надходженням до судового засідання клопотань про розгляд справи за відсутності представників сторін (а. с. 85-86), судовий розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без фіксування адміністративного процесу технічними засобами.

Дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку, що адміністративний позов підлягає до задоволення частково з таких мотивів та підстав.

Судом встановлено, що Нововолинською ОДПІ була проведена камеральна перевірка ДП «Нововолинський РМЗ» з питань своєчасності, достовірності та повноти сплати ПДВ за період з 27.08.2012 року по 27.02.2015 року, про що складено акт від 10.03.2015 року № 42/00179000, та яким виявлено факт несвоєчасної сплати ПДВ (а. с. 4-6).

На підставі вказаного акту перевірки Нововолинською ОДПІ 10.03.2015 року було прийняте податкове повідомлення-рішення № НОМЕР_1, яким позивача зобовязано сплатити штраф у розмірі 1078,27 коп. (а. с. 7).

З розрахунку штрафних санкцій до акту перевірки від 10.03.2015 року № 42/00179000 вбачається, що нарахування штрафної санкції проведено за затримку в сплаті ПДВ по декларації з ПДВ за грудень 2014 року, тривалістю 17 днів, у розмірі 10% від суми боргу 10782,70 грн., що становить 1078,27 грн. (а. с. 8).

Судом також встановлено, що у податковій декларації з ПДВ за грудень 2014 року позивач задекларував до сплати суму ПДВ 166212,00 грн. (а. с. 9-10). Згідно з платіжним дорученням № 34 від 29.01.2015 року ДП «Нововолинський РМЗ» сплатило 80000,00 грн., а платіжним дорученням № 37 від 30.01.2015 року позивач сплатив 86212,00 грн., при цьому, у графі «призначення платежу» у цих платіжних дорученнях платник зазначив про сплату ПДВ за грудень 2014 року (а. с. 11-12).

Разом з тим, як слідує із письмових заперечень представника відповідача від 09.07.2015 року № 324/10-04, станом на день сплати позивачем податкових зобовязань (29.01.2015 року та 30.01.2015 року) за підприємством рахувався податковий борг, який на виконання ухвали Волинського окружного адміністративного суду від 09.08.2012 року у справі № 2а/0370/3718/11 (а. с. 88), згідно договору від 27.08.2012 року № 90 на суму 651476,50 грн. розстрочений строком з 27.08.2012 року по 27.08.2015 року та на виконання ухвали Волинського окружного адміністративного суду від 02.08.2013 року у справі № 803/1155/13-а (а. с. 89), згідно договору від 12.08.2013 року № 104/803/1155/13-а на суму 757843,99 грн. розстрочений строком з 12.08.2013 року по 27.07.2018 року. При цьому, як свідчать дані з карток особового рахунку з ПДВ за період з 01.01.2015 року по 28.02.2015 року, сума проплати, здійснена підприємством 29.01.2015 року в розмірі 80000,00 грн., скерована на погашення боргу в розмірі 8570,57 грн., який рахувався станом на 29.01.2015 року, в т. ч. на основний платіж 6340,63 грн. та пеню в розмірі 2229,94 грн., який розстрочений згідно з ухвалою суду від 09.08.2012 року у справі № 2а/0370/3718/11, решта суми в розмірі 71429,43 грн. врахована в погашення зобовязань по декларації за грудень 2014 року. Сума сплати 30.01.2015 року в розмірі 86212,00 грн. була скерована частково на погашення пені в сумі 2212,17 грн., нарахованої при сплаті розстрочених сум, а решта на погашення зобовязань по декларації за грудень 2014 року.

Податковий орган виходив з того, що непогашеними залишалися грошові зобовязання по декларації за грудень 2014 року в розмірі 10782,74 грн., які сплачені згідно платіжного доручення № 66 від 16.02.2015 року.

Крім того, судом також встановлено, що постановою Волинського окружного адміністративного суду від 27.05.2015 року у справі № 803/891/15-а за позовом ДП «Нововолинський РМЗ» до Нововолинської ОДПІ про визнання бездіяльності протиправною та зобовязання вчинити дії позов задоволено повністю, визнано протиправними дії Нововолинської ОДПІ щодо нарахування ДП «Нововолинський РМЗ» пені за розстрочені грошові зобовязання (податковий борг) в сумі 91364,96 грн. за рішенням і договором про розстрочення податкового боргу в розмірі 651476,50 грн. від 27.08.2012 року і в сумі 46538,05 грн. за рішенням і договором про розстрочення податкового боргу в розмірі 757843,99 грн. від 12.08.2013 року та зобовязано Нововолинську ОДПІ скасувати пеню, нараховану ДП «Нововолинський РМЗ» в розмірі 91364,96 грн. на суму податкового боргу 651476,50 грн. та в розмірі 46538,05 грн. на суму податкового боргу 757843,99 грн. Ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 10.09.2015 року постанову Волинського окружного адміністративного суду від 27.05.2015 року у справі № 803/891/15-а залишено без змін (а. с. 51-54, 66-68).

Пунктом 56.18 статті 56 ПК України від 02.12.2010 року № 2755-VI (з наступними змінами та доповненнями) передбачено, що з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу, платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення-рішення або інше рішення контролюючого органу про нарахування грошового зобовязання у будь-який момент після отримання такого рішення.

Згідно із частиною другою статті 17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюються на публічно-правові спори фізичних чи юридичних осіб із субєктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Частиною третьою статті 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до частин першої, другої статті 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

На думку суду, відповідач не довів правомірність оскаржуваного в даній адміністративній справі податкового повідомлення-рішення в частині застосування штрафу в сумі 444,21 грн., з огляду на таке.

Як передбачено пунктом 57.1 статті 57 ПК України, платник податків зобовязаний самостійно сплатити суму податкового зобовязання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Разом з тим, за приписами пункту 87.9 статті 87 цього ж Кодексу у разі наявності у платника податків податкового боргу контролюючі органи зобов'язані зарахувати кошти, що сплачує такий платник податків, в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати, визначеного платником податків. У такому ж порядку відбувається зарахування коштів, що надійдуть у рахунок погашення податкового боргу платника податків відповідно до статті 95 цього Кодексу або за рішенням суду у випадках, передбачених законом.

Відповідно до пункту 126.1 статті 126 ПК України у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов'язання та/або авансових внесків з податку на прибуток підприємств, рентної плати протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах: при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу.

З матеріалів справи слідує, що у податковій декларації з ПДВ за грудень 2014 року позивач задекларував до сплати суму ПДВ 166212,00 грн., а сплачені згідно з платіжним дорученням № 34 від 29.01.2015 року на суму 80000,00 грн. та платіжним дорученням № 37 від 30.01.2015 року на суму 86212,00 грн. кошти були зараховані в рахунок погашення податкового боргу, в тому числі, в рахунок погашення пені в розмірі 2229,94 грн. та 2212,17 грн. (всього 4442,11 грн.).

Проте, постановою Волинського окружного адміністративного суду від 27.05.2015 року, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 10.09.2015 року, у справі № 803/891/15-а за позовом ДП «Нововолинський РМЗ» до Нововолинської ОДПІ про визнання бездіяльності протиправною та зобовязання вчинити дії позов задоволено повністю, визнано протиправними дії Нововолинської ОДПІ щодо нарахування ДП «Нововолинський РМЗ» пені за розстрочені грошові зобовязання (податковий борг) в сумі 91364,96 грн. за рішенням і договором про розстрочення податкового боргу в розмірі 651476,50 грн. від 27.08.2012 року і в сумі 46538,05 грн. за рішенням і договором про розстрочення податкового боргу в розмірі 757843,99 грн. від 12.08.2013 року та зобовязано Нововолинську ОДПІ скасувати пеню, нараховану ДП «Нововолинський РМЗ» в розмірі 91364,96 грн. на суму податкового боргу 651476,50 грн. та в розмірі 46538,05 грн. на суму податкового боргу 757843,99 грн.

Таким чином, судовим рішенням, яке набрало законної сили, встановлено неправомірність нарахування пені, на погашення якої відповідачем були скеровані кошти в загальній сумі 4442,11 грн.

На думку суду, відповідач правомірно, відповідно до приписів пункту 87.9 статті 87 ПК України зараховував сплачені позивачем згідно з платіжними дорученнями № 34 від 29.01.2015 року, № 37 від 30.01.2015 року кошти в рахунок погашення податкового боргу, за винятком пені в загальній сумі 4442,11 грн.

Відтак, суд приходить до висновку, що податковий борг позивача за період з 31.01.2015 року по 16.02.2015 року повинен становити 6340,59 грн. (10782,70 грн. 4442,11 грн. = 6340,59 грн.), а тому згідно із оскаржуваним податковим повідомленням-рішенням Нововолинської ОДПІ від 10.03.2015 року № НОМЕР_1 штрафні санкції застосовані неправомірно на суму 444,21 грн. (4442,11 грн. х 10% = 444,21 грн.).

З наведених вище підстав уточнені позовні вимоги про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення Нововолинської ОДПІ від 10.03.2015 року № НОМЕР_1 підлягають до задоволення часткового шляхом визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення в частині застосування штрафу в сумі 444,21 грн., а в решті позовних вимог слід відмовити.

Згідно із частиною першою статті 94 КАС України (в редакції, чинній на час звернення до суду з цим позовом) якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа).

Частиною третьою статті 94 цього ж Кодексу визначено, що якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу - відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сплати судового збору» від 22.05.2015 року № 484-VIII, який набрав чинності 01.09.2015 року, частину першу статті 94 КАС України було викладено у такій редакції: якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи, що даний позов було подано до суду 19.06.2015 року, тому при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд застосовує частини першу, третю статті 94 КАС України в редакції, яка діяла до набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сплати судового збору» від 22.05.2015 року № 484-VIII.

Відтак, оскільки позивач уточнив позовні вимоги та за подання адміністративного позову майнового характеру сплатив судовий збір в сумі 182,70 грн. згідно з платіжним дорученням № 373 від 26.06.2015 року (а. с. 22), адміністративний позов задоволено частково шляхом скасування податкового повідомлення-рішення в частині застосування штрафу в сумі 444,21 грн. (що становить 41,2 % від розміру позовних майнових вимог), тому на користь позивача слід частково присудити з Державного бюджету України судовий збір в розмірі 75,27 грн. (182,70 грн. х 41,2 % / 100 %).

Керуючись статтями 41, 93, 122, 162, 163 Кодексу адміністративного судочинства України, на підставі Податкового кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Нововолинської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Волинській області від 10 березня 2015 року № НОМЕР_1 в частині застосування штрафу в сумі 444 гривні 21 копійка.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Присудити з Державного бюджету України на користь Державного підприємства «Нововолинський ремонтно-механічний завод» судовий збір в розмірі 75 гривень 27 копійок (сімдесят пять гривень двадцять сім копійок).

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 186 КАС України, якщо таку апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд. Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Львівського апеляційного адміністративного суду.

Суддя В.М.Валюх