Справа № 2а-10197/11/1370
Суддя: Бутенко В.І.
Дата ухвалення: 2015-10-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 жовтня 2015 року м. Київ К/800/67509/14

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

Бутенка В.І (доповідач), Амєліна С.Є.., Штульман І.В.,

провівши в порядку касаційного провадження попередній розгляд адміністративної справи за позовом ОСОБА_4 до Львівської митниці Міндоходів, Державної митної служби України про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

в с т а н о в и в:

У вересні 2013 року позивач звернувся до суду із заявою щодо зобов'язання Львівської митниці чи її правонаступника нарахувати і виплатити на його користь середньомісячний заробіток за час затримки виконання рішення суду за період з 01.11.2012 року по 01.06.2013 року.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 28 травня 2014 року заяву задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність Державної митної служби України, яка полягає у затримці виконання постанови Львівського апеляційного адміністративного суду від 01.11.2012 року у справі №2а-10197/11/1370 в частині поновлення ОСОБА_4 на посаді провідного інспектора оперативного відділу служби боротьби з контрабандою та порушеннями митних правил Львівської митниці.

Стягнуто з Львівської митниці Міндоходів на користь позивача середньомісячний заробіток за час затримки виконання постанови суду за період з 01.11.2012 року по 01.06.2013 року у розмірі 19045,78 грн.

У задоволенні іншої частини вимог заяви відмовлено.

Ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 9 грудня 2014 року постанову суду першої інстанції скасовано і заяву задоволено частково.

Стягнуто з Львівської митниці Міндоходів на користь позивача 23862,41 грн. середнього заробітку за час затримки виконання судового рішення.

У задоволенні решти вимог заяви відмовлено.

В касаційній скарзі відповідачі, посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, просять скасувати рішення цього суду і ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні заяви.

Колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 1 листопада 2012 року було визнано протиправним і скасовано наказ Державної митної служби України від 29.08.2011 року №1821-к «По особовому складу Львівської митниці» в частині припинення перебування на державній службі в митних органах України ОСОБА_4 та з 29.08.2011 року його поновлено на посаді провідного інспектора оперативного відділу служби боротьби з контрабандою та порушеннями митних правил Львівської митниці. Дана постанова вступила у законну силу з моменту проголошення.

При цьому позивача було поновлено на вказаній посаді наказом Державної митної служби України від 01.06.2013 року № 869-к, що свідчить про очевидну затримку виконання зазначеного судового рішення.

Порядок і умови вирішення питання про оплату вимушеного прогулу при затримці виконання судового рішення про поновлення на роботі працівника визначено статтею 236 КЗпП України. Ця норма передбачає обов'язок власника, а у сфері публічно-правових правовідносинах - суб'єкта владних повноважень, виплатити працівникові середній заробіток або різницю в заробітку за весь час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника. В цьому випадку орган, який розглядав спір, виносить ухвалу про виплату вказаного відшкодування.

Частиною 5 ст. 124 Конституції України встановлено, що судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 256 КАС України постанови суду про поновлення на посаді у відносинах публічної служби виконуються негайно.

В силу ч. 2 ст. 257 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання.

Таким чином, суд апеляційної інстанції дійшов правильного висновку, що постанова Львівського апеляційного адміністративного суду від 01.11.2012 року про поновлення позивача на посаді підлягала негайному виконанню незалежно від наявності або відсутності виконавчого провадження.

Згідно ст. 235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави працівник повинен бути поновлений на попередні роботі органом, який розглядає трудовий спір. При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижче оплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

За правилами ст. 236 КЗпП України у разі затримки власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки.

Отже, підставою для виплати незаконно звільненому працівнику середнього заробітку є затримка власником або уповноваженим ним органом виконання рішення про поновлення на роботі.

З наведеного випливає, що на виконання судового рішення від 01.11.2012 року позивача поновлено на посаді лише 01.06.2013 року наказом Державної митної служби України № 869-к. Це свідчить про порушення наведених норм, оскільки постанову суду в частині поновлення позивача на посаді негайно виконано не було.

Враховуючи усі обставини справи, колегія суддів погоджується з висновками суду апеляційної інстанції про стягнення належного ОСОБА_4 середнього заробітку за період з 01.11.2012 року по 01.06.2013 року і зазначає, що матеріалами справи підтверджено, що позивач у вказаний період не отримував допомогу по безробіттю, не був зареєстрований фізичною особою-підприємцем, не одержував іншу грошову допомогу, яка б впливала на розмір середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду.

Доводи касаційної скарги зроблених апеляційним судом висновків не спростовують, а тому підстав для скасування чи зміни оскарженого судового рішення не вбачається.

Керуючись ст.ст. 220, 2201, 223, 224, 230, 231 КАС України, суд -

у х в а л и в:

Касаційну скаргу Львівської митниці Міндоходів, Державної митної служби України залишити без задоволення, а ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 9 грудня 2013 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та оскарженню не підлягає.

С у д д і : В.І. Бутенко

С.Є. Амєлін

І.В. Штульман