Справа № 2а-1870/1915/12
Суддя: Пилипчук Н.Г.
Дата ухвалення: 2015-10-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"19" жовтня 2015 р. м. Київ К/9991/66761/12

Вищий адміністративний суд України в складі колегії суддів:

головуючого судді Пилипчук Н.Г.

суддів Ланченко Л.В.

Цвіркуна Ю.І.

розглянувши у порядку письмового провадження

касаційну скаргу Охтирської об'єднаної державної податкової інспекції Сумської області Державної податкової служби

на постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 02.10.2012

у справі № 2а-1870/1915/12

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Семереньки»

до Охтирської міжрайонної державної податкової інспекції Сумської області Державної податкової служби

про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ТОВ «Агрофірма «Семереньки» звернулося до суду з позовом про визнання протиправними дій Охтирської МДПІ Сумської області ДПС щодо відмови у наданні позивачу статусу платника фіксованого сільськогосподарського податку на 2012 рік, зобов'язання податкового органу надати позивачу статус платника фіксованого податку на 2012 рік.

Постановою Сумського окружного адміністративного суду від 24.04.2012 в задоволенні позову відмовлено.

Постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 02.10.2012 скасовано постанову суду першої інстанції, позов задоволено.

Охтирська ОДПІ Сумської області ДПС подала касаційну скаргу, в якій просить скасувати вказану постанову суду апеляційної інстанції та залишити в силі постанову суду першої інстанції. Посилається на порушення судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права: п.п. 301.6.3 п. 301.6 ст. 301 Податкового кодексу України, п.п. 5.2.4 п. 5.2 ст. 5 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» від 21.12.2000 № 2181-ІІІ, ст. 159 Кодексу адміністративного судочинства України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача про обставини, необхідні для ухвалення судового рішення судом касаційної інстанції, дослідивши доводи касаційної скарги, матеріали справи, судові рішення, суд касаційної інстанції дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню.

Судами попередніх інстанцій встановлено такі обставини.

З метою підтвердження статусу платника фіксованого сільськогосподарського податку на 2012 рік позивачем 16.02.12 подано відповідачу податкові звітності з фіксованого сільськогосподарського податку на 2012 рік з додатками.

Правовою підставою для відмови податкового органу у підтвердженні статусу позивача платника фіксованого сільськогосподарського податку на 2012 рік, про що позивача повідомлено листом від 21.02.2012 № 409/10/15-210, слугували положення п.п. 301.6.3 п. 301.6 ст. 301 Податкового кодексу України, а фактичною підставою - наявність непогашеного податкового зобов'язання зі сплати єдиного податку в сумі 285737 грн., нарахованого за податковим повідомленням-рішенням від 24.11.2008 № 000202301/1.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що станом на 01.01.2012 у позивача існував непогашений податковий борг в сумі 285737 грн., що виник у зв'язку з несплатою узгодженого податкового зобов'язання за податковим повідомленням-рішенням від 24.11.2008 № 000202301/1.

Скасовуючи постанову суду першої інстанції та задовольняючи позов, суд апеляційної інстанції виходив з того, що у позивача був відсутній податковий борг, оскільки ухвалою Вищого адміністративного суду від 18.01.2011 № К 2414/10 було зупинено виконання постанови Харківського апеляційного адміністративного суду від 07.12.2009 про відмову в замовленні позову про скасування податкового повідомлення-рішення від 24.11.2008 № 000202301/1. до закінчення перегляду справи у касаційному порядку. Ухвалою цього ж суду від 13.07.2012 вказана постанову суду апеляційної інстанції скасована та залишена в силі постанова Господарського суду Сумської області від 26.02.2009 про скасування податкового повідомлення-рішення від 24.11.2008 № 000202301/1.

Суд касаційної інстанції не може визнати законною постанову суду апеляційної інстанції з огляду на таке.

Пунктом 301.1 ст. 301 Податкового кодексу України передбачено, що платниками фіксованого сільськогосподарського податку з урахуванням обмежень, встановлених пунктом 301.6 цієї статті, можуть бути сільськогосподарські товаровиробники, у яких частка сільськогосподарського товаровиробництва за попередній податковий (звітний) рік дорівнює або перевищує 75 відсотків.

Відповідно до п. 308. 1 ст. 308 Податкового кодексу України сільськогосподарські товаровиробники для набуття і підтвердження статусу платника податку подають до 1 лютого поточного року:

загальну податкову декларацію з податку на поточний рік щодо всієї площі земельних ділянок, з яких справляється податок (сільськогосподарських угідь (ріллі, сіножатей, пасовищ, багаторічних насаджень), та/або земель водного фонду внутрішніх водойм (озер, ставків та водосховищ), - органу державної податкової служби за своїм місцезнаходженням (місцем перебування на податковому обліку);

звітну податкову декларацію з податку на поточний рік окремо щодо кожної земельної ділянки - органу державної податкової служби за місцем розташування такої земельної ділянки;

розрахунок частки сільськогосподарського товаровиробництва - органам державної податкової служби за своїм місцезнаходженням та/або за місцем розташування земельних ділянок за формою, затвердженою центральним органом виконавчої влади з питань державної аграрної політики за погодженням з центральним органом державної податкової служби;

відомості (довідку) про наявність земельних ділянок - органам державної податкової служби за своїм місцезнаходженням та/або за місцем розташування земельних ділянок.

Відповідно до п.п. 301.6.3 п. 301.6 ст. 301 Податкового кодексу України не може бути зареєстрований як платник податку суб'єкт господарювання, який станом на 1 січня базового (звітного) року має податковий борг, за винятком безнадійного податкового боргу, який виник внаслідок дії обставин непереборної сили (форс-мажорних обставин).

Таким чином, за наявності у сільськогосподарського товаровиробника станом на 01.01.2012 податкового боргу останній не може набути статусу платника фіксованого сільськогосподарського податку на 2012 рік.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що підставою для відмови позивачу у підтвердженні статусу платника фіксованого сільськогосподарського податку на 2012 рік слугували висновки податкового органу щодо наявності у ТОВ «Агрофірма «Семереньки» станом на 01.01.2012 непогашеного податкового боргу в сумі 285737 грн., що виник у зв'язку з несплатою узгодженого податкового зобов'язання, визначеного податковим органом за податковим повідомленням-рішенням від 24.11.2008 № 000202301/1.

ТОВ «Агрофірма «Семереньки» звернулося до суду з позовом про визнання недійсним та скасування податкового повідомлення-рішення від 24.11.2008 № 000202301/1 у межах десятиденного строку з моменту його отримання.

Постановою Господарського суду Сумської області від 26.02.2009 у справі № АС 10/674-08 позов ТОВ «Агрофірма «Семереньки» задоволено.

Постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 07.12.2009 постанову Господарського суду Сумської області від 26.02.2009 скасовано, в задоволенні позову відмовлено.

Ухвалою Вищого адміністративного суду від 12.07.2012 у справі К 2414/10 касаційну скаргу ТОВ «Агрофірма «Семереньки» задоволено, постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 07.12.2009 скасовано та залишено в силі постанову Господарського суду Сумської області від 26.02.2009.

Згідно з п. 1.3 ст. 1 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» від 21.12.2000 № 2181-ІІІ (далі - Закону № 2181-ІІІ) податковим боргом (недоїмкою) є податкове зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), самостійно узгоджене платником податків або узгоджене в адміністративному чи судовому порядку, але не сплачене у встановлений строк, а також пеня, нарахована на суму такого податкового зобов'язання.

Відповідно до п.п. 5.4.1. п. 5.4. ст. 5 Закону № 2181-ІІІ сумою податкового боргу визнається узгоджена сума податкового зобов'язання, не сплачена платником податків у строки, визначені цією статтею.

Зі змісту положень п.п. 5.2.1, п.п. 5.2.2 п. 5.2 ст. 5 Закону № 2181-ІІІ випливає, що податкове зобов'язання вважається узгодженим у день отримання платником податків податкового повідомлення у разі відсутності факту оскарження платником такого повідомлення в адміністративному чи судовому порядку протягом десяти календарних днів, наступних за днем отримання.

Відповідно до п.п. 5.2.4 п. 5.2 ст. 5 Закону № 2181-ІІІ при зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання недійсним рішення контролюючого органу податкове зобов'язання вважається неузгодженим до розгляду судом справи по суті та прийняття відповідного рішення.

Таким чином, у разі якщо податкове повідомлення-рішення контролюючого органу про визначення податкового зобов'язання оскаржено в судовому порядку, то податкове зобов'язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили.

З дня набрання законної сили судовим рішенням про відмову в задоволенні позову про оскарження податкового повідомлення-рішення про визначення податкового зобов'язання (частини податкового зобов'язання) податкове зобов'язання (частина податкового зобов'язання) стає узгодженим, а у платника податку виникає податковий обов'язок самостійно погасити узгоджену суму у встановлений законом строк. За закінченням такого строку узгоджені податкові зобов'язання стають податковим боргом, процедура стягнення якого визначена Законом № 2181-ІІІ.

В силу вимог ч. 2 ст. 14 Кодексу адміністративного судочинства України обов'язковими до виконання на всій території України є постанови та ухвали суду в адміністративних справах, що набрали законної сили.

Згідно із ч. 5 ст. 254 цього ж Кодексу постанова або ухвала суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з моменту проголошення.

Отже, оскарження рішення суду апеляційної інстанції у касаційному порядку не позбавляє його законної сили.

З огляду на викладене, суд касаційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції, що днем закінчення процедури адміністративного оскарження, а відтак і днем узгодження позивачем податкового зобов'язання в сумі 285737 грн., визначеного за податковим повідомленням-рішенням від 24.11.2008 № 000202301/1, є день набрання законної сили постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 07.12.2009 за наслідками апеляційного розгляду справи, якою скасовано постанову суду першої інстанції та відмовлено в задоволенні позову.

Щодо зупинення виконання судом касаційної інстанції рішення суду першої інстанції у порядку підготовки справи до касаційного розгляду, на що посилається суд апеляційної інстанції в обґрунтування висновків про неузгодженість податкового зобов'язання, то суд касаційної інстанції зазначає, що таке зупинення виконання судового рішення не зупиняє узгодження позивачем податкового зобов'язання з податку на додану вартість в сумі 285737 грн., яке відбулося 07.12.2009 - у день набрання законної сили постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 07.12.2009.

Відповідно до п.п. 5.3.2. п. 5.3 ст. 5 Закону № 2181-ІІІ у випадках апеляційного узгодження суми податкового зобов'язання платник податків зобов'язаний самостійно погасити її узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції за їх наявності протягом десяти календарних днів, наступних за днем такого узгодження.

З огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що у період з 17.12.2009 до моменту набрання законної сили ухвалою Вищого адміністративного суду України від 12.07.2012 несплачене узгоджене податкове зобов'язання в сумі 285737 грн., визначене за податковим повідомленням-рішенням від 24.11.2008 № 000202301/1, було податковим боргом.

Станом на 01.01.2012 у позивача обліковувалась непогашена сума податкового боргу зі сплати єдиного податку в сумі 285737 грн., що у відповідності до п.п. 301.6.3 п. 301.6 ст. 301 Податкового кодексу України виключає підстави для підтвердження статусу позивача платником фіксованого сільськогосподарського податку на 2012 рік.

Враховуючи наведене, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність у відповідача правових підстав для відмови позивачу у наданні статусу платника фіксованого сільськогосподарського податку на 2012 рік.

Суд касаційної інстанції дійшов висновку про скасування постанови суду апеляційної інстанції та залишення в силі законної і обґрунтованої постанови суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 220, 222, 223, 224, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд касаційної інстанції, -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Охтирської об'єднаної державної податкової інспекції Сумської області Державної податкової служби задовольнити.

Постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 02.10.2012 скасувати та залишити в силі постанову Сумського окружного адміністративного суду від 24.04.2012.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, передбачених статтею 237 Кодексу адміністративного судочинства України, за заявою, поданою безпосередньо до Верховного Суду України у порядку, встановленому статтями 236-2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя Н.Г. Пилипчук

Судді Л.В. Ланченко

Ю.І. Цвіркун