Справа № 804/11315/14
Суддя: Тракало В.В.
Дата ухвалення: 2015-11-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 листопада 2015 року м. Київ К/800/8147/15

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

головуючого - судді суддівТракало В.В., Іваненко Я.Л., Мойсюка М.І.,
секретар Буденко В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Генеральної прокуратури України на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18 вересня 2014 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 20 січня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_4 до прокуратури Дніпропетровської області про зобов'язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и л а :

У липні 2014 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до прокуратури Дніпропетровської області про зобов'язання внести зміни до наказу № 522к від 27 березня 2014 року про його звільнення з посади прокурора прокуратури м. Вільногірська Дніпропетровської області з 1 квітня 2014 року, змінивши дату звільнення на 31 березня 2014 року, внести зміни до трудової книжки ОСОБА_4; визнання його особою, що має право на отримання грошової допомоги відповідно до ч. 16 ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру»; зобов'язання нарахувати та виплатити йому грошову допомогу у зв'язку з виходом на пенсію за вислугу років відповідно до ст. 50-1 вказаного Закону.

Позовні вимоги обґрунтовував тим, що положення ч. 16 ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» на час його звільнення були чинними. Відповідно до Прикінцевих положень Закону України «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні» положення про виключення ч. 16 ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» набирає чинності з 1 травня 2014 року.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18 вересня 2014 року, залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 20 січня 2015 року, позов задоволено частково. Зобов'язано прокуратуру Дніпропетровської області нарахувати та виплатити позивачу грошову допомогу у зв'язку з виходом на пенсію за вислугу років відповідно до ч. 16 ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру». У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

У касаційній скарзі ставиться питання про скасування судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_4 з підстав порушення норм матеріального та процесуального права та ухвалення в цій частині нового судового рішення про відмову у задоволенні позову.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які беруть участь у справі, перевіривши правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права у межах доводів касаційної скарги, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів приходить до висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що позивач проходив службу в органах прокуратури та на час звільнення обіймав посаду прокурора прокуратури м. Вільногірська Дніпропетровської області. 27 березня 2014 року ОСОБА_4 подав прокурору Дніпропетровської області рапорт про звільнення за власним бажанням згідно ст. 38 КЗпП України у зв'язку з виходом на пенсію за вислугою років, зазначивши дату звільнення з посади 1 квітня 2014 року. В цей же день прокурор Дніпропетровської області видав наказ № 522к про звільнення позивача з посади прокурора прокуратури м. Вільногірська Дніпропетровської області з 1 квітня 2014 року за власним бажанням у зв'язку із виходом на пенсію за вислугу років відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру». Грошову допомогу у зв'язку з виходом на пенсію за вислугу років, передбачену ч. 16 ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру», позивачу не виплачено.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що позивач має право на отримання грошової допомоги, передбаченої ч. 16 ст. 50-1Закону України «Про прокуратуру».

Згідно ч. 16 ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» (у редакції Закону України № 2756-VІ від 2 грудня 2010 року) прокурорам і слідчим у разі виходу на пенсію за вислугою років чи по інвалідності виплачується грошова допомога у розмірі місячного заробітку, з якого обчислена пенсія, за кожен повний рік роботи прокурором, слідчим прокуратури чи на посадах у науково-навчальних закладах прокуратури.

Законом України «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні» від 27 березня 2014 року № 1166-VІІ (далі - Закон № 1166-VІІ) внесено зміни до Закону України «Про прокуратуру». Зокрема, абзацом 2 підпункту 3 пункту 3 розділу ІІ Закону № 1166-VІІ виключено ч. 16 ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру».

Відповідно до п. 2 Прикінцевих положень Закону № 1166-VІІ зміни, передбачені розділами ІІ і ІІІ, набирають чинності з 1 квітня 2014 року, крім змін, в тому числі й абзацу 2 підпункту 3 пункту 3, які набирають чинності з 1 травня 2014 року.

За таких обставин, коли Законом № 1166-VІІ зміни до Закону України «Про прокуратуру» щодо виключення ч. 16 ст. 50-1 (абз. 2 підп. 3 п. 3 розділу ІІ Закону № 1166-VІІ) набирають чинності з 1 травня 2014 року, а позивача звільнено з посади прокурора у зв'язку з виходом на пенсію за вислугою років 1 квітня 2014 року, суд першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції, дійшов обґрунтованого висновку, що позивач має право на призначення грошової допомоги, передбаченої ч. 16 ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» (у редакції Закону України № 2756-VІ від 2 грудня 2010 року), а відтак задовольнив позов.

Згідно ч. 1 ст. 220 КАС України суд касаційної інстанції не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

За правилами ст. 224 цього Кодексу суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанції не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій. Не може бути скасовано судове рішення з мотивів порушення судом норм процесуального права, якщо це не призвело і не могло призвести до неправильного вирішення справи.

Доводи касаційної скарги про незаконність судових рішень, порушення норм матеріального та процесуального права безпідставні, не ґрунтуються на доказах та матеріалах справи.

Тому колегія суддів, перевіривши у межах доводів касаційної скарги правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін.

Керуючись статтями 220, 221, 223, 224, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу Генеральної прокуратури України залишити без задоволення, а постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18 вересня 2014 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 20 січня 2015 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, оскарженню не підлягає.

Головуючий: В.В. Тракало

Судді: Я.Л. Іваненко

М.І. Мойсюк