Справа № 572/819/15-а
Суддя: Малинін В.В.
Дата ухвалення: 2015-11-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 листопада 2015 року м. Київ К/800/25250/15

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі
Головуючого судді Малиніна В.В.,
суддів Ситникова О.Ф., Швеця В.В.
розглянувши у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_4 на постанову Житомирського апеляційного адміністративного суду від 20 травня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_4 до Управління Пенсійного фонду України в Сарненському районі Рівненської області про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 звернулась до Сарненського районного суду Рівненської області із позовом до Управління Пенсійного фонду України в Сарненському районі Рівненської області про визнання неправомірними дій Управління Пенсійного фонду України в Сарненському районі Рівненської області щодо відмови в призначенні пенсії зі зниженням пенсійного віку та зобов'язання призначити її у відповідності до вимог статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з 23 січня 2015року.

Постановою Сарненського районного суду Рівненської області від 30 березня 2015 року позов задоволено. Визнано неправомірними дії УПФ щодо відмови у призначенні ОСОБА_4 пенсії за віком із зменшенням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з 23 січня 2015 року. Зобов'язано УПФ призначити, нарахувати та виплачувати ОСОБА_4, пенсію за віком із зменшенням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону № 796-ХІІ як потерпілій від Чорнобильської катастрофи 3 категорії, з 23 січня 2015 року.

Постановою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 20 травня 2015 року рішення суду першої інстанції скасовано. У задоволені позову відмовлено.

Вважаючи, що рішення суду апеляційної інстанції прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, позивач звернулась до Вищого адміністративного суду України із касаційною скаргою, в якій просить його скасувати, залишивши рішення суду першої інстанції без змін.

Відповідач у письмових запереченнях на вказану касаційну скаргу, які надішли до Вищого адміністративного суду України просить її залишити без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін.

Відповідно до частини першої статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України, суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Перевіривши правильність застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів Вищого адміністративного суду України приходить до висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що 23.01.2015 року позивач (досягла 52-річного віку, має статус особи, яка потерпіла від наслідків Чорнобильської катастрофи, проживає, з 17.04.1989 року по час звернення до суду першої інстанції, в зоні гарантованого добровільного відселення) звернулася до УПФ із заявою про призначення їй пільгової пенсії із зниженням пенсійного віку у відповідності до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», однак, відповідач відмовив їй у такому призначенні, посилаючись на те, що відсутні докази, які б підтверджували факт постійного проживання ОСОБА_4 на території радіоактивного забруднення у період з 26 квітня 1986 року по 31 липня 1986 року, а також факт постійного проживання у забрудненій зоні протягом трьох років станом на 01.01.1993 року.

Суд апеляційної інстанції відмовляючи у задоволені позову прийшов до висновку, з яким погоджується колегія суддів Вищого адміністративного суду України, що початкова величина зниження пенсійного віку (3 роки) встановлюється лише особам, які постійно проживали або постійно працювали у зазначених зонах з моменту аварії по 31.07.1986 року незалежно від часу проживання або роботи в цей період.

Відповідно до частин третьої та четвертої статті 15 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» №796-XII від 28.02.1991 року (тут і надалі в редакції чинні на час виникнення спірних правовідносин; далі Закон №796-XII), підставою для визначення статусу потерпілих від Чорнобильської катастрофи, які проживають або працюють на забруднених територіях, є довідка про період проживання, роботи на цих територіях. Видача довідок про період роботи (служби) по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, а також на територіях радіоактивного забруднення, про заробітну плату за цей період здійснюється підприємствами, установами та організаціями (військкоматами), а про період проживання на територіях радіоактивного забруднення, евакуацію, відселення, самостійне переселення - органами місцевого самоврядування.

Згідно з статтею 55 Закону №796-XII особам, які працювали або проживали у зоні гарантованого добровільного відселення за умови, що вони за станом на 01.01.1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 3 років, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку на 3 роки а додатково рік за 2 роки проживання, роботи, але не більше 6 років. Початкова величина зниження пенсійного віку (в даному випадку 3 роки) встановлюється лише особам, які постійно проживали або постійно працювали у зазначених зонах з моменту аварії, тобто з 26.04.1986 року по 31.07.1986 року, незалежно від часу проживання або роботи в цей період.

Довідки органу місцевого самоврядування про проживання (роботу) в зоні гарантованого добровільного відселення у період з 26.04.1986 року по 31.07.1986 року позивач до відповідача та суду не подавала, а отже і застосування на підставі статті 55 Закону №796-XII початкової величини зниження пенсійного віку на 3 роки є неможливим.

Враховуючи викладене, суд касаційної інстанції приходить до висновку, що оскільки позивачем не підтверджено факту проживання чи праці на території зони гарантованого добровільного відселення у період з 26.04.1986 року по 31.07.1986 року, а тому відмова відповідача у призначенні пенсії позивачу на підставі статті 55 Закону №796-XII є правомірною, що правильно встановлено судом апеляційної інстанції.

До аналогічних висновків дійшов Вищий адміністративний суд України, розглядаючи подібні категорії справ (ухвала від 04 грудня 2013 року № К/800/50923/13).

Отже, колегія суддів вважає, що в межах касаційної скарги порушень судом апеляційної інстанції норм матеріального права при вирішенні цієї справи не допущено. Правова оцінка обставин у справі дана правильно, а тому касаційну скаргу слід відхилити, а оскаржуване судове рішення - залишити без змін.

Доводи, які містяться в касаційній скарзі, висновків суду та обставин справи не спростовують.

Відповідно до частини першої статті 224 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Керуючись ст.ст. 210-231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Постанову Житомирського апеляційного адміністративного суду від 20 травня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_4 до Управління Пенсійного фонду України в Сарненському районі Рівненської області про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, та може бути переглянута з підстав, встановлених статтею 237 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя В.В. Малинін

Судді: О.Ф. Ситников

В.В. Швець