Справа № 367/4879/15-а
Суддя: Желтобрюх І.Л.
Дата ухвалення: 2015-11-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 367/4879/15-а Головуючий у 1-й інстанції: Карабаз Н.Ф. Суддя-доповідач: Желтобрюх І.Л.
У Х В А Л А

Іменем України

03 листопада 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючої-судді: Желтобрюх І.Л.,

суддів: Мамчура Я.С.,

Шостака О.О.,

при секретарі: Вітковській К.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_3 на ухвалу Ірпінського міського суду від Київської області від 11 вересня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Бучанської міської ради Київської області про визнання нечинним рішення, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернулася до Ірпінського міського суду від Київської області з позовом до Бучанської міської ради Київської області та просила визнати незаконним та скасувати рішення відповідача від 26 червня 2014 року №1771-55-VI.

Ухвалою Ірпінського міського суду від Київської області від 11 вересня 2015 року позов залишено без розгляду на підставі ст.100 КАС України, - у зв'язку з пропуском позивачем встановленого ч.2 ст.99 КАС України строку звернення до суду.

Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду першої інстанції скасувати як таку, що постановлена з порушенням норм процесуального права, та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції. В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що неправомірно був позбавлений права на судовий розгляд та вважає, що ним не було пропущено строки звернення до суду, оскільки про існування оскаржуваного рішення їй стало відомо лише в червні 2015 року.

Сторони в судове засідання не з'явилися. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін в судовому засіданні не обов'язкова, колегія суддів у відповідності до ч. 4 ст. 196 КАС України визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи за відсутності представників сторін. Згідно ст. 41 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи, дослідивши й проаналізувавши доводи апеляційної скарги і докази на їх підтвердження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції, 26 червня 2014 року Бучанська міська рада Київської області прийняла рішення №1771-55-VI, яким ОСОБА_3 було відмовлено у наданні у користування земельної ділянки загальною площею 1200 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 та зобов'язано позивача в місячний термін звільнити самовільно зайняту земельну ділянку площею 500 кв.м. за вищевказаною адресою, з приведенням її у придатний для використання стан.

У листопаді 2014 року Бучанська міська рада Київської області звернулась до Ірпінського міського суду від Київської області з позовом до ОСОБА_3 про звільнення та повернення самовільно зайнятої земельної ділянки.

20 Липня 2015 року позивач звернувся до суду першої інстанції з даним адміністративним позовом.

Положеннями частин 1 та 2 статті 99 КАС України передбачено, що адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно ч.1 ст. 103 КАС України перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

Строк звернення до суду обчислюється за загальним правилом з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

При цьому «повинна» слід тлумачити як неможливість незнання, припущення про високу вірогідність дізнатися, а не обов'язок особи дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав, якщо: особа знала про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і не було перешкод для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені; рішення скероване на її адресу поштовим повідомленням, яке вона відмовилася отримати або не отримала внаслідок неповідомлення відправника про зміну місця проживання; про порушення її прав знали близькі їй особи.

День, коли особа дізналася про порушення свого права, - це встановлений доказами день, коли позивач дізнався про рішення, дію чи бездіяльність, внаслідок якої відбулося порушення їх прав, свобод чи інтересів.

У відповідності до ч.1 ст.100 КАС України, адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.

Як вбачається з матеріалів справи, зокрема, журналу судового засідання (а.с.26) , яке відбулось 11 вересня 2015 року, та запису технічного фіксування, ОСОБА_3 підтвердила, що про існування оскаржуваного рішення дізналась в листопаді 2014 року, поштою.

Зауважень на вищеозначений журнал судового засідання в порядку статті 43 КАС України, позивачем не подавалось, що дає підстави колегії суддів вважати його таким, що відповідає суті та обсягу наданих ОСОБА_3 пояснень.

Таким чином, вищевказані обставини справи, встановлені судом першої інстанції, підтверджуються матеріалами справи та не спростовані апелянтом.

Законодавче закріплення строків звернення з адміністративним позовом до суду є гарантією стабільності публічно правових відносин, призначенням якої є забезпечення своєчасної реалізації права на звернення до суду, забезпечення стабільної діяльності суб'єктів владних повноважень при здійсненні управлінських функцій, дисциплінування учасників адміністративного судочинства. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов'язків. Ці строки обмежують час, протягом якого публічно-правові відносини можуть вважатися спірними. Тому, якщо протягом законодавчо встановлено строку особа не звернулася до суду за вирішенням спору, відповідні відносини набувають ознаки стабільності.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що даний позов подано із порушенням строку, встановленого частиною 2 статті 99 КАС України, а тому підлягає залишенню без розгляду.

Таким чином, доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують.

Допущення судом першої інстанції порушень норм процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення питання, колегією суддів не виявлено, а тому оскаржувана ухвала суду, за приписами ст.200 КАС України, залишається без змін.

Керуючись ст.ст. 41, 100, 181, 199, 200, 205, 206, 211, 212, 254 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення, а ухвалу Ірпінського міського суду від Київської області від 11 вересня 2015 року, - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складення в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуюча:

Судді:

Повний текст ухвали виготовлено 06 листопада 2015 року.

.

Головуючий суддя Желтобрюх І.Л.

Судді: Шостак О.О.

Мамчур Я.С