Справа № 823/1660/15
Суддя: А.М. Бабич
Дата ухвалення: 2015-11-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 листопада 2015 року справа № 823/1660/15

16 год. 30 хв. м.Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Бабич А.М.,

за участю:

секретаря судового засідання Попельнухи Ю.І.,

представника позивача ОСОБА_1 (згідно з довіреністю),

представника відповідача не прибув;

представника третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_2 (згідно з довіреністю),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду адміністративну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю Енергетично-дорожнє будівництво до Корсунь-Шевченківської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Черкаській області, третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Корсунь-Шевченківська обєднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС у Черкаській області, - про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю Енергетично-дорожнє будівництво (далі-позивач) звернулось у Черкаський окружний адміністративний суд з адміністративним позовом до Корсунь-Шевченківської обєднаної державної податкової інспекції про скасування податкового повідомлення-рішення (далі ППР) від 20.03.2015 №.

Позов мотивовано тим, що податковий орган за результатами перевірки безпідставно, на думку позивача, зробив висновок про безтоварність його господарських операцій з ТОВ Огон-Тар і не взяв до уваги наявні документи бухгалтерського обліку та податкової звітності, якими підтверджується їх реальність. Позивач вказав на неповне дослідження податковим органом таких документів. Тому вважає незаконним донарахування йому грошових зобовязань з податку на додану вартість (далі ПДВ).

Відповідач проти задоволення позову заперечував на тій підставі, що оскаржуване рішення прийняте у звязку з виявленою неможливістю здійснення ТОВ Огон-Тар господарських операцій з позивачем з урахуванням реального часу та місця їх вчинення, а також із-за відсутності у вказаного підприємства достатніх ресурсів для вчинення відповідних правочинів. Просив звернути увагу, що у сертифікаті якості на придбаний позивачем бітум нафтовий дорожній марки 60/90 зазначено виробником ПАТ "Укртатнафта", яке згідно з даними податкової звітності ні з позивачем, ні з ТОВ Огон-Тар не мало господарських відносин.

У судових засіданнях представники сторін підтримали свої правові позиції у спорі.

Заслухавши пояснення та доводи представників сторін, повно та обєктивно дослідивши докази у справі у їх взаємозвязку, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, з огляду на таке.

Товариство з обмеженою відповідальністю Енергетично-дорожнє будівництво зареєстроване як юридична особа з 17.10.2005 ().

Суд встановив, що відповідно до постанови старшого слідчого ОВС ВКР СУФР ГУ Міндоходів у Житомирській області Погібач А.О. від 18.12.2014 на підставі направлення від 11.02.2015 №2 службова особа відповідача ОСОБА_3 здійснила документальну позапланову виїзну перевірку позивача з питань дотримання вимог податкового та іншого законодавства у взаємовідносинах з ТОВ Огон-Тар за період 01.01.2014-30.11.2014.

Перевіркою виявлено порушення позивачем вимог п.44.1. ст.44, пунктів 198.2., 198.3., 198.6 ст.198 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-VI (далі ПК України), в результаті чого завищено податковий кредит, який включено до декларацій з ПДВ за травень 2014 року, в сумі 81387,00грн. та за липень 2014 року в сумі 1459841,00грн.

За результатами перевірки складено акт від 27.02.2015 №41/22-00/33757711 (далі акт перевірки), з якого вбачається, що до вказаних висновків відповідач дійшов з огляду на ознаки, що реально правочини між позивачем та вказаним підприємством не відбувалися. На підставі акту відповідач прийняв оскаржуване ППР від 20.03.2015 №, яким позивачу збільшив розмір грошового зобовязання з ПДВ на загальну суму 1926535,00грн. (1541228,00грн. основний платіж та 385307,00грн. штрафна (фінансова) санкція).

Згідно з даними податкової звітності з ПДВ позивач за вищевказаний період задекларував податковий кредит на загальну суму 21653195,00грн. та податкові зобов'язання з ПДВ у розмірі 24679944,00грн.

Суд звернув увагу, що основна сума донарахувань ПДВ відповідає розміру податкового кредиту позивача згідно із зареєстрованими у Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними (далі ПН) від ТОВ Огон-Тар, а саме: від 30.05.2014 №3002 на суму ПДВ 81386,77грн.; від 30.07.2014 №3101 на суму ПДВ 62295,38грн.; від 31.07.2014 №3102 на суму ПДВ 135787,50грн.; від 31.07.2014 №3103 на суму ПДВ 135900,00грн.; від 31.07.2014 №3104 на суму ПДВ 160875,00грн.; від 31.07.2014 №3105 на суму ПДВ 161325,50грн.; від 31.07.2014 №3106 на суму ПДВ 160650,00грн.; від 31.07.2014 №3107 на суму ПДВ 161550,00грн.; від 31.07.2014 №3108 на суму ПДВ 161325,00грн.; від 31.07.2014 №3109 на суму ПДВ 160875,00грн.; від 31.07.2014 №3110 на суму ПДВ 136800,00грн.; від 31.07.2014 №3111 на суму ПДВ 22458,17грн.

Надаючи оцінку оскаржуваному рішенню суд керувався такими нормами.

Розділ V ПК України визначає платників податку на додану вартість, об'єкт оподаткування, дату виникнення податкових зобов'язань, порядок визначення бази оподаткування, розміри ставок податку, порядок визначення суми податку та строки проведення розрахунків тощо.

Ст.200 ПК України регламентує порядок визначення суми податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або відшкодуванню з Державного бюджету України (бюджетному відшкодуванню), та строки проведення розрахунків. П.200.1 цієї статті передбачено, що сума податку, яка підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду. П.200.1 цієї статті передбачено, що сума податку, яка підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

Об'єктом оподаткування ПДВ відповідно до підп. а п.185.1 ст.185 ПК України є операції платників податку з постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з передачі права власності на об'єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту.

Згідно з п.187.1. ст.187 ПК України датою виникнення податкових зобов'язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше:

а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку;

б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

Відповідно до пунктів 198.3, 198.6 ст.198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

З наведених законодавчих положень випливає, що обов'язковою умовою виникнення у платника права на податковий кредит та зменшення оподатковуваного доходу на суму валових витрат є реальне здійснення операцій з придбання товарів (робіт, послуг) з метою їх використання в оподатковуваних операціях, а також оформлення зазначених операцій необхідними документами первинного обліку (зокрема, податковими накладними). При цьому, як відомості, що містяться у податкових накладних, так і дані первинних документів, що складаються при здійсненні господарської операції та подаються платником до контролюючого органу, мають відповідати установленим вимогам та містить достовірну інформацію про обставини, з якими законодавство пов'язує реалізацію права платника на податкову вигоду.

Перевіряючи доводи представників сторін, з письмових доказів у справі суд встановив, що вищезазначені податкові накладні виписані до таких договорів.

Філія «Новодністровська дільниця» ТОВ «Енергетично-дорожнє будівництво» уклала з ТОВ «Огон-Тар» договір поставки від 14.05.2014 №42. Згідно з даними специфікації до нього позивач прибав у вказаного контрагента адгезійну добавку Stardop 130P у кількості 15 тонн, модифікатор бітуму Licomont BS100 у кількості 5 тонн та волокна целюлози Topcell у кількості 10 тонн. На підтвердження формування витрат за цим договором у позивача наявна належним чином оформлена та скріплена печатками сторін договору видаткова накладна (далі ВН) від 30.05.2014 №3002 на загальну суму 488320,60грн. (у т.ч. ПДВ 81386,77грн.).

03.07.2015 філія «Новодністровська дільниця» ТОВ «Енергетично-дорожнє будівництво» уклала з ТОВ «Огон-Тар» договір поставки від №2008. Згідно з даними специфікації до цього договору позивач прибав у вказаного контрагента мінеральний порошок МП-1. На підтвердження формування витрат за цим договором у позивача наявні належним чином оформлені та скріплені печатками сторін правочину акти приймання-передачі (том 1 а.с.61-67) на загальну кількість товару 245 тонн та ВН від 31.07.2014 №3111 на загальну суму 134749,02грн. (у т.ч. ПДВ 22458,17грн.).

02.07.2015 філія «Новодністровська дільниця» ТОВ «Енергетично-дорожнє будівництво» уклала з ТОВ «Огон-Тар» договір поставки від №2007. На підтвердження формування витрат за цим договором у позивача наявні належним чином оформлені та скріплені печатками сторін правочину акти приймання-передачі (том 1 а.с.68-90) бітуму нафтового дорожнього на загальну кількість товару 611,15 тонн та ВН від 31.07.2014 №№3102-3110 на загальну суму 8250525,00грн. (у т.ч. ПДВ 1375087,50грн.).

Суд з'ясував, що позивач на підставі вказаних документів включив суми сплачених коштів без ПДВ у склад валових витрат.

Обов'язок підтвердити правомірність та обґрунтованість витрат (у тому числі і щодо сплати ПДВ) первинними документами покладається на платника, позаяк саме він виступає суб'єктом, що використовує включену постачальником до ціни товару суму ПДВ при обчисленні суми податку, яка підлягає перерахуванню до бюджету, а також зменшує об'єкт оподаткування податку на прибуток за фактом понесення витрат (правова позиція Вищого адміністративного суду України у справі К/800/30610/13 від 13 березня 2014 року).

Суд звернув увагу, що вищевказані первнинні бухгалтерські документи на отримання товару містять всі обовязкові реквізити, що дозволяє встановити вид, кількість та ціну товару, повністю ідентифікувати постачальника та осіб, що брали безпосередню участь у переміщенні та прийманні товару.

Відповідно до ст.1 Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні від 16 липня 1999 року № 996-XIV (далі Закон України № 996-XIV) первинний документ це документ, що містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення. Суд врахував ст.9 Закону України №996, згідно з якою підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Вони повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Обовязковими реквізитами первинних документів відповідно до п.2.4. Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 1995 року №88, є: назва документа (форми); дата і місце складання; назва підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиниця виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. Згідно з пунктами 2.15-2.16 Положення забороняється приймати до виконання первинні бухгалтерські документи на операції, що суперечать законодавчим актам.

Вищевказаних вимог позивач дотримався. Разом з тим, ст.4 Закону України №996-XIV встановлений принцип превалювання сутності над формою, тобто, операції обліковуються відповідно до їх сутності, а не лише виходячи з юридичної форми.

Суд встановив, що на час виконання вищевказаних правочинів контрагент позивача відобразив у повному обсязі зобовязання з ПДВ, а позивач відповідно суми податкового кредиту, що відповідає даним зареєстрованих ПН.

Відповідно до п.201.8 ст.201 ПК України право на нарахування податку та складання податкових накладних надається виключно особам, зареєстрованим як платники податку в порядку, передбаченому статтею 183 цього Кодексу. П.184.1 ст.184 ПК України визначено, що реєстрація діє до дати анулювання реєстрації платника податку, яка проводиться шляхом виключення з реєстру платників податку.

Згідно з п.6.1 ст.16 ПК України платник податків, крім іншого, зобов'язаний вести в установленому порядку облік доходів і витрат, складати звітність, що стосується обчислення і сплати податків та зборів; подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов'язані з обчисленням і сплатою податків та зборів; сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи тощо.

Системний аналіз наведених правових норм свідчить про те, що податкова накладна, як звітний податковий документ, яка є підставою для включення покупцем до податкового кредиту сум ПДВ, сплачених (нарахованих) у зв'язку з придбанням товарів (робіт, послуг), має таке юридичне значення при обов'язковій умові нарахування податку та виписування податкової накладної особою, яка зареєстрована як платник податку на додану вартість.

Порушень вимог до складання ПН відповідач не виявив і суд не встановив. ТОВ «Огон-Тар» на момент здійснення господарських операцій зареєстроване в Єдиному державному реєстрі юридичних та фізичних осіб-підприємців, мало підтверджене місце реєстрації та було платником ПДВ.

З даних платіжних доручень (том 2 а.с.17-56) суд встановив, що оплата товару згідно з вищевказаними договорами проведена у повному обсязі.

На придбаний товар позивач має сертифікати якості (відповідності), а саме: на бітум нафтовий дорожній вязкий 60/90 від 11.07.2011 з терміном дії до 04.05.2016 (том 1 а.с.123); на бітум дорожній 70/100 від 29.05.2014 з терміном дії до 28.05.2015 (том 1 а.с.124); на добавку для модифікації бітумів нафтових дорожніх вязких від 23.05.2014 з терміном дії до 22.05.2015 (том 1 а.с.125); на адгезійну добавку Stardop 130P від 27.06.2014 з терміном дії до 26.06.2015 (том 1 а.с.126); на стабілізуючу добавку Topcell від 30.04.2014 з терміном дії до 29.04.2015 (том 1 а.с.127).

На підтвердження транспортування придбаного товару позивач надав суду копії товарно-транспортних накладних (далі ТТН) (том 1 а.с.130-237) та подорожніх листів (том 1 а.с.238-345). Суд звернув увагу, що вказані ТТН складені з недоліками, зокрема: відсутні їх номери; не зазначено час вибуття та прибуття до пункту призначення, суми переміщеного товару та посилання на довіреність особи, яка отримувала товар. Водночас, згідно з позицією, викладеною Вищим адміністративним судом України в розясненні від 02.06.2011 №742/11/13-11, товарно-транспортна накладна у відносинах поставки не є первинним бухгалтерським документом, на підставі якого формуються витрати підприємства.

Основним видом діяльності позивача згідно з даними ЄДРПОУ є будівництво доріг та автострад. Під час судового розгляду справи позивач підтвердив, що товар, придбаний у вищевказаного контрагента, використаний Новодністровською філією ТОВ «Енергетично-дорожнє будівництво» під час виконання будівельно-монтажних робіт із завершення будівництва гідроагрегатів №№2-3 Дністровської гідроакумулюючої електростанції відповідно до договору субпідряду від 30.03.2011 №5-01/2011, укладеному між Консорціумом «Науково-виробниче обєднання «Укргідроенергобуд» і вказаною філією позивача, та договором підряду від 29.04.2013 №29/04/2013, укладеному між ТОВ «ШДСУ» та зазначеною філією позивача. Ці обставини підтверджуються: умовами зазначених договорів, актами списання матеріалів з будівництва Дністровської ГЕС (том 2 а.с.57-62); калькуляціями на виготовлення асфальтобетонної суміші (том 2 а.с.63-84); актами приймання виконаних будівельних робіт форми КБ-2в (том 2 а.с.85-214).

Вищевказані документи підтверджуюють можливість реального виконання правочинів, ними посвідчених.

Суд звернув увагу, що, не зважаючи, що передумовою призначення позапланової виїзної перевірки позивача стала постанова слідчого у зв'язку зі здійсненням розслідування кримінального провадження №0000081, вироки щодо незаконної діяльності саме ТОВ «Огон-Тар» відсутні. Отриманий на виконання ухвали суду про витребування доказів від 19.10.2015 вирок Богунського районного суду м.Житомира від 26.02.2015 у вищевказаній кримінальній справі, яким визнано винною ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень за ч.2 ст.28, ч.2 ст.205, ч.ч.3-4 ст.358, ч.5 ст.27, ч.2 ст.212 Кримінального кодексу України, не стосується періоду, який підлягав перевірці відносно позивача, і прийнятий за створення, забезпечення діяльності з метою незаконного формування податкового кредиту та ухилення від сплати податків ПП "БВФ", ПП "Бізнес Форс", ТОВ "Агат ОСОБА_5" та ТОВ "Транс Ліберо".

Суд не взяв до уваги посилання відповідача на ту обставину, що виробником придбаного позивачем у ТОВ "Огон-Тар" бітуму дорожнього є ПАТ "Укртатнафта", а за наслідками проведеного аналізу ланцюга постачання не встановлено господарських відносин контрагента позивача з виробником бітуму щодо його придбання, оскільки податкова перевірка цих правовідносин не проведена та платники податків не можуть нести відповідальність за неналежне декларування їхніми контрагентами податкових зобов'язань.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що сукупність вищевказаних письмових доказів підтверджує отримання, використання, зміну майнового стану позивача (здійснення господарських операцій). Спростування цих обставин можливе за наявності такого, що набрав законної сили, відповідного вироку суду. Оскільки таких доказів не встановлено, суд дійшов висновку, що на час прийняття оскаржуваного ППР сукупності достатніх обставин вважати, що господарські операції позивача з ТОВ «Огон-Тар» не мали реального характеру, немає.

Оскільки суд не вбачає порушень позивачем вимог податкового законодавства в частині формування податкового кредиту, застосування до нього штрафних санкцій є неправомірним.

Відповідно до ч.1 ст. 94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи обґрунтованість позовних вимог та вимоги ст.94 КАС України, суд дійшов висновку повернути позивачу за рахунок бюджетних асигнувань відповідача сплачений судовий збір у розмірі 487,20грн.

Керуючись ст.ст.2, 160-165, 254-256 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Адміністративний позов товариства з обмеженою відповідальністю «Енергетично-дорожнє будівництво» задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Корсунь-Шевченківської обєднаної державної податкової інспекції (Канівське відділення) Головного управління Міндоходів у Черкаській області від 20.03.2015 №.

2. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Корсунь-Шевченківської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Черкаській області на користь товариства обмеженою відповідальністю «Енергетично-дорожнє будівництво» () судовий збір за подання цього позову в сумі 487,20грн. (чотириста вісімдесят сім гривень 20коп.).

3. Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана до Київського апеляційного адміністративного суду через Черкаський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з моменту отримання повного тексту постанови. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

4. Копії постанови направити особам, які брали участь у справі.

Суддя А.М. Бабич