Справа № 2а-2640/10/0970
Суддя: Тимощук О.Л.
Дата ухвалення: 2010-08-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" серпня 2010 р. Справа № 2a-2640/10/0970

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі:

Судді Тимощука О.Л.

при секретарі Дущак С.М.

за участю

представника відповідача: ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду адміністративну справу

за позовом: Комунального підприємства "Дорожне ремонтно-експлуатаційне управління", вул. Максимовича, 13,м. Івано-Франківськ,76018

до відповідача: Управління Пенсійного фонду України в м. Івано-Франківську, вул. Незалежності, 44,м. Івано-Франківськ,76018

про визнання нечинною та скасування Вимоги про сплату боргу № Ю-31/10 від 05.07.2010р.,-

ВСТАНОВИВ:

Комунальне підприємство «Дорожне ремонтно-експлуатаційне управління»(надалі позивач) звернулось в суд з адміністративним позовом до Управління Пенсійного фонду України в м.Івано-Франківську (надалі відповідач) про визнання нечинною та скасування Вимоги про сплату боргу №Ю-31/10 від 05.07.2010р.

Позовні вимоги мотивовані тим, що в оскаржуваній вимозі про сплату боргу відповідачем не вказана дата набрання нею чинності, а також, що відповідачем не було досліджено фактів отримання позивачем коштів на оплату праці за вказаний період, що за твердженням позивача, є єдиним критерієм оцінки своєчасності сплати страхових внесків. Крім цього, зазначає, що відповідач не наділений повноваженнями змінювати цільове призначення коштів чи здійснювати будь-які дії з визначення черговості сплати страхових внесків.

Представник позивача в судове засідання повторно не зявився, проте направив суду клопотання від 13.08.2010р., в якому просить розгляд адміністративної справи здійснювати без нього, просив позовні вимоги задовольнити в повному обсязі з підстав, викладених в позовній заяві.

Представник відповідача проти позову заперечив, подавши письмові заперечення, в яких зазначає те, що згідно із даними карток особових рахунків страхувальника, позивачем, станом на 30.06.2010р. допущено недоїмку по сплаті страхових внесків в розмірі 56569,23грн., у звязку із чим останньому була надіслана вимога про її сплату, встановленого зразка. В судовому засіданні представник відповідача звернув увагу суду на той факт, що відповідно до п.п. а), п.8.6. Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України, оскаржувана вимога вважається відкликаною, оскільки позивачем сума боргу погашена самостійно. Просив в задоволенні позову відмовити повністю.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи, суд дійшов висновку, що в задоволенні адміністративного позову слід відмовити з наступних підстав.

Статтею 1 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування»№ 1058-ІV від 09.07.2003р. (надалі Закон) визначено, що страховими внесками є кошти відрахувань на соціальне страхування та збір на обовязкове державне пенсійне страхування, сплачені згідно із законодавством, що діяло раніше, а також кошти, сплачені на загальнообовязкове державне пенсійне страхування відповідно до цього Закону. Частиною 2 ст. 5 Закону передбачено, що виключно цим Законом визначається порядок нарахування, обчислення та сплати страхових внесків, стягнення заборгованості за цими внесками.

Відповідно до п.6 ч.2 ст.17 даного Закону та розділу 4 Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України, затвердженої постановою правління Пенсійного фонду України 19.12.2003р. №21-1 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України від 16.01.2004р. №64/8663(далі - Інструкція) відповідач зобовязаний нараховувати, обчислювати і сплачувати в установлені строки та в повному обсязі страхові внески в розмірі 32 % суми фактичних витрат на оплату праці і 1-2 % від суми доходу у вигляді заробітної плати.

Приписами ч.3 ст.18 вказаного Закону страхові внески є цільовим загальнообовязковим платежем, який справляється на всій території України в порядку, встановленому цим Законом.

В частині 3 статті 20 Закону зазначено, що обчислення страхових внесків територіальними органами Пенсійного фонду здійснюється, в тому числі, на підставі звітності, що подається страхувальником. Згідно даних картки особового рахунку КП «ДРЕУ», станом на 30.06.2010р. за позивачем обліковується заборгованість по сплаті страхових внесків на загальну суму 56569,23грн.

Відповідно до ч.6 ст.20 даного Закону страхувальники зобов'язані сплачувати страхові внески, нараховані за відповідний базовий звітний період, не пізніше ніж через 20 календарних днів із дня закінчення цього періоду. Обчислення страхових внесків застрахованих осіб здійснюється страхувальниками на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) заробітної плати (доходу), на які відповідно до цього Закону нараховуються страхові внески (ч.2 ст.20 зазначеного Закону).

Згідно з ч.12 ст. 20 вищезазначеного Закону страхові внески підлягають сплаті незалежно від фінансового стану платника страхових внесків.

Суд відхиляє твердження позивача про відсутність у вимозі вказівки на дату набрання нею чинності як обставину визнання вимоги недійсною, з наступних причин.

Відповідно до ч.3 ст.106 Закону територіальні органи Пенсійного фонду за формою і у строки, визначені правлінням Пенсійного фонду, надсилають страхувальникам, які мають недоїмку, вимогу про її сплату. Вимога про сплату недоїмки є виконавчим документом. Протягом десяти робочих днів із дня одержання вимоги про сплату недоїмки страхувальник зобов'язаний сплатити суми недоїмки та суми фінансових санкцій. Страхувальник у разі незгоди з розрахунком суми недоїмки, зазначеної у вимозі про сплату недоїмки, узгоджує її з органами Пенсійного фонду в порядку, встановленому правлінням Пенсійного фонду, а в разі неузгодження вимоги із органами Пенсійного фонду має право на оскарження вимоги в судовому порядку.

В пунктах 8.2., 8.3. Інструкції зазначено, що сума боргу у вимозі проставляється у гривнях з двома десятковими знаками. Вимога формується на суму боргу, який не менше 10 грн.

Вимога формується на підставі актів документальних перевірок та облікових даних з карток особових рахунків страхувальників за формою згідно з додатком 9 цієї Інструкції (для страхувальника - юридичної особи). При формуванні вимоги їй присвоюється порядковий номер, який складається з трьох частин: 1-ша частина - літери "Ю" (вимога до юридичної особи). Вимога формується під одним порядковим номером до повного погашення сум боргу. Після формування вимоги та внесення даних до відповідного реєстру в той самий день вимога передається працівникам, на яких покладено обов'язки з ведення діловодства та архівне зберігання документів для вручення страхувальнику. Працівник зазначеного підрозділу в день отримання вимоги надсилає (вручає) її страхувальнику, при цьому корінець вимоги залишається у Пенсійному фонді.

Вимога вважається надісланою (врученою) юридичній особі, якщо її передано посадовій особі такої юридичної особи під підпис або надіслано листом з повідомленням про вручення.

Вимога вважається надісланою (врученою) фізичній особі, якщо її вручено особисто такій фізичній особі або її законному представникові чи надіслано листом на її адресу за місцем проживання або останнього відомого місця її знаходження з повідомленням про вручення за порядком оформлення зазначених поштових відправлень, установлених Кабінетом Міністрів України.

З вищенаведених правових норм вбачається, що вимога про сплату боргу набирає чинності з моменту її винесення органом Пенсійного фонду і чинна, до моменту внесення змін до неї під час процедури узгодження чи скасування в судовому порядку, якщо такі обставини будуть мати місце, а отже встановлення окремої дати набрання чинності вимоги про сплату страхових внесків діючим законодавством не передбачено.

Підпунктом б), пункту 2 Розділу 8 Інструкції передбачено, що якщо страхувальник має на кінець звітного базового періоду недоїмку зі сплати страхових внесків, органи Пенсійного фонду надсилають страхувальникам вимогу про сплату такої недоїмки. У випадку п.п. б) вимога надсилається щомісяця протягом п'яти робочих днів, наступних за звітним базовим періодом. Вимога формується на підставі даних особових рахунків платників на всю суму боргу.

Виходячи із вищенаведеного відповідачем правомірно винесено вимогу №Ю-31/10 від 05.07.2010р.

Крім цього, відповідно до підпункту а) пункту 8.6. Інструкції вимога вважається відкликаною, якщо сума боргу самостійно погашається страхувальником.

Як встановлено в судовому засіданні та підтверджується матеріалами справи позивач добровільно погасив суму недоїмки, а отже оскаржувана вимога вважається відкликаною у день, протягом якого відбулося погашення суми недоїмки. Згідно із даними облікової картки таким днем є 02.08.2010 року.

Відповідно до ч.5 ст.106 Закону за рахунок сум, що надходять від страхувальника або від державної виконавчої служби в рахунок сплати недоїмки, погашаються суми недоїмки, пені та фінансових санкцій у порядку календарної черговості їх виникнення. У разі, коли страхувальник має несплачену недоїмку, пеню та фінансові санкції і здійснює сплату поточних сум страхових внесків, ці суми зараховуються в рахунок сплати недоїмки, пені та фінансових санкцій.

Із змісту наведеної норми Закону вбачається наявність повноважень в органів Пенсійного фонду зараховувати поточні суми страхових внесків в рахунок сплати недоїмки, пені та фінансових санкцій в порядку черговості їх виникнення, а тому твердження позивача не узгоджуються із вимогами чинного законодавства.

Відповідно до ч.1 ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Враховуючи вищенаведене, а також те, що позивач не довів тих обставин, на яких ґрунтувались його позовні вимоги суд приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити.

На підставі ст. 124 Конституції України, керуючись ст. ст. 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд ,-

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні позову відмовити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку. Відповідно до статті 186 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом 10 днів з дня складення постанови в повному обсязі. Якщо постанову було проголошено у відсутності особи, яка бере участь у справі, а також у випадку прийняття постанови у письмовому провадженні, апеляційна скарга подається протягом 10 днів з дня отримання копії постанови. Апеляційна скарга подається до Львівського апеляційного адміністративного суду через Івано-Франківський окружний адміністративний суд.

Якщо субєкта владних повноважень у випадках та порядку, передбаченому частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення пятиденного строку з моменту отримання субєктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України постанова суду набирає законної сили після закінчення 10-денного строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, то вважається, що постанова суду не набрала законної сили. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя: /підпис/ ОСОБА_2

Постанова складена в повному обсязі 18.08.2010 року.