Справа № 804/13728/15
Суддя: Рябчук Олена Сергіївна
Дата ухвалення: 2015-10-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

копія
ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіОСОБА_1
при секретаріОСОБА_2
представника відповідача ОСОБА_3
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпропетровську адміністративну справу за адміністративним позовом Криворізької північної обєднаної державної податкової інспекціїГоловного управління ДФС у Дніпропетровської області до Комунального підприємства «Житлово-експлуатаційна організація №14» про стягнення податкового боргу, -
04 вересня 2015 р. Криворізька північна обєднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС у Дніпропетровської області (далі позивач) звернулась до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Комунального підприємства «Житлово-експлуатаційна організація №14» (далі - відповідач) з вимогами стягнення з відповідача суми податкового боргу перед бюджетом у розмірі 185 362,99грн., з них:
Представник позивача в судове засіданні не зявився з урахуванням належного повідомлення про судове засідання. Позивач надав клопотання про розгляд справи за відсутності уповноваженого представника за наявними у справі документами. В обґрунтування позовних вимог в позові зазначено наступне. За відповідачем рахується податковий борг, що первинно виник у жовтні 2001 року та в повному обсязі не погашався відповідачем, що зумовило накопичення. Податковий борг, що заявлений до стягнення, є новоствореним, виник за період з 31.05.2015 року по 31.08.2015 року та становить185 362,99,00грн., з яких: 105 744грн. з авансових внесків з податку на прибуток підприємств та 79 618,99грн. з податку на додану вартість, який. Відповідачу були направлені перша та друга податкові вимоги від 17.10.2001 року №1/38 та від 26.11.2001 року №2/127. Виставити податкову вимогу у відповідності до положень ст. 59 Податкового кодексу України у податкового органу не має можливості, оскільки у підприємства в наявності податковий борг попередніх періодів; податковий борг з жовтня 2001 року не переривався. Позивачем також надано рішення Криворізької північної обєднаної державної податкової інспекціїГоловного управління ДФС у Дніпропетровської області №51 від 15.01.2014 року про стягнення коштів та продаж інших активів платника податків в рахунок погашення його податкового боргу. З урахуванням зазначеного позивачпросив позов задовольнити з урахуванням наданих пояснень.
Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позову заперечувала. В обґрунтування свої позиції спиралась на письмові заперечення та зазначила наступне. Позовні вимоги є безпідставними та задоволенню не підлягають, оскільки податковий борг з ПДВ у розмірі, що заявлений до стягнення, відсутній, а щодо авансових внесків, відповідач взагалі не зобовязаний сплачувати авансові внески з податку на прибуток. Відповідач вважає, що позивач не довів наявності за відповідачем боргу у розмірі 185 362,99грн. Крім того, згідно з позовом заявлений до стягнення податковий борг є новоствореним, виник за період травень-серпень 2015 року, проте податкової вимоги в порядку ст. 59 Податкового кодексу України надіслано відповідачу не було. А за податковими вимогами №1/38 і №2/127 податковий борг сплачений підприємством в повному обсязі.
Заслухавши заперечення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.
Комунальне підприємство «Житлово-експлуатаційна організація №14» зареєстровано рішення Виконавчого комітету Криворізької міської ради 14.01.1994 р., включено до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців за ідентифікаційним кодом 20282526 та перебуває на обліку в Криворізькій північній обєднаній державній податковій інспекції ГУ ДФС у Дніпропетровській області.
Згідно з розрахунком (а.с.5), наданим Криворізькою північною обєднаною державною податковою інспекцією Головного управління ДФС у Дніпропетровській області до позову (про суму податкового боргу), станом на 31.08.2015 р. за відповідачем рахується новостворений податковий борг у загальному розмірі 185 362,99грн., з яких:
-79 618,99грн. по ПДВ (код бюджетної класифікації 14010100);
-105 744,00грн. з авансових внесків з податку на прибуток підприємств і організацій, що належать до комунальної власності (код бюджетної класифікації 11023202);
Згідно з позовом сума заборгованості Комунального підприємства «Житлово-експлуатаційна організація №14» по платежу 14010100 «податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг)» за період червень-серпень 2015 року утвориласьнаслідок не сплати по строку оплати самостійно визначених зобовязань, а також за рахунок нарахованої контролюючим органом пені в порядку пп.129.1.1 п.129.1 ст.129 Податкового кодексу України.
Так, позивачем до позову додано копію:
-податкової декларацій з ПДВ № НОМЕР_1 від 16.06.2015 р. за звітний травень 2015 року, в якій задекларовано до сплати 10 644грн. ПДВ (а.с.15-16);
Також, згідно з позовом сума заборгованості Комунального підприємства «Житлово-експлуатаційна організація №14» по платежу 11023202 «авансові внески з податку на прибуток підприємств і організацій, що належать до комунальної власності» за період червень-серпень 2015 року утворилась наслідок не сплати по строку оплати самостійно визначених зобовязань.
На виконання вимог ст. 6 Закону України № 2181-ІІІ були сформовані перша та друга податкові вимоги від 17.10.2001 року №1/38 та від 26.11.2001 року №2/127, які отримані відповідачем, що підтверджується матеріалами справи (а.с.9).
27.10.2015 року від позивача надійшло пояснення за вих.№9155/9/10-014, в якому зазначено, що борг КП «ЖЕО №14», який виник у жовтні 2001 році, не переривався; борг виник в результаті самостійного декларування сум ПДВ та не сплати згідно чинного законодавства, наразі борг погашається в порядку черговості, визначеної Податковим кодексом України. Довідку про суму податкового боргу станом на 2001 рік не має можливості надати, оскільки боржником в порядку календарної черговості було сплачено борг до 01.01.2013 року.
Згідно до ст. 67 Конституції України, кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.
Відповідно до п.п. 36.1 - 36.3 ст. 36 Податкового кодексу України, податковим обов'язком визнається обов'язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи.
Податковий обов'язок виникає у платника за кожним податком та збором.
Податковий обов'язок є безумовним і першочерговим стосовно інших неподаткових обов'язків платника податків, крім випадків, передбачених законом.
Відповідно до п. 46.1 ст. 46 Податкового кодексу України, податкова декларація, розрахунок (далі - податкова декларація) - документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобов'язання, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку.
Згідно п. 54.1 ст. 54 Податкового кодексу України, крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобовязання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом.
За правилами ст. 57 Податкового кодексу України платник податків зобовязаний самостійно сплатити суму податкового зобовязання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно до п.п. 129.1, 129.4 ст. 129 Податкового кодексу України після закінчення встановлених цим Кодексом строків погашення узгодженого грошового зобов'язання на суму податкового боргу нараховується пеня.
Нарахування пені розпочинається:
а) при самостійному нарахуванні суми грошового зобов'язання платником податків - від першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку сплати грошового зобов'язання, визначеного цим Кодексом;
б) при нарахуванні суми грошового зобов'язання контролюючими органами - від першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку сплати грошового зобов'язання, визначеного у податковому повідомленні - рішенні згідно із цим Кодексом.
Пеня, визначена підпунктом 129.1.1 пункту 129.1 цієї статті, нараховується на суму податкового боргу (включаючи суму штрафних санкцій за їх наявності та без урахування суми пені) із розрахунку 120 відсотків річних облікової ставки Національного банку України, діючої на день виникнення такого податкового боргу або на день його (його частини) погашення, залежно від того, яка з величин таких ставок є більшою, за кожний календарний день прострочення у його сплаті.
Згідно з п. 14.1.175 ст.14 Податкового кодексу України податковим боргом вважається сума грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), самостійно узгодженого платником податків або узгодженого в порядку оскарження, але не сплаченого у встановлений цим кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання.
Згідно положень пунктів 59.1, 59.3, 59.4 статті 59 Податкового кодексу України у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.
Податкова вимога надсилається не раніше першого робочого дня після закінчення граничного строку сплати суми грошового зобов'язання.
Відповідно до п. п. 20.1.18 п. 20.1 ст. 20 ПК України органи державної податкової служби мають право звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, обслуговуючих такого платника, на суму податкового боргу або його частини.
Відповідно до п. 41.2 ст. 41 Податкового кодексу України органами стягнення є виключно контролюючі органи, уповноважені здійснювати заходи щодо забезпечення погашення податкового боргу та недоїмки зі сплати єдиного внеску у межах повноважень, а також державні виконавці у межах своїх повноважень.
За приписами п. 95.1 ст. 95 Податкового кодексу України орган державної податкової служби здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.
Відповідно до п. 95.3 ст. 95 Податкового кодексу України стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, здійснюється за рішенням суду, яке направлено до виконання органам державної податкової служби, у розмірі суми податкового боргу або його частини.
Відповідно до п. 1 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.
Згідно до ч. 1 ст. 69 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.
Відповідно до ч.ч. 1, 4 ст. 70 Кодексу адміністративного судочинства України належними є докази, якімістять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.
Згідно до ч. 3 ст. 86 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінюєналежність, допустимість, достовірність кожного доказуокремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.
Оцінюючи усі докази, надані суду, у їх сукупності, суд приходить до наступного висновку.
Законодавець чітко визначив порядок дій контролюючих органів в разі виявлення податкового боргу у господарюючого субєкта, що передують стягненню цього боргу в судовому порядку.
Порядок реалізації права органу державної фіскальної служби на звернення до суду з позовом про стягнення податкового боргу встановлений ст. 95 Податкового кодексу України.
Проте, позивачем не надано доказів здійснення податковим органом всіх передбачених податковим законом процесуальних дій, що передують стягненню податкового боргу відповідача у судовому порядку.
По-перше, позивачем не доведено наявності за відповідачем податкового боргу у розмірі, заявленому до стягнення.
Згідно з платіжних доручень, наданих відповідачем під час судового розгляду справи, задекларовані зобовязання з ПДВ за травень 2015 року сплачені підприємством 16.06.2015 року (а.с.37), за червень 2015 року сплачені 10.07.2015 та 15.07.2015 року (а.с.41-42), за липень 2015 року сплачені підприємством 10.08.2015-18.08.2015 р. (а.с.46-49).
Судом врахована передбачена чинним податковим законодавством можливість зарахування здійснених відповідачем проплат в погашення заборгованості попередніх періодів передбачена чинним податковим законом.
Проте, ані до позову, ані на вимогу суду позивачем не надано належних доказів існування податкового боргу попередніх періодів, його розміру, моменту його виникнення, стану погашення.
Надана в якості правомірності нарахування пені по платежу «податок на додану вартість» копія облікової картки підприємства свідчить лише про неналежне ведення контролюючим органом таких облікових карток у звязку з їх не приведенням у відповідність із прийнятими судовими рішеннями, зокрема із судовим рішенням №373вр-12.
По-друге, позивачем не надано доказів виконання положень ст. 59 Податкового кодексу України, і як наслідок, позивач не набув права на звернення до суду з позовом про стягнення з відповідача коштів в рахунок погашення податкового боргу, який виник після вступу в дію Податкового кодексу України.
Судом не приймаються до уваги доводи позивача про те, що первинно податковий борг у відповідача виник з жовтня 2001 року, перша та друга податкові вимоги вручені відповідачу у відповідності до положень Закону №2181, і податковий борг відповідача не переривався.
Як зазначалось вище, належних та допустимих доказів цьому позивачем не надано. Більш того, згідно з поясненнями Криворізької північної ОДПІ ГУ ДФС у Дніпропетровській області за вих.№9155/9/10-014 від 26.10.2015 р. борг КП «ЖЕО №14», який виник у жовтні 2001 році, сплачено боржником в порядку календарної черговості до 01.01.2013 року.
За таких обставин, суд вважає, що з урахуванням наданих до суду документів, позивачем не здійснено усіх передбачених податковим законом дій, що передують стягненню податкового боргу у судовому порядку та не доведено правомірності нарахування податкового зобовязання.
Враховуючи викладене, позовні вимоги Криворізької північної обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області до Комунального підприємства «Житлово-експлуатаційна організація №14» про стягнення податкового боргу є безпідставними та задоволенню не підлягають.
Керуючись ст.ст. 9, 11, 17, 69-72, 86, 94, 128, 158-163, 167, 186 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -
ПОСТАНОВИВ:
У задоволенні адміністративного позову Криворізької північної обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області до Комунального підприємства «Житлово-експлуатаційна організація №14» про стягнення податкового боргу відмовити.
Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Дніпропетровський окружний адміністративний суд з одночасним направленням копії апеляційної скарги особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі складення постанови у повному обсязі, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

У разі якщо справа розглядалась судом за місцезнаходженням суб'єкта владних повноважень і він не був присутній у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, але його було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо у суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови складено 02 листопада 2015 року

Суддя (підпис) Постанова не набрала законної сили станом на 02.11.2015 Суддя З оригіналом згідно Помічник судді ОСОБА_1 ОСОБА_1 ОСОБА_4