Справа № 2а/0470/6505/11
Суддя: Іваненко Я.Л.
Дата ухвалення: 2015-11-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 листопада 2015 року м. Київ К/800/6165/13

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

головуючого - судді суддів:Іваненко Я.Л., Мойсюка М.І., Тракало В.В.,
розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Кривому Розі Дніпропетровської області до Дзержинського відділу державної виконавчої служби Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області про визнання протиправними дій та скасування постанови за касаційною скаргою Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Кривому Розі Дніпропетровської області на ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 16 травня 2012 року,

в с т а н о в и л а :

У червні 2011 року Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Кривому Розі Дніпропетровської області звернулося до суду з позовом до Дзержинського відділу державної виконавчої служби Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області, в якому просило: визнати протиправними дії державного виконавця Дзержинського відділу державної виконавчої служби Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області Ярмоленко А.А.; cкасувати постанову Дзержинського відділу державної виконавчої служби Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області від 05 травня 2011 року про стягнення з Відділення виконавчого збору у розмірі 2500 грн. та зобов'язати відповідача повернути незаконно списані грошові кошти у вигляді виконавчого збору.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22 червня 2011 року позов задоволено.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 16 травня 2012 року скасовано постанову суду першої інстанції, а провадження у справі закрито.

У касаційній скарзі позивач, посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права, просить скасувати оскаржувану ухвалу суду апеляційної інстанції та залишити в силі постанову суду першої інстанції.

Перевіривши за матеріалами справи доводи касаційної скарги та правильність застосування судом апеляційної інстанції норм процесуального права, правової оцінки обставин у справі у межах доводів касаційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Статтею 159 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Проте, оскаржуване рішення суду апеляційної інстанції не відповідає вказаним вимогам закону.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що предметом даного спору є незгода позивача з діями Дзержинського відділу державної виконавчої служби Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області, а також державного виконавця відділу Ярмоленко А.А., який після відкриття 28 квітня 2011 року виконавчого провадження за рішенням Дзержинського районного суду від 14 грудня 2010 року по справі № 2-2890 про стягнення з Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Кривому Розі Дніпропетровської області на користь ОСОБА_5 25 000 грн. моральної шкоди та надання строку на добровільне виконання рішення по даній цивільній справі до 04 травня 2011 року, 05 травня 2011 року виніс постанову про стягнення з Відділення виконавчого збору у сумі 2500,00 грн. у зв'язку з тим, що сума боргу боржником у добровільному порядку не сплачена.

Скасовуючи постанову суду першої інстанції та закриваючи провадження у даній справі, суд апеляційної інстанції виходив з того, що оскільки постанова про стягнення з боржника (сторони виконавчого провадження) виконавчого збору прийнята за наслідками виконання рішення, прийнятого судом у порядку цивільного судочинства, то і оскарження такої постанови, а також дій щодо її прийняття має здійснюватися у порядку цивільного судочинства.

Проте повністю погодитися з таким висновком суду апеляційної інстанції не можна.

Як було зазначено судом першої інстанції та відповідачем у запереченні на позовну заяву, в провадженні Дзержинського відділу державної виконавчої служби Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області у період з 04 квітня 2011 року по 18 травня 2011 року на виконанні знаходилося зведене виконавче провадження, до складу якого входило вісім виконавчих проваджень про стягнення з Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Кривому Розі Дніпропетровської області на користь стягувачів 395 931,53 грн.

28 квітня 2011 року старшим державним виконавцем була винесена постанова про відкриття виконавчого провадження ВЗ-1077 за виконавчим листом № 2-2890 від 14 грудня 2010 року, виданим Дзержинським районним судом м. Кривого Рогу про стягнення з Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Кривому Розі Дніпропетровської області на користь ОСОБА_5 25 000,00 грн. моральної шкоди.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, регулюються Законом України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року №606.

Відповідно до частини 1 статті 33 вищевказаного Закону у разі якщо в органі державної виконавчої служби відкрито кілька виконавчих проваджень про стягнення коштів з одного боржника, вони об'єднуються у зведене виконавче провадження і на майно боржника накладається арешт у межах загальної суми стягнення, виконавчого збору і можливих витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій.

Особливості виконання рішень у разі відкриття кількох виконавчих проваджень щодо одного боржника визначені Інструкцією про проведення виконавчих дій, затвердженою наказом Міністерства юстиції України 15 грудня 1999 року N 74/5 та зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 15 грудня 1999 року за N 865/4158, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин.

Відповідно до пункту 4.19.1. цієї Інструкції, якщо в районному (міському) органі державної виконавчої служби відкрито кілька виконавчих проваджень щодо одного й того самого боржника, то вони об'єднуються у зведене виконавче провадження за постановою державного виконавця протягом трьох днів після закінчення строку, даного боржнику для добровільного виконання і на майно боржника накладається арешт у межах загальної суми стягнення, виконавчого збору і можливих витрат на виконавче провадження. До зведеного виконавчого провадження повинні бути приєднані всі інші виконавчі документи, що надходять стосовно стягнень з цього боржника протягом трьох днів після закінчення строку, поданого боржнику для добровільного виконання.

Згідно частини 1 статті 82 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби можуть бути оскаржені стягувачем та іншими учасниками виконавчого провадження (крім боржника) до начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, або до керівника відповідного органу державної виконавчої служби вищого рівня чи до суду.

Рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами до суду, який видав виконавчий документ, а іншими учасниками виконавчого провадження та особами, які залучаються до проведення виконавчих дій, - до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом (частина 4 статті 82 Закону України «Про виконавче провадження»).

Як зазначено в пункті 3 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 21 травня 2012 року № 5 «Про внесення змін до постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 13 грудня 2010 року № 3 «Про практику застосування адміністративними судами законодавства у справах із приводу оскарження рішень, дій чи бездіяльності державної виконавчої служби», судам необхідно враховувати, що всі справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності органів державної виконавчої служби, прийнятих (вчинених, допущених) з метою виконання зведеного виконавчого провадження, у якому об'єднано виконавчі провадження щодо виконання рішень судів різних юрисдикцій та/чи рішень інших органів (посадових осіб), належать до юрисдикції адміністративних судів, навіть у разі, коли у зведеному виконавчому провадженні відсутнє виконавче провадження з примусового виконання рішення адміністративного суду.

Юрисдикцію судів щодо вирішення справ з приводу рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення в межах конкретного виконавчого провадження, яке об'єднано (приєднано) у зведене виконавче провадження, або зведеного виконавчого провадження, у якому об'єднано виконавчі провадження по виконанню рішень судів однієї юрисдикції, необхідно визначати з урахуванням положень частини четвертої статті 82 Закону України «Про виконавче провадження».

Проте, закриваючи провадження у справі, суд апеляційної інстанції наведені вище вимоги не врахував та не з'ясував, чи входило виконавче провадження з виконання рішення Дзержинського районного суду від 14 грудня 2010 року по справі № 2-2890 до зведеного виконавчого провадження, що знаходилося на виконанні Дзержинського відділу державної виконавчої служби Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області про стягнення з Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Кривому Розі Дніпропетровської області на користь стягувачів 395 931,53 грн.

Без встановлення наведених обставин висновки суду апеляційної інстанції стосовно юрисдикційної належності даного спору є передчасними.

За таких обставин суд апеляційної інстанції дійшов передчасних та необґрунтованих висновків про наявність правових підстав для скасування постанови суду першої інстанції та закриття провадження у справі, чим порушив норми процесуального права, а тому оскаржувана ухвала підлягає скасуванню.

Відповідно до частини 1 статті 227 Кодексу адміністративного судочинства України підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанції і направлення справи для продовження розгляду є порушення норм матеріального чи процесуального права, які призвели до постановлення незаконної ухвали, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 227, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Кривому Розі Дніпропетровської області задовольнити частково.

Ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 16 травня 2012 року скасувати, а справу направити до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, оскарженню не підлягає.

Головуючий: Я.Л. Іваненко

Судді: М.І. Мойсюк

В.В. Тракало