Справа № 820/11142/15
Суддя: Нуруллаєв І.С.
Дата ухвалення: 2015-11-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
про відмову у відкритті провадження
06 листопада 2015 р. Справа № 820/11142/15
Суддя Харківського окружного адміністративного суду Нуруллаєв І.С., розглянувши адміністративний позов ОСОБА_1 до Жовтневого об`єднаного районного військового комісаріату м. Харкова про скасування наказу та зобов`язання вчинити певні дії, -
ВСТАНОВИВ:
Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Жовтневого об`єднаного районного військового комісаріату м. Харкова, в якому просить суд:
- зобов`язати усунути допущені порушення моїх прав шляхом скасування наказу Жовтневого об`єднаного районного військового комісаріата м. Харкова від 04.11.2015 року №222 в частині переміщення ОСОБА_1 до іншого населеного пункту (іншої військової частини) та виключення ОСОБА_1 зі списків особового складу Жовтневого об`єднаного районного військового комісаріата м. Харкова;
- зобов`язати Жовтневий об`єднаний районний військовий комісаріат м. Харкова надати ОСОБА_1 письмову відповідь на рапорт від 04.11.2015 року (вх. №353 від 04.11.2015 року);
- зобов`язати Жовтневий об`єднаний районний військовий комісаріат м. Харкова звільнити ОСОБА_1 з військової служби, оскільки ОСОБА_1 як опікун не надавав згоду на призов за мобілізаційну підготовку та мобілізацію, виплатити ОСОБА_1 усі належні види грошового забезпечення (за жовтень, листопад 2015 року, допомогу на оздоровлення, компенсацію за невикористану відпустку (основну щорічну) за 2015 рік, компенсацію за не отримане речове забезпечення за нормою №1- загальновійськова, оскільки ОСОБА_1 не отримував речовий атестат) у встановлений законом термін (три дні з моменту звільнення);
- притягнути до адміністративної відповідальності винних осіб.
Розглянувши позовну заяву та додані до неї матеріали, суд зазначає наступне.
Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року (далі Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
Європейський суд з прав людини у справі «Zand v. Austria» від 12 жовтня 1978 року вказав, що словосполучення «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття «суд, встановлений законом» у частині першій статті 6 Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з (…) питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів (…)». З огляду на це не вважається «судом, встановленим законом» орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.
Відповідно до частини другої статті 2 КАС України до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб`єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.3 КАС України справа адміністративної юрисдикції (далі - адміністративна справа) - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб`єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.
Згідно з ч.1, ч.2 ст.17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв`язку з здійсненням суб`єктом владних повноважень владних управлінських функцій, а також у зв`язку з публічним формуванням суб`єкта владних повноважень шляхом виборів або референдуму.
Юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема: 1) спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності; 2) спори з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби; 3) спори між суб`єктами владних повноважень з приводу реалізації їхньої компетенції у сфері управління, у тому числі делегованих повноважень; 4) спори, що виникають з приводу укладання, виконання, припинення, скасування чи визнання нечинними адміністративних договорів; 5) спори за зверненням суб`єкта владних повноважень у випадках, встановлених Конституцією та законами України; 6) спори щодо правовідносин, пов`язаних з виборчим процесом чи процесом референдуму; 7) спори фізичних чи юридичних осіб із розпорядником публічної інформації щодо оскарження його рішень, дій чи бездіяльності у частині доступу до публічної інформації.
За змістом частини другої статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.
Вирішуючи питання про віднесення норми до публічного права, а спору до публічно-правового, суди повинні враховувати загальнотеоретичні та законодавчі критерії. Зокрема, за змістом пункту 1 частини першої статті 3 КАС України у публічно-правовому спорі, як правило, хоча б однією стороною є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб`єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень (дана позиція узгоджується з позицією Вищого адміністративного суду України, викладеною у Постанові Пленуму Вищого адміністративного суду України №8 від 20.05.2013 року).
Відповідно до п.3 ч.3 ст.17 КАС України юрисдикція адміністративних судів не поширюється на публічно-правові справи про накладення адміністративних стягнень.
Тобто, справи про накладання адміністративних стягнень не віднесені до компетенції адміністративного суду. Хоча за своєю природою справи про адміністративні стягнення можуть мати характер спору між фізичними та юридичними особами, з одного боку, та із суб`єктами владних повноважень з другого боку. Проте це особливий порядок установлення адміністративної відповідальності, тому справи про адміністративні стягнення виключені із юрисдикції адміністративних судів.
Порядок накладання адміністративних стягнень передбачений Кодексом України про адміністративні правопорушення. Водночас КУпАП передбачено розгляд таких справ загальними судами та відповідними суб`єктами владних повноважень.
Суд зазначає, що слід розрізняти публічно-правову справу про накладення адміністративного стягнення від публічно-правової справи за позовом про оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності. Підтвердженням юрисдикції адміністративних судів на ці спори є положення статті 171-2 КАС України, якою регламентовано процедуру розгляду таких справ.
Судом встановлено, що позовна вимога щодо притягнення до адміністративної відповідальності винних осіб у справі за позовом ОСОБА_1 до Жовтневого об`єднаного районного військового комісаріату м. Харкова про скасування наказу та зобов`язання вчинити певні дії не є такою, що може розглядатися в порядку адміністративного судочинства.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.109 КАС України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо заяву не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.
Відповідно до приписів ч. 6 ст. 109 КАС України у разі відмови у відкритті провадження в адміністративній справі з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої цієї статті, суд повинен роз`яснити позивачеві, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд такої справи.
Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про відмову у відкритті провадження у адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Жовтневого об`єднаного районного військового комісаріату м. Харкова про скасування наказу та зобов`язання вчинити певні дії в частині позовних вимог щодо притягнення до адміністративної відповідальності винних осіб та роз`яснює позивачу, що для захисту своїх прав та законних інтересів він має право звернутись до відповідного суду, уповноваженого на те органу чи посадової особи в порядку, передбаченому Кодексом України про адміністративні правопорушення.
Керуючись ст. ст. 2, 3, 6, 17, 104, 109, 165, 186 КАС України, суд -
УХВАЛИВ:
У відкритті провадження у адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Жовтневого об`єднаного районного військового комісаріату м. Харкова про скасування наказу та зобов`язання вчинити певні дії в частині позовних вимог щодо притягнення до адміністративної відповідальності винних осіб - відмовити.
Копію цієї ухвали невідкладно надіслати особі, яка подала позовну заяву.
Роз`яснити позивачу, що повторне звернення до адміністративного суду з таким самим адміністративним позовом, щодо якого постановлено ухвалу про відмову у відкритті провадження, не допускається.
Роз`яснити позивачу, що для захисту своїх прав та законних інтересів він має право звернутись до відповідного суду, уповноваженого на те органу чи посадової особи в порядку, передбаченому Кодексом України про адміністративні правопорушення.
Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`яти днів з дня проголошення ухвали. Якщо ухвалу було постановлено у письмовому провадженні або без виклику особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`яти днів з дня отримання копії ухвали.
У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя Нуруллаєв І.С.