Справа № 643/12250/15-а
Суддя: Жигилій С.П.
Дата ухвалення: 2015-11-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 листопада 2015 р. Справа № 643/12250/15-а
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Жигилія С.П.

Суддів: Дюкарєвої С.В. , Перцової Т.С.

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Московського районного суду м. Харкова від 24.09.2015р. по справі № 643/12250/15-а

за позовом ОСОБА_1

до Управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова

про визнання неправомірними дій та зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач, ОСОБА_1.) звернулась до Московського районного суду м. Харкова з позовом до Управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова (далі по тексту - відповідач, УПФУ в Московському районі м. Харкова), в якому просить суд визнати протиправним рішення УПФУ в Московському районі м. Харкова від 22.01.2015 року про відмову у призначенні їй пенсії за віком достроково, а дії пенсійного органу неправомірними, включити періоди роботи фізичної особи - підприємця з 01.07.1993 року по 31.03.1997 року, з 01.10.1997 року по 30.06.2000 рік, з 01.07.2000 р. по 31.12.2003 рік; період денного навчання за контрактом (навчальний рік з 01.09.2003 року по 28.06.2004 року), з 01.01.2004 року по 28.06.2004 року, період навчання з 10.05.1977 року по 24.06.1977 року; щорічні відпустки 20 місяців (1 рік 8 місяців) для призначення пенсії за віком достроково, визнати п.25 запису в трудовій книжці недійсним, зобов`язати УПФУ в Московському районі м. Харкова призначити пенсію ОСОБА_1 з моменту звернення до управління УПФУ в Московському районі м. Харкова, а саме з ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

Постановою Московського районного суду м. Харкова від 24.09.2015 року по справі № 643/12250/15 у задоволенні позову ОСОБА_1 до Управління пенсійного фонду у Московському районі м. Харкова про визнання дій неправомірними, зобов'язання вчинити певні дії відмовлено повністю.

Позивач, не погодившись із вказаною постановою суду першої інстанції, подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, ігнорування наявних в матеріалах справи доказів, які були додані позивачем, просить суд апеляційної інстанції постанову Московського районного суду м. Харкова від 24.09.2015 року по справі № 643/12250/15 скасувати та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити повністю.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги, з викладених підстав, зазначила, що пенсія їй повинна бути призначена достроково з дня звернення до пенсійного органу із заявою про призначення пенсії, а саме з ІНФОРМАЦІЯ_1 року. Вважає відмову УПФУ в Московському районі м. Харкова від 22.01.2015 року у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком достроково є незаконною, оскільки пенсійним органом протиправно не зараховані періоди роботи фізичної особи - підприємця з 01.07.1993 року по 31.03.1997 року, з 01.10.1997 року по 30.06.2000 рік, з 01.07.2000 р. по 31.12.2003 рік; період денного навчання за контрактом (навчальний рік з 01.09.2003 року по 28.06.2004 року), з 01.01.2004 року по 28.06.2004 року, період навчання з 10.05.1977 року по 24.06.1977 року; щорічні відпустки 20 місяців (1 рік 8 місяців) при призначенні пенсії за віком достроково. З огляду на викладене, вважає помилковим висновок суду першої інстанції про відмову в задоволенні позовних вимог.

Відповідно до ч. 8 ст. 183-2 КАС України справа розглядається в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, перевіривши в межах апеляційної скарги рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Матеріалами справи підтверджено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року позивач звернулась до УПФУ в Московському районі м. Харкова із заявою про призначення їй пенсії за віком достроково.

Рішенням УПФУ в Московському районі м. Харкова від 22.01.2015 року було відмовлено позивачу в призначенні пенсії за віком достроково, у зв'язку з відсутністю необхідного загального страхового стажу, через неможливість зарахувати наступні періоди: період роботи фізичної особи - підприємця з 01.07.1993 року по 31.03.1997 року, з 01.10.1997 року по 30.06.2000 рік, з 01.07.2000 р. по 31.12.2003 рік; період денного навчання за контрактом (навчальний рік з 01.09.2003 року по 28.06.2004 року), з 01.01.2004 року по 28.06.2004 року, період навчання з 10.05.1977 року по 24.06.1977 року; щорічні відпустки 20 місяців (1 рік 8 місяців).

Не погодившись з відмовою у призначенні позивачу пенсії за віком достроково, ОСОБА_1 звернулась до суду з даним позовом про визнання протиправними дій пенсійного органу та рішення УПФУ в Московському районі м. Харкова від 22.01.2015 року про відмову у призначенні їй пенсії за віком достроково, включення періодів роботи фізичної особи - підприємця з 01.07.1993 року по 31.03.1997 року, з 01.10.1997 року по 30.06.2000 рік, з 01.07.2000 р. по 31.12.2003 рік; період денного навчання за контрактом (навчальний рік з 01.09.2003 року по 28.06.2004 року), з 01.01.2004 року по 28.06.2004 року, період навчання з 10.05.1977 року по 24.06.1977 року; щорічні відпустки 20 місяців (1 рік 8 місяців) для призначення пенсії за віком достроково, визнання п.25 запису в трудовій книжці недійсним, зобов`язання відповідача призначити пенсію позивачу з моменту звернення до управління УПФУ в Московському районі м. Харкова, а саме з ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з їх необґрунтованості, оскільки на відмова УПФУ в Московському районі м. Харкова від 22.01.2015 року у призначенні позивачу пенсії за віком достроково є правомірною, винесеною з дотриманням вимог пенсійного законодавства.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на таке.

Відповідно до ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

На підставі ст. 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» зі змінами, внесеними Законом України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років та наявності страхового стажу не менше 15 років.

До досягнення віку, встановленого абзацом першим цієї статті, право на пенсію за віком мають жінки 1961 року народження і старші після досягнення ними такого віку:

- 58 років 6 місяців які народилися з 1 жовтня 1959 року по 31 березня 1960 року.

Згідно «Прикінцевих та перехідних положень» Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» до 1 січня 2015 року право дострокового виходу на пенсію за віком мають жінки, яким виповнилось 55 років, за наявності страхового стажу не менше 30 років та за умови звільнення з роботи.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач, 1959 року народження, звернулась за призначення їй пенсій достроково ІНФОРМАЦІЯ_1 року, тобто на момент звернення до пенсійного органу, ОСОБА_1 досягла 55 річного віку.

Статтею 44 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Заява про призначення пенсії за віком може бути подана застрахованою особою не раніше ніж за місяць до досягнення пенсійного віку.

Органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію.

Відповідно до ч. 5 ст. 45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії.

Аналогічні положення передбачені ст.ст.81, 82 Закону України «Про пенсійне забезпечення»

Так, відповідно до ст.81 Закону України «Про пенсійне забезпечення», призначення пенсій і оформлення документів для їх виплати здійснюється органами Пенсійного фонду України.

Статтею 82 Закону України «Про пенсійне забезпечення» визначено, що документи про призначення пенсій розглядаються органом, що призначає пенсії, не пізніше 10 днів з дня їх надходження.

Повідомлення про відмову в призначенні пенсії із зазначенням причин відмови та порядку оскарження орган, що призначає пенсії, видає або надсилає підприємству, організації або заявникові не пізніше 5 днів після винесення відповідного рішення.

Постановою правління Пенсійного фонду України № 22-1 від 25.11.2005 року "Про затвердження Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» затверджено Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", зареєстрований в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 р. за N 1566/11846.

У відповідності до абз.3 п.1.7 розділу 1 Порядоку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) (далі - Порядок), днем звернення за перерахунком пенсії, переведенням з одного виду пенсії на інший, поновленням виплати пенсії, виплатою недоотриманої пенсії у зв'язку зі смертю вважається день прийняття органом, що призначає пенсію, заяви з усіма необхідними документами.

Згідно з п.4.1 розділу 4 Порядку, орган, що призначає пенсію, розглядає питання про призначення пенсії, перерахунок та поновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший при зверненні особи з відповідною заявою (додаток 2).

Заяви про переведення з одного виду пенсії на інший, про перерахунок пенсії й поновлення виплати раніше призначеної пенсії приймаються органом, що призначає пенсію, за наявності в особи всіх необхідних документів.

Заяви осіб про призначення, перерахунок, поновлення, переведення з одного виду пенсії на інший реєструються в журналі реєстрації рішень органу, що призначає пенсію. Особі або посадовій особі органом, що призначає пенсію, видається розписка із зазначенням дати прийняття заяви, а також переліку одержаних і відсутніх документів, які необхідно подати у тримісячний строк з дня прийняття заяви. Копія розписки зберігається в пенсійній справі.

Орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі (п.4.2 розділу 4 Порядку).

Пунктом 4.3 Поряду передбачено, що не пізніше 10 днів після надходження заяви та за наявності документів, необхідних для призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший та поновлення виплати пенсії (у тому числі документів, одержаних відповідно до абзацу другого підпункту 3 пункту 4.2 цього розділу), орган, що призначає пенсію, розглядає подані документи та приймає рішення щодо призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший, поновлення раніше призначеної пенсії без урахування періоду, за який відсутня інформація про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України.

В пункті 4.7. розділу 4 Порядку зазначено, що орган, що призначає пенсію, не пізніше 10 днів після винесення рішення видає або направляє адміністрації підприємства, установи, організації або особі повідомлення про призначення, відмову в призначенні, перерахунку, переведенні з одного виду пенсії на інший із зазначенням причин відмови та порядку його оскарження.

Матеріалами справи підтверджено, що, згідно протоколу засідання Комісії УПФУ в Московському районі м. Харкова, прийнято рішення про відмову в призначенні позивачу пенсії за віком достроково, через неможливість включення періодів роботи позивача як фізичної особи - підприємця з 01.07.1993 року по 31.03.1997 року, з 01.10.1997 року по 30.06.2000 рік, з 01.07.2000 р. по 31.12.2003 рік; період навчання з 01.01.2004 року по 28.06.2004 року, період навчання згідно копії свідоцтва про присвоєння кваліфікації на ім`я ОСОБА_2, з посиланням на ст.26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Так, у вказаному рішенні пенсійним органом зазначено про неможливість зарахування до загального страхового стажу позивача відповідних періодів, посилаючись на ст. 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та «Прикінцеві положення» Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи до 01.01.2015 року, які містять загальні положення щодо права осіб на призначення пенсії за віком та щодо права дострокового виходу на пенсію за віком, не зазначивши при цьому, яким саме нормам та яким нормативно правовим актам суперечить здійснення призначення пенсії позивачу.

Також, пенсійним органом зазначено про неможливість зарахування періоду навчання, згідно копії свідоцтва про присвоєння кваліфікації на ім`я ОСОБА_2 без зазначення конкретного періоду.

Колегія суддів звертає увагу на те, що зі змісту наведеного протоколу не вбачається зазначення пенсійним органом причин відмови в призначенні пенсії ОСОБА_1, а також порядку оскарження прийнятого рішення про відмову в призначенні пенсії за віком достроково.

Отже, колегія суддів вказує на те, що органом пенсійного фонду взагалі не обґрунтовано прийняття саме такого рішення про відмову у призначенні позивачу пенсії,

Зокрема, в матеріалах справи відсутні відомості про намагання пенсійного органу витребувати у позивача відповідні документи для підтвердження її страхового стажу.

Також відсутні відомості щодо необґрунтованості видачі наданих ОСОБА_1 документів та щодо недостовірності поданих відомостей про позивача, передбачених законодавством для визначення права на пенсію.

З огляду на зазначене, колегія суддів вказує на те, що правового обґрунтування рішення УПФУ в Московському районі м. Харкова від 22.01.2015 року про відмову у призначенні їй пенсії за віком достроково, не містить.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцію та законами України.

Згідно з ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5)добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З огляду на встановлені у справі фактичні обставини та досліджені докази, колегія суддів вважає, що приймаючи рішення про відмову у призначенні їй пенсії за віком достроково, відповідач, діяв не на підставі та не у спосіб, що передбачені Податковим кодексом України.

Згідно з частиною 1 статті 69 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Заперечуючи проти позову, відповідач, який є суб'єктом владних повноважень, правомірність та обґрунтованість винесення оскаржуваного рішення від 22.01.2015 року належним чином не довів.

Враховуючи зазначене, колегія суддів приходить до висновку, що рішення УПФУ в Московському районі м. Харкова від 22.01.2015 року про відмову у призначенні їй пенсії за віком достроково підлягає скасуванню, а позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

У відповідності до ст.2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Відповідно до ч.2 ст.11 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

Таким чином, з метою повного захисту прав та охоронюваних законом інтересів ОСОБА_1, колегія суддів вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог та зобов`язати УПФУ в Московському районі м. Харкова повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком достроково.

Разом з тим, позовні вимоги в частині зобов'язання відповідача призначити пенсію ОСОБА_1, колегія суддів вважає такими, що не підлягають задоволенню, враховуючи наступне.

Так, колегія суддів зауважує, що адміністративний суд не наділений повноваженнями втручатися у вільний розсуд (дискрецію) суб'єкта владних повноважень поза межами перевірки за критеріями, визначеними статтею 2 КАС України.

Завдання правосуддя полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права, інакше порушується принцип розподілу влади. Принцип розподілу влади не допускає надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень - єдиним критерієм здійснення правосуддя є право. Тому завданням адміністративного суду є контроль за легітимністю прийняття рішень.

Виходячи зі змісту положень КАС України щодо компетенції адміністративного суду, останній не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу державної влади.

Аналізуючи наведені норми, колегія суддів вважає, що в даному випадку, задовольнивши дану вимогу, судом буде здійснено втручання у дискреційні повноваження відповідача, як суб'єкта владних повноважень, оскільки вирішення питання щодо зобов`язання пенсійного органу зробити призначити пенсію ОСОБА_1 не є можливим без належного та об`єктивного розгляду заяви позивача про призначення пенсії за віком достроково.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що позовні вимоги в даній частині є передчасними та задоволенню не підлягають.

У відповідності до ст. 159 КАС України судове рішення повинне бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

З огляду на викладене вище, колегія суддів вважає, що постанова Московського районного суду м. Харкова від 24.09.2015 року по справі № 643/12250/15 не відповідає вимогам ст. 159 Кодексу адміністративного судочинства України, оскільки вона ухвалена при неповному з'ясуванні обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Відповідно до п.3 ч.1 ст. 198 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати її та прийняти нову постанову суду.

Відповідно до п. 1, п. 4 ч. 1 ст. 202 Кодексу адміністративного судочинства України, підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є: неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи та порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Згідно ч. 2 ст. 205 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги може своєю постановою змінити постанову суду першої інстанції або прийняти нову постанову, якими суд апеляційної інстанції задовольняє або не задовольняє позовні вимоги.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції, внаслідок допущених порушень підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про часткове задоволення позовних вимог.

Згідно ч. 10 ст. 183-2 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі оскарження в апеляційному порядку постанови, прийнятої у скороченому провадженні, судове рішення апеляційної інстанції по такій справі є остаточним і оскарженню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 183-2, 198, 202, 205, 207, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову Московського районного суду м. Харкова від 24.09.2015р. по справі № 643/12250/15-а скасувати.

Прийняти нову постанову, якою адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова про визнання неправомірними дій та зобов'язання вчинити певні дії по задовольнити частково

Скасувати рішення Управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова від 22.01.2015 року про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком достроково.

Зобов`язати Управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком достроково.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, є остаточною та оскарженню не підлягає

Головуючий суддя Жигилій С.П.
Судді Дюкарєва С.В. Перцова Т.С.