Справа № 820/7007/15
Суддя: Мельнікова Л.В.
Дата ухвалення: 2015-11-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03 листопада 2015 р. Справа № 820/7007/15
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі:
головуючого судді - Мельнікової Л.В.
суддів - Бартош Н.С. , Донець Л.О.
за участю секретаря судового засідання Дорошенко Д.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові справу за апеляційною скаргою військової частини НОМЕР_1 на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 03 вересня 2015 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про зобов`язання вчинити певні дії, -
В с т а н о в и л а:
08.07.2015 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, яким, з урахуванням заяви про зміну/уточнення позовних вимог, а.с. 42, просить: зобов`язати відповідача військову частину НОМЕР_1 (далі в/ч НОМЕР_1 ) перерахувати одноразову грошову допомогу по звільненню, передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 року № 393 за 39 календарних років служби з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди в розмірі 60%, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 року № 889 «Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців Збройних Сил, Державної прикордонної служби, Національної гвардії та осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Державної служби з надзвичайних ситуацій» (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин; далі - постанова № 889), яка отримувалась ним під час проходження служби, та здійснити виплати донарахованих сум; зобов`язати в/ч НОМЕР_1 видати довідку про додаткові види грошового забезпечення для обчислення пенсії за період з березня 2013 року по лютий 2015 року, до якої включити щомісячну, додаткову грошову винагороду у відповідному розмірі, яку була отримана під час проходження служби.
Позивач зазначав, що одноразова грошова допомога, передбачена постановою № 889, входить до складу грошового забезпечення військовослужбовців і має бути включена до складу грошової допомоги, яка підлягає виплаті військовослужбовцям при звільненні з військової служби. Відтак, відмова відповідача здійснити перерахунок зазначеної виплати та включити дані про забезпечення його таким видом грошового забезпечення в довідку про розмір грошового забезпечення для призначення пенсії є протиправною.
Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 03 вересня 2015 року адміністративний позов ОСОБА_1 задоволений в повному обсязі. Так, судовим рішенням зобов`язано в/ч НОМЕР_1 :
- перерахувати ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу по звільненню, передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.1992р. № 393 за 39 календарних років служби з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди в розмірі 60%, яку отримував ОСОБА_1 відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 року № 889 та виплатити ОСОБА_1 недоотримані грошові кошти;
- видати ОСОБА_1 довідку про додаткові види грошового забезпечення для обчислення пенсії за період з березня 2013 року по лютий 2015 року, до якої включити щомісячну додаткову грошову винагороду у відповідному розмірі, яку ОСОБА_1 отримував відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 року № 889.
Судом встановлено, що позивач проходив військову службу на посаді заступника командира в/ч НОМЕР_1 з медичного постачання. Згідно із наказом Міністра оборони України від 17.02.2015 року № 95 він був звільнений з військової служби в запас на підставі пункту «б» ч. 6 ст. 26 Закону України від 25.03.1992 року № 2232-ХІІ «Про військовий обов`язок і військову службу» (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин, далі Закон № 2232-ХІІ).
Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 04.03.2015 року № 44 ОСОБА_1 виплатили одноразову грошову допомогу при звільненні з військової служби, передбачену наказом Міністра оборони України від 17.07.1992 року № 393 в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби з розрахунку 39 років, але при цьому не була врахована щомісячна додаткова грошова винагорода, передбачена постановою № 889.
Оскільки щомісячна додаткова грошова винагорода, передбачена постановою № 889, входить до грошового забезпечення, склад якого встановлений ч. 2 ст. 9 Закону України від 20.12.1991 року № 2011-ХІІ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин; далі - Закон № 2011-ХІІ), суд дійшов висновку, що вона має враховуватися при обчисленні і виплаті одноразової допомоги при звільненні з військової служби.
Не погоджуючись з судовим рішенням, в апеляційній скарзі в/ч НОМЕР_1 , посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати постанову Харківського окружного адміністративного суду від 03 вересня 2015 року та прийняти нове судове рішення про відмову задоволення адміністративного позову ОСОБА_1 .
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши доводи апеляційної скарги щодо дотримання правильності застосування судом норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів, враховуючи межі апеляційної скарги, дійшла висновку, що апеляційна скарга відповідно до положень п. 4 ч. 1 ст. 202 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) підлягає задоволенню.
Відповідно до ч. 1 ст. 195 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Згідно із ч. 2 ст. 9 Закону № 2011-ХІІ до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Відповідно до Кабінету Міністрів України від 07.11.2007 року № 1294 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.
Частиною 2 ст. 15 Закону № 2011-ХІІ визначено, що військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, які звільняються зі служби за станом здоров`я, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.
У пункті 1 постанови № 889 встановлено, що військовослужбовці (крім військовослужбовців строкової військової служби), які займають посади у Військово-Морських Силах Збройних Сил та Морській охороні Державної прикордонної служби, посади у військових частинах, підрозділах, закладах, установах та організаціях Збройних Сил (за переліком згідно з додатком), посади наземних авіаційних спеціалістів, що забезпечують безпеку польотів літаків та вертольотів, у військових частинах і підрозділах Повітряних Сил та Сухопутних військ Збройних Сил, посади у військових частинах і підрозділах високомобільних десантних військ та спеціального призначення Збройних Сил, і військовослужбовці (крім військовослужбовців строкової військової служби) льотного складу Збройних Сил, внутрішніх військ Міністерства внутрішніх справ та Державної прикордонної служби, мають право на отримання щомісячної додаткової грошової винагороди в розмірі, що не перевищує місячне грошове забезпечення. Граничні розміри, порядок та умови виплати цієї винагороди визначаються Міністерством оборони, Міністерством внутрішніх справ та Адміністрацією Державної прикордонної служби за погодженням з Міністерством соціальної політики і Міністерством фінансів у межах затвердженого фонду грошового забезпечення (пункт 2 зазначеної постанови).
Згідно з підпунктом 2.2 пункту 2 Інструкції про розміри і порядок виплати щомісячної додаткової грошової винагороди військовослужбовцям Збройних Сил України, затвердженою наказом Міністра оборони України від 15.11.2010 року № 595, що зареєстрований в Міністерстві юстиції України 29.11.2010 року за № 1194/18489, виданим на виконання постанови № 889 (далі - Інструкція, наказ № 595 відповідно, у редакції, що була чинною на час виникнення спірних відносин) виплата винагороди здійснюється в таких розмірах на місяць:військовослужбовцям (крім зазначених у підпункті 2.1 цього пункту): з 01 квітня 2013 року - до 20 відсотків місячного грошового забезпечення; з 01 вересня 2013 року - до 40 відсотків місячного грошового забезпечення; з 01 січня 2014 року - до 60 відсотків місячного грошового забезпечення.
Пунктом 3 цієї Інструкції встановлено, що до місячного грошового забезпечення, з якого визначається винагорода, включаються посадовий оклад, оклад за військовим званням та щомісячні додаткові види грошового забезпечення (крім винагород та морського грошового забезпечення), на які військовослужбовець має право за займаною ним штатною посадою (посадою, до тимчасового виконання обов`язків за якою він допущений).
За пунктом 5 Інструкції така винагорода виплачується військовослужбовцям за місцем штатної служби за минулий місяць одночасно з виплатою грошового забезпечення за поточний місяць на підставі наказу командира (начальника) військової частини (установи, організації); командирам (начальникам) військових частин (установ, організацій) - на підставі наказів вищих командирів (начальників).
Пунктами 8 та 9 Інструкції встановлено, що винагорода не включається до складу грошового забезпечення, з якого здійснюється обчислення одноразових додаткових видів грошового забезпечення. Розміри винагороди встановлюються наказами Міністерства оборони України (начальника Головного управління розвідки Міністерства оборони України) з урахуванням конкретної військової частини, займаної посади та особливостей умов проходження служби у межах видатків на грошове забезпечення, передбачених для Міністерства оборони України (Головного управління розвідки Міністерства оборони України) у державному бюджеті України на відповідний рік.
Відповідно до положень пункту 10 Інструкції командир військової частини за наявності обставин, передбачених у цьому пункті, має право зменшувати розмір винагороди.
Таким чином, щомісячна додаткова грошова винагорода, яка передбачена постановою № 889 та Інструкцією, має тимчасовий характер, оскільки виплата такої винагороди дозволена за наявності наказу командира (начальника) військової частини (установи, організації) або вищого командира (начальника) залежно від настання спеціальних обставин, її розмір не є фіксованим, а виплата не є щомісячною, тому вона не включається до складу грошового забезпечення, з якого обчислюється одноразова грошова допомога при звільненні з військової служби.
Правова позиція щодо застосування ч. 2 ст. 9 Закону № 2011-ХІІ, постанови № 889, Інструкції, які регулюють підстави, порядок та умови виплати щомісячної одноразової грошової допомоги, була висловлена колегією суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України, зокрема, у постанові від 15.10.2014 року (справа № 21-368а13) та від 04.11.2014 року (справа 21-473а14).
Посилання суду першої інстанції на правовий висновок, висловлений колегією суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України у постанові від 12.11.2013 року (справа № 21-383а13), колегія суддів вважає недоречним, оскільки зазначений правовий висновок стосується застосування інших норм матеріального права.
Ураховуючи наведене, колегія суддів вважає, що висновок Харківського окружного адміністративного суду у справі, що розглядається, не ґрунтується на правильному застосуванні ним норм матеріального права, а тому його судове рішення підлягає скасуванню з прийняттям нового судового рішення про відмову в задоволені адміністративного позову ОСОБА_1 .
Також колегія суддів зазначає, що виходячи зі змісту ст. 99 КАС України строк звернення до адміністративного суду з позовом як різновид строку позовної давності та наслідки його пропущення, встановлені ч. 1 ст. 100 КАС України, можуть застосовуватися судами лише у випадку, коли мало місце порушення прав, свобод чи інтересів особи. В даному випадку суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що рішенням (діями) відповідача права, свободи та інтереси позивача не порушено.
Інші доводи та заперечення сторін на висновки колегії суддів не впливають.
На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 160, 167, 184, 195, 196, 198, 202 ч. 1 п. 4, 205, 207, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -
П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу військової частини НОМЕР_1 задовольнити.
Постанову Харківського окружного адміністративного суду від 03 вересня 2015 року скасувати з прийняттям нового судового рішення про відмову в задоволені позовних вимог ОСОБА_1 .
Постанова Харківського апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання постанови у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис) Л.В. Мельнікова
Судді (підпис) Н.С. Бартош
(підпис) Л.О. Донець

Повний текст постанови виготовлений і підписаний 06 листопада 2015 року.