Справа № 819/234/15-а
Суддя: Попко Ярослав Степанович
Дата ухвалення: 2015-11-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 листопада 2015 року Справа № 876/5371/15

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Попка Я.С.

суддів Хобор Р.Б., Сеника Р.П.

за участю секретаря судового засідання Мартинишина Р.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Тернопільського окружного адміністративного суду від 19 лютого 2015 року у справі за позовом Тернопільського міськрайонного центру до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И В:

29.01.2015 року позивач - Тернопільський міськрайонний центр зайнятості звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1, в якому просить стягнути з відповідача на його користь 13 302,26 грн. отриманої допомоги по безробіттю.

Постановою Тернопільського окружного адміністративного суду від 19 лютого 2015 року позов задоволено. Стягнено з ОСОБА_1 на користь Тернопільського міськрайонного центру зайнятості допомогу по безробіттю у сумі 13302 грн. 26 коп.

Постанова суду першої інстанції мотивована тим, що відповідач була зареєстрована у центрі зайнятості, отримала статус безробітної та одержувала допомогу по безробіттю і одночасно була зареєстрована як фізична особа-підприємець, що підтверджується актом розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття».

Таким чином, Тернопільським міськрайонним центром зайнятості правомірно прийнято рішення про повернення ОСОБА_1 безпідставно отриманої допомоги по безробіттю за період з 23.07.2009 року по 27.05.2010 року в сумі 13,302,26 грн.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, вважаючи її прийнятою з порушенням норм матеріального та процесуального права, неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи, не відповідністю висновків суду обставинам справи, ОСОБА_1 оскаржила її, подавши апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Тернопільського окружного адміністративного суду від 19 лютого 2015 року та прийняти нову постанову.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги апелянт вказує на те, що вона припинила свою підприємницьку діяльність ще в 2005 року, тому в заяві про надання статусу безробітної від 23 липня 2009 року, нею в графі «чи займаєтесь ви підприємницькою або індивідуальною трудовою діяльністю» власноручно зазначено, що ні.

Крім того, апелянт зазначає, що будь-яких претензій від позивача про повернення допомоги по безробіттю, а також повісток із суду першої інстанції вона не одержувала.

Також вважає, що судом першої інстанції невірно застосовано норми п.1.5 Порядку взаємодії суб'єктів інформаційного обміну щодо надання та використання відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, де зазначено що інформаційний обмін здійснюється інформаційно-телекомунікаційними засобами в електронному вигляді, ст.36 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття».

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши повноту встановлення обставин справи, правильність їх юридичної оцінки, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, суд апеляційної інстанції прийшов до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав:

Із змісту ст. 19 Конституції України вбачається, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Судом встановлено, підтверджено матеріалами справи, що відповідно до заяви від 23.07.2009 року ОСОБА_1 надано статус безробітнї з виплатою допомоги по безробіттю. Як вбачається з тексту заяви, відповідач повідомила, що в даний час не зареєстрована як суб'єкт підприємницької діяльності, трудовою діяльністю не займається, пенсію не отримує, у власновсності або оренді земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства не має. За час перебування на обліку відповідач отримала допомогу по безробіттю за період з 23.07.2009 року по 27.05.2010 року в сумі 13,302,26 грн.

Встановлено також, що згідно з наявного в матеріалах справи витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців ОСОБА_1 зареєстрований як фізична особа-підприємець з 21.07.2004 року, реєстрація рішення фізичної особи-підприємця про припинення підприємницької здійснена 11.07.2014 року.

Згідно з абзацом першим частини 1 статті 1, частини третьої пункту «б» Закону України «Про зайнятість населення» (далі - Закон № 803-ХІІ) (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) зайнятість - це діяльність громадян, пов'язана із задоволенням особистих та суспільних потреб і така що як правило, приносить їм доход у грошовій або іншій формі.

В Україні до зайнятого населення належать громадяни, що проживають на території держави на законних підставах: громадяни, які самостійно забезпечують себе роботою, включаючи підприємців, осіб, зайнятих індивідуальною трудовою діяльністю, творчою діяльністю, члени кооперативів, фермери та члени їх сімей, що беруть участь у виробництві.

За приписами частини 1 статті 2 Закону України «Про зайнятість населення» безробітними визнаються працездатні громадяни працездатного віку, які через відсутність роботи не мають заробітку або інших передбачених законодавством доходів і зареєстровані у державній службі зайнятості як такі, що шукають роботу, готові та здатні приступити до підходящої роботи. Безробітними визнаються також інваліди, які не досягли пенсійного віку, не працюють та зареєстровані як такі, що шукають роботу.

Відповідно до статті 11 цього ж Закону громадяни мають право на соціальний захист у сфері зайнятості згідно із законодавством України про зайнятість.

Особи, визнані у встановленому порядку безробітними, мають право на одержання допомоги по безробіттю.

Встановлено, що згідно наявного в матеріалах справи витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців ОСОБА_1 реєстрація рішення фізичної особи-підприємця про припинення підприємницької здійснена ОСОБА_1 здійснена 11.07.2014 року. Таким чином, саме з цієї дати відповідач втратив статус суб'єкта підприємницької діяльності.

За приписами пункту восьмого частини 1 статті 31 та частини 3 статті 36 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» виплата допомоги по безробіттю припиняється в разі призначення виплати на підставі документів, що містять неправдиві відомості, а сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов'язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг.

Відповідно до частини другої і абзацу першого частини 3 статті 36 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» застраховані особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобов'язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг.

Сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов'язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг.

Пунктом 20 Порядку реєстрації, перереєстрації та ведення обліку громадян, які шукають роботу, і безробітних, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14.02.2007 року №219 (в редакції, чинній на момент виникнення правовідносин) передбачено, що громадяни, зареєстровані як такі, що шукають роботу, та безробітні, знімаються з обліку з дня працевлаштування, в тому числі на сезонні або загальнодержавні оплачувані громадські роботи, державної реєстрації фізичної особи-підприємця, укладення цивільно-правового договору, предметом якого є діяльність, спрямована на виконання власними силами робіт, надання послуг, а також виявлення факту подання недостовірних даних, що мав місце під час перебування особи на обліку як безробітної, або неповідомлення державної служби зайнятості про виїзд за межі України з метою працевлаштування чи провадження іншої діяльності, спрямованої на отримання прибутку.

Згідно з Порядком розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» (в редакції, чинній на момент виникнення правовідносин) у разі встановлення центрами зайнятості відповідно до цього Порядку належності безробітної особи до категорії зайнятих така особа знімається з обліку як безробітна в установленому законодавством порядку та повертає суму незаконно отриманого матеріального забезпечення і вартості наданих соціальних послуг з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати матеріального забезпечення та надання соціальних послуг.

У відповідності до вимог абзацу 3 пункту 6 зазначеного Порядку розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» якщо відомості про доходи є недостовірними з вини особи, центри зайнятості припиняють відповідні виплати, а суми здійснених з дня призначення виплат стягуються з такої особи відповідно до пункту 7 цього Порядку.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що відповідно до ч. 15 ст. 47 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців» (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) дата внесення до Єдиного державного реєстру запису про проведення державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичною особою-підприємцем є датою державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичною особою-підприємцем.

Отже, станом на день звернення до Тернопільського міськрайонного центру зайнятості із заявою про надання статусу безробітного та призначення допомоги по безробіттю ОСОБА_1 була зареєстрована як фізична особа-підприємець.

Як слідує із матеріалів справи Тернопільським МРЦЗ на адресу відповідача було направлено претензію № 08/6864 від 23.12.2014 року на ім'я ОСОБА_1, в якій запропоновано повернути на користь Тернопільського МРЦЗ суму коштів в розмірі 13 302,26 грн., отриманих відповідачем як допомога по безробіттю, однак в добровільному порядку кошти відповідачем не повернуто.

З огляду на викладене, апеляційний суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги Тернопільського міськрайонного центру про стягнення з ОСОБА_1 безпідставно отриманої допомоги по безробіттю в сумі 13 302,26 грн. є обґрунтованими та правомірно задоволені судом першої інстанції.

Суд апеляційної інстанції вважає, що постанова суду першої інстанції ґрунтується на повно, об'єктивно і всебічно з'ясованих обставинах, а доводи апелянта на правомірність прийнятої постанови не впливають та висновків суду не спростовують.

Згідно ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ч.3 ст.160, ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, суд,-

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Тернопільського окружного адміністративного суду від 19 лютого 2015 року у справі №819/234/15-а за позовом Тернопільського міськрайонного центру до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складання у повному обсязі шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя Я.С. Попко

Судді Р.Б. Хобор

Р.П. Сеник

Повний текст ухвали виготовлено та підписано 03.11.2015 року.