Справа № 2-а-290/2010
Суддя: Скудін В. Є.
Дата ухвалення: 2010-03-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.03.2010 року Першотравневий районний суд Донецької області

у складі головуючого судді Скудіна В.Є.

при секретарі Фаустовій Н.Г.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Мангуш адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1 В,ячеслава Анатолійовича до взводу ДПС роти ДПС ДАЇ м.Маріуполя , про скасування постанови про адміністративне порушення передбачене частиною 1 статті 122 Кодексу України ,АН 396741 від 17.10.2010 року винесену ІДПС роти ДПС м. Маріуполя прапорщиком міліції ОСОБА_2, суд -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з даним позовом із наступних підстав:

Постановою інспектора роти ДПС відділу ДАІ м. Маріуполя Донецької області ОСОБА_2 17 лютого 2010 року було винесено постанову відносно ОСОБА_1, якою його було визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУАП та накладено штраф у розмірі 300 гривень.

Позивач вважає дану постанову не обґрунтованою, та такою що не відповідає нормам КУпАП і складеною без дотримань статтей 245, 252, 258, 276, 278, 279, 280, 283, КУпАП, відповідно до яких завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне й обєктивне зясування обставин кожної справи та дотримання процесуального порядку розгляду справи. Просить вищевказану постанову скасувати

У судове засідання двічи викликався представник відповідача. Згідно поштових довідок, відповідач одержав судове повідомлення , але ігнорує вимоги Закону і в судове засідання не з,являється, порушуючи діюче законодавство. Це вже стало системою до якої робітники ДАЇ м. Маріуполя вже звикли. Суд вже доводив до керівництва області про ігнорування керівником ДАЇ м. Маріуполя вимог законодавства, але безрезультатно. Судові виклики ігноруються до теперішнього часу, витрачаються державні кошти на поштову кореспонденцію, але робітники ДАЇ в суд не з,являються і заяв суду не надсилають, як того вимагає законодавство.

Суд, вислухавши представників сторін, та особу яка склала постанову сержанта ДПС ОСОБА_3, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню.

При розгляді справи не були зясовані і доведені обставини, які б свідчили, що в її діях є ознаки правопорушення, за які законом встановлено адміністративну відповідальність.

Суд вважає вважає постанову інспектора незаконною та такою, що підлягає скасуванню, бо по-перше, дана постанова винесена на підставі п.6 ст. 258 КУпАП, згідно якої адміністративне правопорушення повинно бути зафіксоване за допомогою працюючих в автоматичному режимі спеціальних технічних засобів, що мають функції фото- і кіноз*йомки, відеозапису.

Як вбачається зі змісту постанови, правопорушення зафіксовано приладом ВИЗИР №0711199. Прилад, яким проводився нагляд за дорожнім рухом з метою фіксації порушень ПДР, не є автоматичним засобом фото-чи відеофіксації, оскільки він знаходиться у співробітника ДАІ, керується ним безпосередньо або через компютер ( визначаються ті параметри, які фіксується приладом, зокрема, швидкість, або що, обєкт зйомки, її режими, кут огляду, тощо ). Між тим, відповідно до ст.14-1 КУпАП фіксація та заочне винесення постанови по справі про адміністративне правопорушення відносно власника транспортного засобу можливе тільки тоді, коли порушення зафіксоване засобом, який працює в автоматичному режимі, а саме без участі співробітника ДАІ. Таким чином, якщо інспектором ДАІ за допомогою прибору „Визир і було зафіксовано порушення правил дорожнього руху, то результат зйомки використовується як доказ, та як додаток до протоколу про адміністративне

порушення, і в такому випадку складається протокол про адміністративне правопорушення в загальному порядку згідно з вимогами передбаченими чинним законодавством.

У тексті постанови зазначено, що позивачка - власник транспортного засобу, 25 лютого 2009 року керувала автомобілем КІА держномер АН 9231 Е1 на автошляху Донецьк-Маріуполь зі швидкістю 119 км/г, чим перевищила встановлену швидкість більш ніж на 20 км/г та допустила порушення ПДР. Проте, для таких висновків у особи, яка винесла постанову, не було жодних підстав, так як її ніхто не зупиняв, постанову та протокол не складав, підтверджень, що додане фото дійсно зроблене на 203 км вказаного автошляху ніяких немає. Якщо постанова виноситься щодо особи, яка безпосередньо керувала транспортним засобом, то ця постанова повинна бути винесена у загальному порядку. Якщо постанова виноситься за результатами фотофіксації, у порядку ст. 14-1 КУпАП, то ця постанова не повинна містити тверджень, що саме зазначена особа керувала транспортним засобом. Отже, така постанова підлягає скасуванню, як винесена із порушенням закону.

Також, в даній постанові відсутні вказівки на те, хто саме проводив фото фіксацію за допомогою радіолокаційного відео записуючого вимірювача швидкості „Візир №0711199.

Між тим, це повинно бути зафіксовано, тим більше, що у відповідності до п. 13.2 Інструкції з діяльності підрозділів дорожньо-патрульної служби Державтоінспекції МВС України ,яка затверджена Наказом МВС 13.11.2006 №1111 , до використання спеціальних засобів нагляду за дорожнім рухом допускаються лише співробітники, які вивчили інструкції та склали заліки з використання цих приладів. Тому при оцінці, як законності, так і достовірності фіксації порушень ПДР необхідно мати відомості про цих співробітників. Відповідно до п.п. 12.2, 12.3 зазначеної Інструкції, визначено виключний перелік способів та тактичних прийомів нагляду за дорожнім рухом. При цьому нагляд за рухом з автомобіля без спеціального пофарбування та спеціальних сигналів допускається виключно у випадках руху у потоку транспорту. А використання приватних транспортних засобів не допускається взагалі.

Згідно зі ст. ст.10-15 Закону України „ Про метрологію та метрологічну діяльність, на вимірювання у сфері, у якій їх результат можуть бути використані у якості доказу по справі, розповсюджується державний метрологічний нагляд. За таких умов кожен засіб вимірювальної техніки має бути укомплектований документами про сертифікацію та допуск даного типу засобів вимірювальної техніки для використання в Україні. Таких документів до оскаржуваної постанови не надано.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП.

Згідно статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне порушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність данної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці данні встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами, а ніяк ні наказом міністра внутрішніх справ за № 586-У.

Враховуючи вищевикладене, представник позивача просить поновити їй строк для оскарження постанови, бо вона надіслана йому була лише після спливу 2-х місячного терміну з моменту її складення, чим порушено було триденний термін, також просить постанову скасувати, а справу закрити.

Суд, з урахуванням матеріалів, які були дослідженні у судовому засіданні, вважає, що вимоги заявника підлягають частковому задоволенню.

Відповідачем не надано інших доказів про порушення ОСОБА_4, крім тих, що були досліджені судом в судовому засіданні.

Беручи до уваги вищенаведене дії інспектора ІДПС взводу ДПС „Мангуш ОСОБА_3слід визнати протиправними, а постанову скасувати.

Враховуючи, що постанова позивачці була направлена 10.03.2009 року, про що свідчить конверт зі штампом, то строк для оскарження постанови ОСОБА_4необхідно поновити.

Що стосується стягнення з відповідача витрат на праовову допомогу, то вона підлягає частковому задоволенню, як була вказано вище, і суд вважає за необхідне керуватися статтею 90 ч.3 КАС України, гранічний розмір компенсації витрат на правову допоамогу встановлюється законом. В данному випадку Постановою Кабміну України № 590 від 27.04.06 року, а також статтею 94 ч.1 КАС України. Згідно вищевказаної Постанови Кабміна та розрахунку адвоката підлягають стягненню за юридичну допомогу сумма 173 грн. 75 коп.

Керуючись Постановою Кабміну України № 590 від 27.04.06ст.ст.287, 288, 289, 293 КУоАП, ст.18, 90, 94 ч.1 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Поновити ОСОБА_4 строк для оскарження постанови.

Позов задовольнити частково.

Постанову за № АН 169568 від 25.02.2009 року винесену у справі про адміністративне порушення, передбачене ч.1 ст.122 Кодексу України про адміністративні правопорушення, молодшим сержантом ОСОБА_3. ІДПС взводу ДПС „Мангуш відносно ОСОБА_4 скасувати і справу закрити.

Стягнути з відповідача ІДПС взводу ДПС „Мангуш УДАІ Донецької області , згідно статті 94 ч.1 КАС України за рахунок коштів з держбюджету України на користь ОСОБА_4 173 грн.75 коп.в рахунок відшкодування витрат на надання юридичної допомоги.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження.

Заяву про апеляційне оскарження постанови суду може бути подано протягом 10 днів з дня її проголошення до Адміністративного суду апеляційної інстанції через Першотравневий районний суд.

Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом 20 днів після подання заяви про апеляційне оскарження в тому ж порядку.

Суддя В.Є.Скудін

Надруковано у нарадчій кімнаті.