Справа № 2а-2717/10/0970
Суддя: Тимощук О.Л.
Дата ухвалення: 2010-09-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"10" вересня 2010 р. Справа № 2a-2717/10/0970
м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі:
Судді Тимощука О.Л.
при секретарі Короташ О.Б.
за участю
представника позивача - Гейтоти В.М.
представника відповідача - Грома А.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду адміністративну справу
за позовом: ОСОБА_1 , АДРЕСА_1
про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії.,-
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (надалі позивач) звернувся в суд з адміністративним позовом до начальника Івано-Франківської КЕЧ району (надалі відповідач) про визнання протиправним дії щодо відмови в повторному направленні рішення та зобов`язання повторно направити рішення до виконавчого комітету Коломийської міської ради про надання йому ордеру на жиле приміщення по АДРЕСА_2 .
Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач, будучи військовослужбовцем, звільненим у запас, перебував на квартирному обліку військової частини НОМЕР_1 для позачергового отримання житла та згідно із рішенням начальника Івано-Франківського КЕЧ району та рішення виконавчого комітету Коломийської міської ради отримав 16.02.2008 року ордер на право зайняття квартири АДРЕСА_3 . Проте, як виявилось, за вказаною адресою не був знятий з реєстрації попередній власник (квартиронаймач), що стало причиною неможливості позивачу зареєструватись у наданій квартирі, а також пропущення ним строку для вселення і послужило підставою повторного звернення до відповідача з вимогою повторно направити до виконавчого комітету Коломийської міської ради рішення про видач ордеру на вказане приміщення, в задоволенні якого позивачу відмовлено.
Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі з підстав, викладених в позовній заяві. Просив позов задовольнити.
Представник відповідача проти позову заперечив, обґрунтовуючи заперечення тим, що рішенням житлової комісії військової частини 25.06.2008 р.№68 був проведений розподіл квартир та затверджений список розподілу постійної житлової площі, згідно з яким позивачу згідно із рішенням виконкому Коломийської міської ради від 27.01.2008р. за №22 був виданий ордер від 16.02.2008р. Надане приміщення є власністю Міністерства оборони України, було фактично вільне і придатне для вселення позивачем, проте, як виявилось пізніше, в наданій позивачу квартирі був зареєстрований попередній квартиронаймач, що перешкоджало реєстрації в ній позивача. За вказаних обставин, відповідачем були вжиті заходи щодо зняття з реєстраційного обліку попереднього квартиронаймача в судовому порядку, а саме: згідно із рішенням Коломийського міськрайонного суду від 02.12.2009р., яке вступило в законну силу 22.12.2009р., а виконкомом Коломийської міської ради, в свою чергу, продовжено позивачу ордер на вселення до 31.01.2010 року.
З наведених підстав, відповідач вказує на те, що у позивача було достатньо часу і можливості для реалізації свого права на вселення в надане житло, а повторне звернення з відповідним рішенням до органу місцевого самоврядування для видачі ордеру на вже надане житло чинним законодавством не передбачене. Просив в задоволенні позову відмовити.
Заслухавши представників сторін, дослідивши та оцінивши надані суду письмові докази та інші матеріали справи, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги є безпідставними, а позов таким, що не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 як колишній військовослужбовець, звільнений в запас, перебував на квартирному обліку військової частини НОМЕР_1 для позачергового отримання житла за рахунок Міністерства оборони України.
Згідно із рішенням житлової комісії військової частини НОМЕР_1 від 25.06.2008р. за №68, а також затвердженого командиром військової частини НОМЕР_1 та погодженого начальником Івано-Франківської КЕЧ району списку розподілу постійної житлової площі по військовій частині НОМЕР_1 , погоджено надання позивачу, для постійного проживання, однокімнатної квартири АДРЕСА_3 житловою площею 14,7кв.м., загальною площею 25,3кв.м., у зв`язку із чим, на підставі рішення виконавчого комітету Коломийської міської ради від 27 січня 2009 року за №22 позивачу видано ордер на право зайняття вказаного жилого приміщення від 16.02.2008 року за №7162 (а.с.11).
Судом встановлено та підтверджується представниками сторін, що квартира АДРЕСА_3 є власністю держави в особі Міністерства оборони України відповідно до договору міни на нерухоме військове майно та витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно за №19900282 від 14.08.2008р., виданого Коломийським МБТІ і згідно акту приймання-передачі прийнята Івано-Франківською КЕЧ району та надана позивачу, факт отримання якої підтверджується нотаріально посвідченою заявою позивача від 04.07.2008р. за реєстраційним №1438, наявною в матеріалах справи.
Як вбачається з довідки №862 від 17.02.2009р., виданої абонентським відділом Комунального підприємства житлово-експлуатаційної дільниці станом на 17.02.2009р. за адресою АДРЕСА_2 був зареєстрований ОСОБА_2 . За наведених обставин відповідач звернувся до суду та згідно із рішенням Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 02.12.2009р., яке вступило в законну силу 22.12.2009р. ОСОБА_2 був знятий з реєстраційного обліку у вказаній квартирі.
В судовому засіданні на вимогу суду надати оригінал ордеру на жиле приміщення №7162 від 16.02.2008р. представником позивача були надані пояснення, що оригінал ордеру був втрачений. Із наявної в матеріалах справи світлокопії ордеру на жиле приміщення за №7162 від 16.02.2008р. вбачається, що виконавчим комітетом Коломийської міської ради дію ордеру було продовжено до 31.01.2010р. Проте в продовж з 22.12.2009р. по 31.01.2010р. позивач не реалізував своє право на реєстрацію місця проживання з невідомих суду причин, натомість 09.04.2010 року звернувся до відповідача із вимогою повторного звернення до виконавчого комітету Коломийської міської ради для повторної видачі ордеру та вселення у юридичну і фактично вільну квартиру з підстав видачі попереднього ордеру на юридично зайняте житлове приміщення.
Відповідно до ст.58 Житлового кодексу України на підставі рішення про надання жилого приміщення в будинку державного або громадського житлового фонду виконавчий комітет районної, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів видає громадянинові ордер, який є єдиною підставою для вселення в надане жиле приміщення. Ордер може бути видано лише на вільне жиле приміщення.
Пунктом 3.10. Інструкції передбачено, що військовослужбовці, які перебувають на обліку при звільненні з військової служби в запас або у відставку за віком, станом здоров`я, а також у зв`язку із скороченням штатів або проведенням інших організаційних заходів, у разі неможливості використання на військовій службі залишаються на обліку у військовій частині до одержання житла з державного житлового фонду, а в разі розформування військової частини - у військовому комісаріаті і квартирно-експлуатаційному органі та користуються правом позачергового одержання житла.
Відповідно до п.4.5. Інструкції військовослужбовці забезпечуються житловими приміщеннями для постійного проживання за рішенням квартирно-експлуатаційного органу, погодженим з гарнізонною житловою комісією, житловою комісією військової частини.
На підставі рішення про надання житлового приміщення виконавчий орган районної, міської, районної у місті ради, а в закритому військовому містечку - квартирно-експлуатаційний орган видає ордер, який є єдиною підставою для вселення в надане житлове приміщення. Ордер може бути виданий лише на вільне житлове приміщення (п.4.6.Інструкції).
В пункті 7.1. Інструкції закріплено, що начальник гарнізону несе персональну відповідальність за належну організацію роботи житлових комісій гарнізону, дотримання законності під час забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями.
З вищенаведеного вбачається, що відповідач не несе відповідальності за видачу та дійсність ордеру, а також в його компетенцію не входить питання перевірки фактів наявності реєстрації місця проживання в житлових приміщеннях, що розподіляється в порядку, передбаченому вказаною Інструкцією. Вказаними повноваженнями наділений орган, який уповноважений видавати ордер, в даному випадку виконавчий комітет Коломийської міської ради.
Відповідно до п.3.12. Інструкції військовослужбовці знімаються з обліку в цьому населеному пункті в разі поліпшення житлових умов, унаслідок чого зникла потреба в наданні житла.
Як вбачається із витягу протоколу №68 засідання житлової комісії військової частини НОМЕР_1 від 25.06.2008 року, у зв`язку із наданням житла, позивач був знятий з черги, відтак повторне зарахування на облік позивача, як такого, що потребує поліпшення житлових умов, з підстав пропущення ним строку вселення в надане йому житло чинним законодавством не передбачене, натомість суперечить вимогам п.1.5. та п.3.12. вказаної Інструкції.
Статтею 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» передбачено, що заява особи про реєстрацію місця проживання є єдиною підставою для реєстрації місця проживання особи. Зразок заяви затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 28.07.2004р. за №985 «Про затвердження зразків документів, необхідних для реєстрації місця проживання в Україні». Представником позивача в судовому засіданні не доведені підстави та причини пропущення строку вселення позивача в надане йому житло, а також факти звернення до відповідної житлово-експлуатаційної дільниці впродовж 22.12.2009р. 31.01.2010р. для здійснення реєстрації місця проживання.
За змістом ст.189 Житлового кодексу України особи, винні у недодержанні встановлених строків заселення жилих будинків і жилих приміщень несуть кримінальну, адміністративну або іншу відповідальність згідно з законодавством.
Відповідно до частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
З вищевикладеного та наведених правових норм, суд дійшов висновку, що відповідачем були вжиті всі необхідні заходи, надані йому чинним законодавством, для забезпечення позивача житловим приміщенням, останній, в свою чергу, не скористався своїм правом вселення в надане йому житло у встановлений строк, без поважних причин, а тому заявлені позовні вимоги є безпідставними та такими, що не підлягають до задоволення.
На підставі ст. 124 Конституції України, керуючись ст. ст. 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд ,-

ПОСТАНОВИВ:
В задоволенні позову відмовити.
Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку. Відповідно до статті 186 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб`єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбаченому частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п`ятиденного строку з моменту отримання суб`єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Апеляційна скарга подається до Львівського апеляційного адміністративного суду через Івано-Франківський окружний адміністративний суд.

Постанова набирає законної сили в порядку та строки встановлені статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя: /підпис/ Тимощук О.Л.

Постанова складена в повному обсязі 15.09.2010 року.