Справа № 2а-8498/12/1370
Суддя: Кравців Олег Романович
Дата ухвалення: 2015-10-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 жовтня 2015 року Справа № 2а-8498/12/1370
16 год. 01 хв.
Львівський окружний адміністративний суд у складі:
головуючий суддя Кравців О.Р.,

секретар судового засідання Небесна М.В.,

позивач ОСОБА_1 ,

від відповідача 1 не прибув,

від відповідача 2 не прибув

розглянув у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Західного оперативного командування, ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити дії.

Суть справи.

До Львівського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 (далі позивач) з адміністративним позовом до Управління Західного оперативного командування (далі відповідач 1, Управління ЗОК), ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі відповідач 2, ІНФОРМАЦІЯ_2 ), в якому, з врахуванням заяви про уточнення позовних вимог /а.с.44-45/, просить:

- визнати нечинним та скасувати рішення відповідача 1 від 13.09.2012 року, зазначене у листі №11/3/3840, про відмову у нарахуванні позивачу та виплаті індексації грошових доходів, у зв`язку з інфляцією несвоєчасно виплаченої частини грошового забезпечення за період з 01.04.2006 року по 31.12.2007 року та компенсації за несвоєчасно виплачену частину грошового забезпечення за вказаний період, у зв`язку з порушенням строків її виплати;

- зобов`язати відповідача 2 як правонаступника Управління ЗОК, нарахувати та виплатити позивачу індексацію грошових коштів несвоєчасно виплаченої частини грошового забезпечення за період з 01.04.2006 року по 31.12.2007 року в сумі 154332,49 грн. та компенсацію втрати частини грошових доходів зазначеної несвоєчасно виплаченої частини грошового забезпечення за вказаний період, у зв`язку з порушенням строків її виплати.

Позовні вимоги мотивовані тим, що частина грошового забезпечення за період з квітня 2006 року по грудень 2007 року в сумі 154332,49 грн., що нарахована позивачу згідно з рішенням суду від 19.07.2010 року, виплачена йому лише 30.03.2012 року. При цьому вказані кошти виплачені без врахування індексації та компенсації несвоєчасно виплаченого грошового забезпечення, що суперечить законодавству.

У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав повністю, просив позов задовольнити.

У судовому засіданні допущено процесуальне правонаступництво у порядку ст. 55 Кодексу адміністративного судочинства України, зокрема, Управління західного оперативного командування замінено на Львівський обласний військовий комісаріат /а.с.202/.

Представник відповідача 2, ІНФОРМАЦІЯ_1 , у судовому засіданні проти позову заперечив повністю з підстав викладених у письмовому запереченні /а.с.213-214/. Вважає, що позивач не має права ні на індексацію ні на компенсацію грошових коштів, які були виплачені йому за рішенням суду, хоч і з певною затримкою. Законодавство, на яке покликається позивач, не регулює відповідних відносин. Просив у задоволенні позову відмовити.

Суд заслухав пояснення позивача, представника відповідача 2, з`ясував обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги та заперечення та ті, які мають інше значення для вирішення справи, повно, всебічно та об`єктивно дослідив докази у справі, та -

в с т а н о в и в :
Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 19.07.2010 року у справі № 2а-202/09/1370 визнано неправомірними дії посадових осіб Управління західного оперативного командування щодо відмови ОСОБА_1 у перерахунку грошового забезпечення; зобов`язано Управління ЗОК донарахувати ОСОБА_1 за період з 01.04.2006 року по 31.12.2007 року і виплатити грошове забезпечення з нового посадового окладу, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 09.03.2006 року за № 268 "Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів", постанови Кабінету Міністрів України від 19.07.2006 року за № 984 "Деякі питання оплати праці працівників апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів" та усіх інших раніше виплачуваних надбавок, у тому числі передбачених Указом Президента України за № 173 від 23.02.2002 року та № 389 від 05.05.2003 року /а.с.140-141/.

Вказане рішення набрало законної сили 30.07.2010 року /а.с.141/ та на його виконання 16.09.2010 року судом видано виконавчий лист № 2а-202/2009 /а.с.42/.

Згідно з листом від 13.09.2012 року № 11/3/3840 т.в.о. начальника фінансово-економічної служби управління ЗОК виконавчий лист № 2а-202/2009 року про донарахування надбавок (грошового забезпечення), передбачених Указами Президента України за № 173 від 23.02.2002 року та № 389 від 05.05.2003 року, виконаний повністю. Позивача повідомлено, що 30.03.2012 року ним отримано кошти по видатковому касовому ордеру № 333 від 30.03.2012 року в сумі 154332,49 грн. /а.с.18/, що підтверджується видатковим касовим ордером /а.с.22/.

Таким чином, частина грошового забезпечення за період визначений у постанові суду від 19.07.2010 року, а саме кошти у сумі 154332,49 грн., виплачена позивачу лише в кінці березня 2012 року.

Вважаючи, що внаслідок невиконання суб`єктом владних повноважень протягом значного періоду рішення суду про донарахування та виплату грошового забезпечення порушено його права та охоронювані законом інтереси, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Завданням адміністративного судочинства відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

До адміністративних судів згідно з ч. 2 цієї ж статті можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб`єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Юрисдикція адміністративних судів, відповідно до ч. 1 ст. 17 КАС України, поширюється на правовідносини, що виникають у зв`язку з здійсненням суб`єктом владних повноважень владних управлінських функцій, а також у зв`язку з публічним формуванням суб`єкта владних повноважень шляхом виборів або референдуму.

Щодо позовних вимог стосовно індексації несвоєчасно виплаченої частини грошового забезпечення суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» від 03.07.1991 р. №1282-ХІІ (далі Закон №1282-ХІІ) індексація грошових доходів населення встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.

За правилами ст. 2 Закону №1282-ХІІ індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, пенсії; стипендії; оплата праці (грошове забезпечення).

Статтею 5 цього Закону встановлено, що підприємства, установи та організації підвищують розміри оплати праці у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів (частина перша), підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з Державного бюджету України, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів Державного бюджету України (частина друга). При цьому індексація доходів працюючого населення проводиться за основним місцем роботи (частина перша ст. 10 Закону №1282-ХІІ).

Зміст наведених норм Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» дає підстави суду дійти висновку, що індексація, в тому числі грошового забезпечення здійснюється установою, де проходить службу такий працівник, у разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 101 відсотка. Однак, цим Законом не передбачена індексація грошового забезпечення, яке не було виплачено вчасно, за весь час затримки його виплати.

За таких обставин, є необґрунтованою та не підлягає задоволенню позовна вимога про індексацію грошового забезпечення позивача за весь час затримки виплати забезпечення по день фактичної виплати.

Щодо позовних вимог стосовно компенсації несвоєчасно виплаченої частини грошового забезпечення суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» від 19.10.2000 р. № 2050-III (далі Закон № 2050-III) підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).

Згідно зі ст. 2 Закону № 2050-III компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати (далі компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом.

Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії; соціальні виплати; стипендії; заробітна плата (грошове забезпечення) та інші.

Сума компенсації, як встановлено у ст. 3 Закону № 2050-III обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться).

Також, згідно зі ст. 34 Закону України «Про оплату праці» від 24.03.1995 р. № 108/95-ВР компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв`язку із порушенням строків її виплати провадиться відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги у порядку, встановленому чинним законодавством.

З метою реалізації Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" Кабінет Міністрів України постановою від 21.02.2001 року № 159 затвердив Порядок проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, який містить аналогічні викладеним положення.

Закріплений у ч. 1 ст. 11 КАС України принцип змагальності сторін передбачає, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 69 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Предметом доказування відповідно до ч. 1 ст. 138 КАС України є обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги чи заперечення або які мають інше значення для вирішення справи (причини пропущення строку для звернення до суду тощо) та які належить встановити при ухваленні судового рішення у справі.

Згідно з ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Судом з матеріалів справи встановлено, що постанова Львівського окружного адміністративного суду від 19.07.2010 року у справі № 2а-202/09/1370, якою зобов`язано Управління ЗОК донарахувати ОСОБА_1 за період з 01.04.2006 року по 31.12.2007 року і виплатити грошове забезпечення, набрала законної сили 30.07.2010 року /а.с.141/ та на її виконання 16.09.2010 року судом видано виконавчий лист № 2а-202/2009 /а.с.42/. Однак, частина грошового забезпечення за період визначений у постанові суду, а саме кошти у сумі 154332,49 грн., виплачена позивачу лише в кінці березня 2012 року /а.с.18, 22/.

Таким чином, мало місце невиконання рішення суду протягом більш як 20 календарних місяців, що дає позивачу обгрунтовані підстави звертатися за захистом своїх порушених прав до суду та вимагати компенсації втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати.

При цьому, суд не зважає на покликання представника відповідача 2, Львівського ОВК, про те, що позивач проходив службу у військовій прокуратурі Західного регіону України, а та ніколи не перебувала на фінансовому забезпеченні у Львівському ОВК, оскільки ІНФОРМАЦІЯ_2 є правонаступником Управління ЗОК, що дозволяє позивачу звертати свої позовні вимоги в частині зобов`язання вчинити дії до Львівського ОВК /а.с.202/.

Відповідно до ст. 86 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог стосовно нарахування та виплати компенсації грошового забезпечення, а тому адміністративний позов слід задовольнити частково.

Згідно з ч. 3 ст. 94 КАС якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

З врахуванням того, що за подання позову сплачено судовий збір у сумі 33,54 грн. /а.с.2/, а позовні вимоги задоволено частково, слід стягнути з бюджету на користь позивача 16,77 грн.

Керуючись ст.ст. 2, 7-14, 17-20, 50, 69-72, 86, 94, 138, 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

п о с т а н о в и в :
1. Адміністративний позов задовольнити частково.

2. Визнати протиправною відмову Управління західного оперативного командування викладену у листі від 13.09.2012 року № 11/3/3840 у нарахуванні ОСОБА_1 компенсації за несвоєчасно виплачену частину грошового забезпечення у зв`язку з порушенням строків її виплати.

3. Зобов`язати Львівський обласний військовий комісаріат нарахувати та виплатити компенсацію втрати частини грошових коштів у зв`язку з несвоєчасно виплаченою частиною грошового забезпечення у сумі 154332,49 грн.

4. У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

5. Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) судовий збір пропорційно до задоволених позовних вимог у сумі 16,77 грн.

Постанова може бути оскаржена, згідно зі ст. 186 КАС України, протягом 10 днів з дня її проголошення чи отримання копії постанови, шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом 10 днів з дня отримання копії постанови.
Постанова набирає законної сили, згідно зі ст. 254 КАС України, після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, то вважається, що постанова суду не набрала законної сили.

У судовому засіданні проголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Повний текст постанови складено та підписано 02.11.2015 року.

Суддя Кравців О.Р.