Справа № 1170/2а-3174/12
Суддя: Маринчак Н.Є.
Дата ухвалення: 2015-10-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 жовтня 2015 року м. Київ К/800/2790/15

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

Головуючого: Маринчак Н.Є.,

Суддів: Вербицької О.В., Цвіркуна Ю.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

на ухвалу Кіровоградського окружного адміністративного суду від 21 листопада 2012 року

та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 14 жовтня 2014 року

по справі №1170/2а-3174/12

за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (надалі - ФОП ОСОБА_1.)

до Кіровоградської об'єднаної державної податкової інспекції Кіровоградської області Державної податкової служби (надалі - Кіровоградська ОДПІ), Управління Державної казначейської служби України у м.Кіровограді Кіровоградської області (надалі - УДКС України у м.Кіровограді)

про визнання недійсним та скасування рішення, зобов'язання прийняти рішення, стягнення коштів, -

встановив:

Позивач звернувся до Кіровоградського окружного адміністративного суду з позовом, в якому, з урахуванням заяви про зміну предмету позову, просив суд визнати недійсним та скасувати податкове повідомлення-рішення № від 17.03.2011р.; зобов'язати відповідача прийняти рішення про видачу свідоцтва про сплату єдиного податку на 2008 рік; стягнути з відповідача 350000 грн. на відшкодування шкоди, завданої незаконними діями (бездіяльністю) відповідача.

Ухвалою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 21.11.2012р., залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 14.10.2014р., ФОП ОСОБА_1 відмовлено в ухваленні додаткової постанови у справі №1170/2а-3174/12.

Не погодившись з висновками судів першої та апеляційної інстанцій, позивач звернувся із касаційною скаргою до Вищого адміністративного суду України, в якій, посилаючись на порушення норм процесуального права та неправильне застосування судами норм матеріального права, ставить питання про скасування ухвали суду першої інстанції та ухвали суду апеляційної інстанції та направити справу на новий судовий розгляд до суду першої інстанції.

Сторони в судове засідання не з'явились, про дату, час і місце судового засідання були повідомлені належним чином. Відповідно до п.2 ч.1 ст.222 КАС України справа розглядається в порядку письмового провадження.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи наведені у скарзі, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, постановою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 13.11.2012р., залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 14.10.2014р., в позові відмовлено.

Під час розгляду даної справи, постановою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 13.11.2012р. вирішено наступні вимоги: про визнання недійсним та скасування податкового повідомлення-рішення № від 17.03.2011р.; зобов'язання податковий орган прийняти рішення про видачу позивачу свідоцтва про сплату єдиного податку на 2008 рік; стягнення з УДКС України у м.Кіровограді 350000 грн. на відшкодування шкоди - збитків, завданих незаконними діями (бездіяльністю) Кіровоградської ОДПІ, які були викладені позивачем у заяві про зміну предмету позову (а.с.80-84).

Позовна вимога про стягнення моральної шкоди в розмірі 23683,50грн. у ході судового розгляду справи не розглядалася та докази з приводу неї не досліджувалися. Як свідчать матеріали справи, така позовна вимога викладена у заяві позивача про збільшення розміру позовних вимог від 13.11.2012р., яка раніше позивачем не заявлялась, та надійшла до суду поштою 20.11.2012р. (а.с.191 - 205).

Відповідно до частин 2, 3 статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять. Кожна особа, яка звернулася за судовим захистом, розпоряджається своїми вимогами на свій розсуд, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною 1 статті 51 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що позивач має право в будь-який час до закінчення судового розгляду збільшити або зменшити розмір позовних вимог або відмовитися від адміністративного позову. Позивач має право до початку судового розгляду справи по суті змінити предмет або підставу позову шляхом подання письмової заяви.

Згідно зі статтею 137 Кодексу адміністративного судочинства України позивач може протягом всього часу судового розгляду збільшити або зменшити розмір позовних вимог, подавши письмову заяву, яка приєднується до справи. До початку судового розгляду справи по суті позивач може змінити підставу або предмет адміністративного позову, подавши письмову заяву, яка приєднується до справи. Заява про зміну позовних вимог повинна відповідати вимогам, які встановлені цим Кодексом для позовних заяв. У разі невідповідності такої заяви вимогам статті 106 цього Кодексу суд своєю ухвалою повертає її позивачу. Суд за клопотанням відповідача оголошує перерву в судовому засіданні та надає відповідачу строк, достатній для його підготовки до справи у зв'язку зі зміною позивачем позовних вимог.

Відповідно до частини 1 статті 168 Кодексу адміністративного судочинства України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою особи, яка брала участь у справі, чи з власної ініціативи прийняти додаткову постанову чи постановити додаткову ухвалу у випадках, якщо:

1) щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази, чи одного з клопотань не ухвалено рішення;

2) суд, вирішивши питання про право, не визначив способу виконання судового рішення;

3) судом не вирішено питання про судові витрати.

Аналогічні положення закріплені в постанові Пленуму Вищого адміністративного України «Про судове рішення в адміністративній справі» від 20.05.2013р. № 7, в пункті 17 якої зазначено, що за правилами статті 168 Кодексу адміністративного судочинства України суд будь-якої інстанції може за заявою особи, яка брала участь у справі, чи з власної ініціативи прийняти додаткову постанову чи постановити додаткову ухвалу лише у випадках, передбачених частиною першою статті 168 Кодексу адміністративного судочинства України.

Додаткове судове рішення не може змінювати суті основного рішення або містити висновки про права й обов'язки осіб, які не брали участі у справі.

Додатковими судовими рішеннями є додаткова постанова чи додаткова ухвала, якими вирішуються окремі правові вимоги, котрі не вирішені основним рішенням, та за умови, якщо з приводу позовних вимог досліджувались докази (для постанов) або вирішені не всі клопотання (для ухвал). Крім того, додаткові постанови (ухвали) можуть прийматися (постановлятися), якщо судом при ухваленні основного судового рішення не визначено способу його виконання або не вирішено питання про судові витрати.

Оскільки заява про збільшення розміру позовних вимог подана з порушенням вимог статті 137 Кодексу адміністративного судочинства України, тому колегія суддів погоджується з висновками судів попередніх інстанцій про відсутність підстав для її прийняття до розгляду.

При цьому, як вірно зазначено судом першої інстанції, зазначена вимога може бути предметом окремого позову.

Доводи касаційної скарги не спростовують зазначених висновків суду.

За таких обставин, судами першої та апеляційної інстанцій, виконано всі вимоги процесуального законодавства, всебічно перевірено обставини справи, вирішено справу у відповідності з нормами матеріального права, постановлено обґрунтоване рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для справи. Висновки судів про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються доказами, дослідженими у судовому засіданні, а тому підстав для їх перегляду з мотивів, викладених в касаційній скарзі не вбачається.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України,-

ухвалив:

Касаційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Кіровоградського окружного адміністративного суду від 21 листопада 2012 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 14 жовтня 2014 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, та може бути переглянута з підстав, встановлених статтею 237 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий: ___________________ Н.Є. Маринчак

Судді: ___________________ О.В. Вербицька

___________________ Ю.І. Цвіркун