Справа № 348/2044/14-а
Суддя: Гуляк Василь Васильович
Дата ухвалення: 2015-10-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 жовтня 2015 року Справа № 876/10339/14

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі колегії :

головуючого судді: Гуляка В.В.

суддів: Коваля Р.Й., Судової-Хомюк Н.М.

за участі секретаря судового засідання: Омеляновської Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Надвірнянському районі Івано-Франківської області на постанову Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 29 жовтня 2014 року в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Надвірнянському районі Івано-Франківської області про визнання неправомірними дій, зобов'язання вчинити дії,

встановив:

У серпні 2014 року позивач ОСОБА_1 звернувся в суд із адміністративним позовом до відповідача УПФ України в Надвірнянському районі Івано-Франківської області, в якому просив: 1) визнати неправомірними дії відповідача щодо обчислення страхового стажу за період роботи в районах Крайньої Півночі з 10.11.1978 року по 17.02.1994 р. без врахування права на пільгове обчислення стажу за роботу в таких районах; 2) зобов'язати відповідача здійснити з 13.02.2000 р. обчислення мого пільгового стажу 14 років, 1 місяць, 20 днів в Івано-Франківськму Управлінні Бурових Робіт та в Муровленковському будівельно-монтажному тесті СМУ ВО Ноябирськанафтогаз, роботу на яких позивач виконував на території Ямало-Ненецького автономного округу Тюменської області (Росія), яка віднесена до районів Крайньої Півночі із розрахунку : один рік роботи в районах Крайньої Півночі за один рік і шість місяців відповідно до поданої трудової книжки.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач посилався на те, що він працював у районах Крайньої Півночі 14 років, 1 місяць, 20 днів. Весь стаж роботи підтверджується відповідними записами у трудовій книжці. Тому вважав позивач, що УПФ України в Надвірнянському районі у відповіді 11.08.2014 р. неправомірно та необґрунтовано відмовив йому у перерахунку пенсії з врахуванням пільгового обчислення стажу роботи як трудового стажу виробленого в районах Крайньої Півночі.

Відповідач УПФ України в Надвірнянському районі Івано-Франківської області позову не визнав, у суді першої інстанції подав заперечення, просив позовну заяву залишити без задоволення. Також відповідач покликався на те, що позивач пропустив строк звернення до адміністративного суду із даним позовом і тому позовну заяву слід залишити без розгляду на підставі статей 99, 100 КАС України.

Постановою Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 29.10.2014 року позов задоволено частково. Визнано неправомірною відмову УПФ України в Надвірнянському районі в перерахунку пенсії ОСОБА_1 з врахуванням пільгового обчислення стажу. Зобов'язано УПФ України в Надвірнянському районі зарахувати в пільговому обчисленні ОСОБА_1 період роботи з 12.03.1981 р. по 13.07.1992 р. та з 28.07.1992 р. по 17.02.1994 р., як трудовий стаж вироблений в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, зарахувавши один рік роботи за один рік шість місяців. Зобов'язано УПФ України в Надвірнянському районі зробити перерахунок пенсії ОСОБА_1 з врахуванням пільгового стажу з 19.02.2014 р.. В решта позову відмовити.

З цією постановою суду першої інстанції від 29.10.2014 р. не погодився відповідач УПФ України в Надвірнянському районі та оскаржив її в апеляційному порядку. Вважає апелянт, що оскаржена постанова суду винесена з порушенням норм чинного законодавства, а тому підлягає скасуванню з підстав наведених у апеляційній скарзі.

В обґрунтування апеляційних вимог апелянт посилається на те, що відповідно до Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» періоди роботи до 01.01.1991 в районах Крайньої Півночі та місцевостях прирівняних до районів Крайньої Півночі колишнього Союзу РСР, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло до 01.01.1991 року. Зазначає апелянт, що позивач працював з 12.03.1981 р. по 13.07.1992 р. вахтово-експедиційним методом, а тому з урахуванням підпункту 5.09 п.5 Положення «Про затвердження основних положень про вахтовий метод організації робіт» № 794/33-83 від 31.12.1987 р., пільги щодо обчислення стажу не надаються. Крім цього, звертає увагу апелянт на те, що пільги щодо обчислення стажу надавались працівникам, що переводились, направлялись чи запрошувались на роботу в райони Крайньої Півночі, із інших місцевостей країни при умові, що ці працівники уклали трудові договори про роботу в цих районах на п'ять років. Вважає апелянт, що оскільки позивач не надав трудові договори або документи, що підтверджують їх укладення до 01.01.1991 р., тому нема законних підстав вважати, що на позивача поширювалися норми Закону щодо пільгового обчислення стажу.

За результатами апеляційного розгляду апелянт просить скасувати оскаржену постанову суду від 29.10.2014 р., а адміністративний позов залишити без задоволення.

Суд апеляційної інстанції заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши підстави і межі апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що позивач ОСОБА_1 працював вишкомонтажником - зварником вахтово-експедиційним методом у період з 12.03.1981 р. по 13.07.1992 р. в Івано-Франківському Управлінні Бурових робіт і виконував роботи в районах Крайньої Півночі, а у період з 28.07.1992 р. по 17.02.1994 р. в Муровленковському будівельно монтажному тресті СМУ ВО Ноябирськнафтогаз (а. с. 6-7, 23).

Також встановлено, що позивач звертався до відповідача з письмовою заявою про зарахування стажу роботи в районах Крайньої Півночі в пільговому обчисленні. Однак, така заява позивача була залишена відповідачем без задоволення (а.с. 8).

Суд апеляційної інстанції погоджується із висновками суду першої інстанції, щодо права позивача на зарахування йому періодів роботи з 12.03.1981 р. по 13.07.1992 р. та з 28.07.1992 р. по 17.02.1994 р., як трудовий стаж вироблений в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, з врахуванням наступного.

Відповідно до п. 4 ст. 24 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше. За приписами наведеної норми (в редакції Закону N32-V від 26.07.2006) пільгове обчислення страхового стажу провадиться на підставі трудової книжки, або письмового трудового договору, або довідки, в яких зазначено період роботи в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, та користування пільгами, передбаченими вищезазначеними нормативно-правовими актами.

Відповідно до п.5 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування»(набрав чинності з 1 січня 2004 р.) передбачено тимчасово, до ухвалення відповідного Закону, період роботи до 1 січня 1999 р. у районах Крайньої Півночі і місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, колишнього Союзу РСР, а також на острові Шпіцберген зараховувати до страхового стажу в порядку і на умовах за законодавством, чинним до 1 січня 1991 р., згідно якого за період з 1 березня 1960 до 1 січня 1991 р. один рік роботи зараховується до загального трудового стажу за один рік і шість місяців відповідно до указів Президії Верховної Ради СРСР від 10 лютого 1960р. «Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі», від 26 вересня 1967 р «Про розширення пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях прирівняних до районів Крайньої Півночі» та Інструкції про порядок надання пільг, затвердженої постановою Держкомпраці і Президії ВІДРПС від 16.12.67 р. № 530/п-28.

Згідно з Інструкцією про порядок надання пільг, пільги щодо обчислення стажу роботи в 1,5 розмірі поширювались на осіб, які прибули в райони Крайньої Півночі і райони, прирівняні до них, з інших місцевостей (включаючи осіб, які прибули з власної ініціативи), за умови укладення трудових договорів на період не менш як три роки, а на островах Північного льодовикового океану - на два роки. Пільгове обчислення стажу роботи провадилося на підставі документів (трудової книжки, довідки), які б стверджували право на пільги, встановлені для працюючих у районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до цих районів.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що підставою для пільгового обчислення стажу роботи в районах Крайньої Півночі прирівняних до них районів можуть бути не тільки письмові трудові договори, а й будь-які інші документи, що підтверджують поширення на особу пільг, передбачених названими вище указами Президії Верховної Ради СРСР.

Суд апеляційної інстанції також звертає увагу на те, що відповідно до ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документам, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Судом першої інстанції об'єктивно встановлено, що позивач працював з 12.03.1981 р. по 13.07.1992 р. вишкомонтажником-зварником вахтово-експедиційним методом в Західному Сибіру (Ханти-Мансійський автономний округ Тюменської області, Ямало-Ненецький автономний округ Тюменської області), а в період з 28.07.1992 р. по 17.02.1994 р. в Муровленковському будівельно монтажному тресті СМУ ВО Ноябирськнафтогаз (м. Ноябирськ, Ямало-Ненецький автономний округ Тюменської області). Позивачем для підтвердження пільгового стажу у вказані періоди було надано трудову книжку, а також довідку, видану ПАТ «Укрнафта» про особливий характер праці чи умов праці, необхідних для призначення пільгової пенсії.

Відповідно до постанови Ради Міністрів СРСР від 10.11.1967 року №1029 Ханти-Мансійський округ відноситься до місцевості прирівняної до районів Крайньої Півночі, Ямало-Ненецький автономний округ Тюменської області відноситься до районів Крайньої Півночі.

Таким чином, суд дійшов вірного висновку, що позивач має право на пільгове обчислення стажу в півтораразовому розмірі за періоди його роботи з 12.03.1981 року по 13.07.1992 року та з 28.07.1992 року по 17.02.1994 року.

Однак, суд апеляційної інстанції вважає помилковим висновок суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог за період з 13.02.2000 р. по 18.02.2014 р. включно, у зв'язку з пропуском позивачем строку звернення до суду.

Відповідно до ст. 99 КАС України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно ст. 100 КАС України, адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.

Згідно матеріалів справи, позивач звернувся до суду із даним адміністративним позовом 19.08.2014 року та не навів поважності причин пропуску строку звернення до суду за період до 19.02.2014 року. Тому, пропуск шестимісячного строку звернення до адміністративного суду є підставою для залишення без розгляду позовних вимог за період з 13.02.2000 року по 18.02.2014 року включно, а не для відмови у їх задоволенні.

Крім цього, судом першої інстанції не враховано, що позивач звернувся до відповідача про зарахування стажу роботи в районах Крайньої Півночі в пільговому обчисленні в серпні 2014 р., а тому у задоволенні позовних вимог за період з 19.02.2014 р. по 10.08.2014 р. включно слід відмовити.

З врахуванням наведеного вище, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що постанову суду першої інстанції від 29.10.2014 року слід скасувати та прийняти нову постанову.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України. Якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог.

Враховуючи наведене, а також, що розмір судового збору на час подачі ОСОБА_1 даного адміністративного позову становив 73,08 грн., тому із Державного бюджету України в користь позивача слід стягнути судові витрати в розмірі 36,54 грн. сплаченого судового збору.

Керуючись ст.ст. 41 ч.1, 160 ч.3, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 254 КАС України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Надвірнянському районі Івано-Франківської області - задоволити частково.

Постанову Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 29 жовтня 2014 року в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Надвірнянському районі Івано-Франківської області про визнання неправомірними дій, зобов'язання вчинити дії - скасувати та прийняти нову постанову.

Позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання неправомірними дій, зобов'язання вчинити дії за період з 13.02.2000 року по 18.02.2014 року - залишити без розгляду.

Решта позовних вимог ОСОБА_1 - задоволити частково.

Визнати протиправними дії Управління Пенсійного фонду України в Надвірнянському районі Івано-Франківської області щодо відмови в зарахуванні ОСОБА_1 періодів його роботи з 12.03.1981 року по 13.07.1992 року та з 28.07.1992 року по 17.02.1994 року в пільговому обчисленні як трудовий стаж в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі.

Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в Надвірнянському районі Івано-Франківської області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії, зарахувавши до його трудового стажу періоди роботи з 12.03.1981 року по 13.07.1992 року та з 28.07.1992 року по 17.02.1994 року в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, із розрахунку один рік роботи за один рік і шість місяців, починаючи з 11.08.2014 року, з урахуванням виплачених сум.

У задоволенні решта позовних вимог ОСОБА_1 - відмовити.

Стягнути з Державного бюджету на ОСОБА_1 36,54 грн. сплаченого судового збору.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення.

На постанову протягом двадцяти днів після набрання нею законної сили може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий: В.В. Гуляк

Судді: Р.Й. Коваль

Н.М. Судова-Хомюк

Повний текст постанови виготовлено та підписано 02.11.2015 р.